Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

У жовтні 2022 року до суду звернулася Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 01.10.2019 р. по 30.09.2022 р. відповідач як власник нежитлового приміщення вбудованого-прибудованого приміщення магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] , використовувала земельну ділянку пл. 179 кв.м., кадастровий номер: 5310436100:06:003:0035, без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачувала, хоча земельна ділянка використовувалась для розміщення об`єкту нерухомого майна, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання отримала б у разі оформлення відповідачем згідно вимог ст. 125, 126 Земельного кодексу України правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Позивач вказував, що на підставі відповідного розрахунку встановлено, що за період з 01.10.2019 р. по 30.09.2022 р. розмір орендної плати мав становити 40393,24 грн., яку і просив стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою судді Гончаренка О.В. 02 листопада 2022 року відкрито провадження у справі, залучено сторін та призначено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. 30 січня 2023 року до суду надійшов відзив на позов за підписом представника відповідача [PERSON] [PERSON] , в якому представник відповідача зазначив на незгоду з позовом з посиланням на безпідставність вимог та неправильність застосування нормативно грошової оцінки земельної ділянки. 08 лютого 2023 р. до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив представника відповідача на позов, в якій вказувалося про наявність правових позицій ВС у складі КГС, висловлених у постановах від 29.05.2020 р. у справі за № 922/2843/19, від 13.10.2020 р. у справі за № 922/3711/19 та від 02.06.2020 р. у справі за № 922/2845/19 щодо обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. 16 лютого 2023 р. до суду надійшло заперечення на позов за підписом того ж самого представника відповідача із зазначенням щодо неправильності формування позивачем нормативно грошової оцінки земельної ділянки. 21 лютого 2023 р. до суду надійшла заява позивача про зміну позовних вимог, в якій позивач на підставі відповідного розрахунку за період з 25.10.2019 р. по 31.01.2023 р. розмір орендної плати становить 39732,96 грн., яку і просив стягнути з відповідача на свою користь. На підставі розпоряджень керівника апарату суду за № 169 від 08.06.2023 р. у зв`язку з припиненням відрядження судді Гончаренка О.В. здійснено повторний автоматизований розподіл справи та передано справу головуючому - судді Семеновій Л.М., та за № 405 від 29.01.2024 р. у зв`язку з припиненням відрядження судді Семенової Л.М. здійснено повторний автоматизований розподіл справи та передано справу головуючому - судді Нестеренку С.Г. Представник позивача Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області у судове засідання не прибула, просила розглянути справу за її відсутності, уточнений позов підтримала, просила задовольнити, про що надала заяву. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не прибули, представник відповідача просила розглянути справу без їх участі, про що надала відповідну заяву до суду. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Як постає з матеріалів справи, зокрема з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 308162167 від 25.08.2022, відповідачу на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17.05.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудко Б.Б., належить вбудовано-прибудоване приміщення магазину загальною площею 344,5 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 492833653104. Крім того, згідно цієї довідки, відповідачу на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17.05.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудко Б.Б., належить нежиле підвальне приміщення загальною площею 376,6 кв.м, що розташовано за зазначеною вище адресою, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 492557753104. Зазначені об`єкти нерухомого майна розміщені на земельній ділянці, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 179 кв.м, кадастровий номер: 5310436100:06:003:0035, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0001096282022 від 14.10.2022 земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5310436100:06:003:0035 зареєстрована 12.03.2018 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Отже, вищезазначена земельна ділянка є сформованою з 12.03.2018, а тому є об`єктом цивільних прав, та може бути передана в оренду. Згідно із положеннями, встановленими ст. 80 ЗК України, суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України). Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). Таким чином, оскільки відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). Відповідно до положень, закріплених у ст. 122, 123, 124 ЗК України, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі продажу права оренди земельної ділянки. Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Згідно із ч. 1 ст. 79 ЗК України, земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до змісту ст. 791 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема: шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Крім того, згідно із ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому серед способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки передбачено, зокрема, відшкодування заподіяних збитків. Таким чином, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташовано цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Отже, у зв`язку із вищезазначеним, у випадку використання суб`єктом сформованої земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник земельної ділянки може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотриманої орендної плати в порядку ст. 1212 ЦК України. Позивач Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області, враховуючи факт уточнення позову, вважає, що за користування цією земельною ділянкою з 25.10.2019 по 31.01.2023 включно стягненню з відповідача підлягає 39732,96 грн. з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а тому використання нежитлових приміщень, які належать відповідачу, неможливе без відповідної земельної ділянки. Положеннями ст. 12 ЗК України серед повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, зокрема, віднесено надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Суд констатує, що відповідач та її представник не надали жодних достовірних відомостей та доказів щодо належного оформлення відповідачем права користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5310436100:06:003:0035, зокрема, укладення відповідного договору оренди між Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області та відповідачем, а також державної реєстрації такого права. Отже, фактичний користувач земельної ділянки, яким є за даних обставин відповідач, який без достатньої правової підстави за рахунок власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). Отже, відповідні кошти підлягають стягненню з відповідача на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в порядку ст. 1212 - 1214 ЦК України. Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду 13.04.2021 року по справі № 922/1352/20, від 23.05.2018 року у справі №629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 року у справі № 922/1008/15 (провадження № 3-1271гс16), від 07.12.2016 року у справі № 922/1009/15 (провадження № 3-1348гс16), від 12.04.2017 року у справах № 922/207/15 (провадження № 3-1345гс16) і № 922/5468/14 (провадження № 3-1347гс16). Згідно із пунктом 289.1 статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Базою оподаткування землі в Україні є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого ПК України, та площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено (п. п. п. п. 271.1.1, 271.1.2 п. 271.1 ст. 271 ПК України). Також підпунктом 14.1.125 пункту 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Частиною 6 статті 5 Закону України «Про оцінку земель» закріплено положення, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Положеннями ст. 18 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років. Статтею 20 Закону України «Про оцінку земель» закріплюється положення, відповідно до якого дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц визначила правову позицію, відповідно до якої обов`язковими для визначення орендної плати є відомості у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, про що також наголошено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17. Разом з тим, у відповідності до ст. 23 Закону України «Про оцінку земель» технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оцінку земель» підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок може проводитися також на підставі договору, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом. Таким чином, оскільки земельна ділянка, якою користується відповідач без належної правової підстави, розташована в межах міста Кременчука, то відповідно затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кременчука може бути тільки за рішенням Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Так, рішенням XLVII сесії міської ради V скликання від 24.11.2009 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кременчука Полтавської області» затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м. Кременчука Полтавської області з базовою вартістю одного квадратного метра земель у розмірі 154,11 грн. станом на 01.01.2008, яку введено в дію з 01.01.2011р. Після 2009 року інша технічна документація з нормативної грошової оцінки земель м. Кременчука рішенням міської ради не затверджувалася. Також в матеріалах справи відсутні витяги із технічної документації з нормативної грошової оцінки відповідної земельної ділянки за період з 25.10.2019 по 31.01.2023, крім витягу № 19718/0/91-22 від 02.09.2022, поданого Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області разом із позовною заявою. Отже, посилання представника відповідача, зазначене у запереченні, про необхідність подання позивачем крім витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки ще й довідки управління Держгеокадастру з повною інформацією про зміни в нормативній грошовій оцінці конкретної земельної ділянки за попередній період, є безпідставним у зв`язку з наступним. Так, при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно (шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі), а виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Відповідна правова позиція закріплена в постановах Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 922/902/18, від 08.08.2019 у справі № 922/1276/18, від 01.10.2019 у справі № 922/2082/18, від 06.11.2019 у справі № 922/3607/18). При цьому, чинне законодавство не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, формування якого здійснюється автоматично в режимі реального часу, тобто на час звернення заявника, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула (вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19). Згідно з положеннями частини 3 статті 23 Закону України «Про оцінку земель» витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру. Результатом нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки є технічна документація на неї, а надання витягу з технічної документації є послугою компетентного органу (Держгеокадастру та його територіальних органів), який веде відповідний облік згідно з Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (надалі Порядок № 1051). Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період. Наведена правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20. Отже, оскільки після 2009 року інша технічна документація з нормативної грошової оцінки земель м. Кременчука рішенням міської ради не затверджувалася, а нова технічна документація на конкретну земельну ділянку у спірному періоді не виготовлялася, то нормативно-грошова оцінка земельної ділянки вважається сталою. Зважаючи на викладене, як положення ПК України, так і законодавство про оцінку земель визнають належними доказами на обґрунтування оцінки землі довідку, витяг із Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, яка є об`єктом плати за землю, та технічну документацію на земельну ділянку, виготовлену компетентним органом. Таким чином, оскільки Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області не ухвалювалося рішення про затвердження нормативної грошової оцінки землі після 24.11.2009, а нова технічна документація на конкретну земельну ділянку у спірному періоді не виготовлялася на замовлення землекористувача (власника), то розрахунок позивачем суми безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати з використанням нормативної грошова оцінка земельної ділянки згідно витягу № 19718/0/91-22 від 02.09.2022, яка є належним доказом, та з урахуванням коефіцієнта індексації відповідає положенню, закріпленому пунктом 289.1 статті 289 ПК України та актуальній судовій практиці, наведеній у вищевказаних постановах Верховного Суду. У зв`язку із вищенаведеним, враховуючи наявність нормативної грошової оцінки відповідної земельної ділянки на підставі витягу № 19718/0/91-22 від 02.09.2022, для визначення розміру нормативної грошової оцінки землі за 2019, 2020, 2021 і 2023 роки та подальшого розрахунку суми орендної плати, позивачем використано нормативну грошову оцінку земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Отже, у зв`язку із вищенаведеним, витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки № 19718/0/91-22 від 02.09.2022, є належним доказом на обґрунтування оцінки землі, а розрахунок суми безпідставно збережених відповідачем коштів за користування земельною ділянкою в розмірі орендної плати з використанням нормативної грошова оцінка земельної ділянки, зазначеної в цьому витязі, та з урахуванням коефіцієнта індексації відповідає чинному законодавству та відповідній правовій позиції Верховного Суду, вказаній вище. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 10.09.2019 у справі № 922/96/19, а також висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 і постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 року у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 року у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 року у справах № 922/207/15 та № 922/5468/14, розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку передбачає необхідність для правильного її визначення двох параметрів (окрім тривалості спірного періоду): наявності самої земельної ділянки як об`єкта оренди, сформованої відповідно до статті 79-1 ЗК України; наявності нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, яка є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності та яка відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України «Про оцінку земель» оформлюється як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, який видається центральним органом виконавчої влади. Процедура проведення нормативної грошової оцінки земель визначається Порядком нормативної грошової оцінки земель населених пунктів № 489, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 № 489 (чинним у періоді спору) (далі за текстом Порядок № 489). В основі нормативної грошової оцінки земель населених пунктів лежить капіталізація рентного доходу, що отримується залежно від місця розташування населеного пункту в загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва та розселення, облаштування його території та якості земель з урахуванням природно-кліматичних та інженерно-геологічних умов, архітектурно-ландшафтної та історико-культурної цінності, екологічного стану, функціонального використання земель (пункт 1 розділу II Порядку № 489). Нормативна грошова оцінка всіх категорій земель та земельних ділянок населених пунктів (за винятком земель сільськогосподарського призначення та земельних ділянок водного фонду, що використовуються для риборозведення) визначається за формулою: Цн = (В * Нп): Нк * Кф * Км, де Цн - нормативна грошова оцінка квадратного метра земельної ділянки (у гривнях); В - витрати на освоєння та облаштування території з розрахунку на квадратний метр (у гривнях); Нп - норма прибутку (6 %); Нк - норма капіталізації (3 %); Кф - коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки; Км - коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки. Індексація нормативної грошової оцінки земельних ділянок здійснюється відповідно до ст. 289 ПК України (пункт 3 розділу II Порядку № 489). Так, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 5310436100:06:003:0035 становить 429283,17 грн згідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, виданого 02.09.2022 Відділом № 5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області. Коефіцієнт індексації взятий з офіційного веб-сайту Держгеокадастру, що є загальновідомою інформацією, та за 2019, 2020 та 2021 роки становить 1,1, а за 2023 рік коефіцієнт індексації становить 1,15. Як вбачається з вищевикладеного та зазначено в заяві про зміну позовних вимог Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає: 1) \~ \~ \~ \~За 2019 рік: 429283,17 грн (згідно із витягом № 19718/0/91-22 від 02.09.2022) : 1,1 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2019 рік) = 390257,43 грн. 2) \~ \~ \~ \~За 2020 рік: 429283,17 грн (згідно із витягом № 19718/0/91-22 від 02.09.2022) : 1,1 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2020 рік) = 390257,43 грн. 3) \~ \~ \~ \~За 2021 рік: 429283,17 грн (згідно із витягом № 19718/0/91-22 від 02.09.2022) : 1,1 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2021 рік) = 390257,43 грн. 4) \~ \~ \~ \~За 2022 рік 429283,17 грн (згідно із витягом № 19718/0/91-22 від 02.09.2022). 5) \~ \~ \~ \~За 2023 рік: 429283,17 грн (згідно із витягом № 19718/0/91-22 від 02.09.2022) * 1,15 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2023 рік) = 493675,65 грн. Щодо тверджень представника відповідача у запереченні на позов з посиланням на постанову Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20, в останній встановлені суттєво інші обставини, відмінні від обставин цієї справи. Зокрема, під час розгляду справи № 905/1680/20 встановлено, що у спірному періоді була наявна зміна коефіцієнтів функціональності спірної земельної ділянки, яка підтверджувалася відповідною довідкою управління Держгеокадастру, у зв`язку з чим нормативна грошова оцінка, визначена позивачем з урахуванням коефіцієнту індексації суттєво відрізнялася від суми нормативної грошової оцінки, вказаної у відповідній довідці. За обставин зазначених у позові щодо часового інтервалу дії актів органу місцевого самоврядування, зміни коефіцієнтів функціональності спірної земельної ділянки не відбувалося, нові рішення про затвердження нормативної грошової оцінки землі після 24.11.2009 міською радою не ухвалювалися, нова технічна документація на конкретну земельну ділянку у спірному періоді не виготовлялася на замовлення землекористувача (власника), а тому твердження представника відповідача про необхідність подання інших доказів для визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2019, 2020, 2021 та 2023, крім витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № 19718/0/91-22 від 02.09.2022, є повністю надуманими та безпідставними. Також, суд погоджується з доводами позивача щодо того, що сторона відповідача не була позбавлена права подання належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження власних доводів та заперечень, однак не скористалася таким правом, в тому числі нормативна грошова оцінка земельної ділянки відповідачем не оскаржувалася. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) \~ \~ \~ \~письмовими, речовими і електронними доказами; 2) \~ \~ \~ \~висновками експертів; 3) \~ \~ \~ \~показаннями свідків. З огляду на вищевказане, тягар доказування передбачає обов`язок сторони за двома наявними складовими: обов`язок переконання суду, тобто обов`язок сторони довести її вимоги або заперечення; обов`язок представлення доказів, тобто подати докази на їх підтвердження. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 12 ЦПК України). Як зазначалося витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № 19718/0/91-22 від 02.09.2022 є належним доказом на обґрунтування оцінки землі та є достатнім для здійснення розрахунку безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою. Одночасно відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про оцінку земель», п. 289.1 ст. 289 ПК України, розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2019, 2020, 2021 та 2023 вчинено з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Щодо розрахунків суд звертає увагу на наступне. Зокрема щодо розрахунку доходу відповідача у період з 25.10.2019 року включно по 31.01.2023 року включно, як розміру плати за земельну ділянку комунальної власності (площею 0,0179 га) у формі орендної плати, що нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування слід зазначити, що вказаний розрахунок узгоджується з приписами Закону України «Про оцінку земель», а також відповідає рішенню Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 21.04.2011 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 23 вересня 2008 року «Про орендну плату за землю в м. Кременчуці». Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 02.09.2022 за №19718/0/91-22 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 179 кв.м на 2022 рік складає 429283,17 грн. 2019 рік: Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 179 кв.м на 2019 рік складає 429283,17:1,1= 390257,43 грн. За період з 25.10.2019 по 31.12.2019 включно орендна плата за земельну ділянку площею 179 кв.м становить: 390257,43*5%= 19512,87 грн. (річна сума орендної плати на 2019 рік); 19512,87*0,6=11707,72 грн. (річна сума орендної плати на 2019 рік з урахуванням понижуючого коефіцієнту); 11707,72*68:365=2181,16 грн. (річна сума орендної плати за період з 25.10.2019 по 31.12.2019 включно). 2020 рік: Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 179 кв.м на 2020 рік складає 429283,17:1,1= 390257,43 грн. За період з 01.10.2020 по 31.12.2020 включно орендна плата за земельну ділянку площею 179 кв.м становить: 390257,43*5%= 19512,87 грн. (річна сума орендної плати на 2020 рік); 19512,87*0,6=11707,72 грн. (річна сума орендної плати на 2020 рік з урахуванням понижуючого коефіцієнту). 2021 рік: Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 179 кв.м на 2021 рік складає 429283,17:1,1= 390257,43 грн. За період з 01.10.2021 по 31.12.2021 включно орендна плата за земельну ділянку площею 179 кв.м становить: 390257,43*5%= 19512,87 грн. (річна сума орендної плати на 2021 рік); 19512,87*0,6=11707,72 грн. (річна сума орендної плати на 2021 рік з урахуванням понижуючого коефіцієнту). 2022 рік: Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 179 кв.м на 2022 рік складає 429283,17 грн. За період з 01.01.2022 по 30.09.2022 включно орендна плата за земельну ділянку площею 179 кв.м становить: 429283,17*5%= 21464,16 грн. (річна сума орендної плати на 2022 рік); 21464,16*0,6=12878,50 грн. (річна сума орендної плати на 2022 рік з урахуванням понижуючого коефіцієнту). 2023 рік Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 179 кв.м на 2023 рік складає 429283,17*1,15=493675,65 грн. За період з 01.01.2023 по 31.01.2023 включно орендна плата за земельну ділянку площею 179 кв.м становить: 493675,65*5%= 24683,78 грн. (річна сума орендної плати на 2023 рік); 24683,78*0,6=14810,27 грн. (річна сума орендної плати на 2023 рік з урахуванням понижуючого коефіцієнту); 14810,27*31:365=1257,86 грн. (річна сума орендної плати за період з 01.01.2023 по 31.01.2023 включно). Загалом за період з 25.10.2019 по 31.01.2023 включно 39732,96 грн. Також суд акцентує увагу на тому, що факт користування земельною ділянкою у спірному періоді не заперечується відповідачем та його представником, відповідного контррозрахунку відповідачем та/або її представником не подано, нормативна грошова оцінка відповідно земельної ділянки не оскаржувалася, а звідси суд вважає, що Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області здійснено розрахунок безпідставно збережених відповідачем коштів у відповідності до норм чинного законодавства та у відповідності до раніше зазначених правових висновків Верховного Суду. При цьому суд також враховує, що відповідач не здійснювала жодні платежі орендної плати, що підтверджується листом Департаменту фінансів Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 07.05.2024 р. за № 1897/62 про відсутність надходження від відповідача коштів в рахунок погашення заборгованості, наявного в матеріалах справи, що не було спростовано відповідачем та її представником. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідач та її представник не подали жодних належних і допустимих, безспірних та достовірних доказів на спростування позову. На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з необхідністю стягнення з відповідача на користь позивача коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів як безпідставно збережені кошти орендної плати у сумі 39732 грн. 96 коп. та коштів у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2481 грн. Сторони не заявляли про понесення ними інших судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами у справі доказів.

Outcome: approved