Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Позов обґрунтований тим, що позивач надавав послуги з централізованого опалення будинку за адресою: [ADDRESS] , в тому числі і квартирі [ADDRESS] , в якій проживає відповідач. Комунальні послуги надавались Відповідачу на підставі укладеного Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №100132 від 12.04.2016 року, а з 04.11.2021 діє публічний договір приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 р. №1022) (надалі-Договір). Починаючи з листопада місяця 2018 року Позивачем, відповідно до тарифів на послуги з централізованого опалення для населення, які затверджені рішеннями Виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 221/10 від 13.11.2018 р. та рішенням Виконавчого комітету Бучанської міської ради № 73 від 16.02.21р., нараховувалась плата Боржнику за надані послуги з централізованого опалення, яку Боржник повинен був сплачувати, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.05 р. «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» з 4 листопада 2021 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» та укладеного Договору з Відповідачем, не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Нарахування здійснювалися за фактично спожиту теплову енергію, кількість якої визначено загальнобудинковим тепловим лічильником. За наявності заборгованості у Відповідача за цим договором Позивач зараховує кошти, що надійшли від Відповідача як погашення заборгованості за надані послуги в минулі періоди за цим Договором, незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу (п. 15 Договору). Споживачем за надані послуги було сплачено на рахунок виробника 18 049,66 грн., які було зараховано за період з якого виникла заборгованість, тобто з 01.11.2018 по 01.03.2020 (п. 15 Договору Позивач зараховує кошти, що надійшли від Відповідача як погашення заборгованості за надані послуги в минулі періоди за цим Договором, незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу). Таким чином заборгованість рахується з 01.03.2020 р. відповідно п. 15 Договору Позивачем зобов?язання визначені Договором, щодо надання послуги з централізованого опалення виконані належним чином та у повному обсязі. Відповідач свої зобов?язання не виконав, за надані послуги не розрахувався і станом на 01.11.2021 р. заборгував, відповідно до розрахунку суми боргу - 20 210, 41 грн., індекс інфляції - 1808,30 грн. та три відсотки річних - 631,88 грн. Загальна сума боргу складає 22 650,59 грн. На підставі викладеного просили суд, стягнути з [PERSON] на користь Приватного комунально- побутового підприємства «Теплокомунсервіс» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 20 210,41 грн. за період з 01.03.2020 року по 01.11.2021 року, та сплачений судовий збір в розмірі 2 684,00 грн. 28.09.2023 року до суду від Приватного комунально-побутового підприємства "Теплокомунсервіс" надійшла заява про зменшення позовних вимог, згідно якої просили стягнути з відповідача на користь позивача індекс інфляції - 1808,30 грн. та три відсотки річних - 631,88 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду направили заяву про розгляд справи без їх участі. В судове засідання відповідач не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду представник відповідача направив заяву про застосування строків позовної давності, а саме у період з серпня 2020 року. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із до ч.1 та ч. 2 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. За п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що Приватне комунально-побутове підприємство Теплокомунсервіс надавало послуги з централізованого опалення будинку за адресою: [ADDRESS] , в тому числі і квартирі [ADDRESS] , в якій проживає відповідач.. Комунальні послуги надавались Відповідачу на підставі укладеного Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №100132 від 12.04.2016 року, а з 04.11.2021 діє публічний договір приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 р. №1022) (надалі-Договір). Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплої енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. Відповідно до тарифів на послуги з централізованого опалення для населення, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1101 від 09.06.2016 року та тарифів, які затверджені рішеннями Виконавчого комітету Бучанської міської ради № 510 від 15.08.2017р., № 661 від 18.12.2018р., та рішенням Виконавчого комітету Бучанської міської ради № 801 від 19.10.2021р., нараховувалась плата [PERSON] і послуги з централізованого опалення. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.05 р. «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та укладеного Договору, відповідач повинен був сплачувати плату за надані послуги з централізованого опалення, не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Нарахування здійснювалися за фактично спожиту теплову енергію, кількість якої визначено загально будинковим тепловим лічильником. За наявності заборгованості у відповідача за цим договором позивач зараховує кошти, що надійшли від відповідача як погашення заборгованості за надані послуги в минулі періоди за цим Договором, незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу. Позивачем зобов`язання визначені Договором, щодо надання послуги з централізованого опалення виконані належним чином та у повному обсязі. Відповідач свої зобов?язання не виконував, за надані послуги не розрахувався і станом на 01.11.2021 р. заборгував, відповідно до розрахунку суми боргу - 20 210, 41 грн., індекс інфляції - 1808,30 грн. та три відсотки річних - 631,88 грн. Загальна сума боргу складає 22 650,59 грн. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку шляхом направлення вимоги позичальнику або ж у судовому порядку. Оскільки, спірні правовідносини встановлюють обов`язок відповідача - сплату коштів частинами, то право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового місячного платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи належного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Такий правовий висновок щодо застосування строків позовної давності до щомісячних платежів викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 у справі № 444/9519/12. Відповідно до позовної заяви та розрахунку заборгованості, наданого позивачем заборгованість за послуги з централізованого опалення будинку в сумі 20 210,41 грн. утворилась за період з 01 листопада 2018 року по 01 листопада 2021 року. Позовну заяву було подано до суду 21 червня 2023 року. Таким чином суд вважає, що позивач має право на стягнення заборгованості за період з червня 2020 року по червень 2023 року. Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Згідно з ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного СУДУ України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без важної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Так, з розрахунку вбачається, що за період з червня 2020 року по квітень 2021 року нараховано заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги Відповідача - 16 539,54 грн. Крім того, як вбачається з розрахунку Відповідачем було частково погашено заборгованість, а саме: у грудні 2020 року - 876,99 грн.; у січні 2021 року - 2 532,34 грн.; у лютому 2021 року - 1 912,09 грн.; у березні 2021 року - 2 432,34 грн.; у квітні 2021 року - 1 790,83 грн. А всього відповідачем за вказаний період сплачено 9 544,59 грн. Як стверджує позивач, відповідачем було погашено суму заборгованості 20 210, 41 грн. З чого слідує, що відповідачем було визнано наявність в нього заборгованості та обов`язку щодо його погашення. Однак, під час ухвалення даного рішення судом було встановлено пропущення строків позовної давності щодо стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за період з 01 листопада 2018 року по 20 червня 2020 року, а позивачем не доведено переривання строків давності, суд дійшов висновку, що пропущення позивачем строку звернення до суду щодо стягнення заборгованості з Відповідача у строк, більший, ніж передбачений ст.257 ЦК України, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги надаються безперебійно. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Крім того, згідно ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 17.07.2012 № 01-06/928/2012). Таким чином, розрахунок інфляційних втрат здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. За червень 2020 року: IIc = 1.00000000, інфляційне збільшення: 777,00 x 1.00000000 - 777,00 = 0,00 грн. За липень 2020 року: IIc (99,40 : 100) = 0.99400000, інфляційне збільшення: 1 554,00 x 0.99400000 - 1 554,00 = -9,32 грн. За серпень 2020 року: IIc (99,80 : 100) = 0.99800000, інфляційне збільшення: 2 331,00 x 0.99800000 - 2 331,00 = -4,66 грн. За вересень 2020 року: IIc (100,50 : 100) = 1.00500000, інфляційне збільшення: 3 108,00 x 1.00500000 - 3 108,00 = 15,54 грн. За жовтень 2020 року: IIc (101,00 : 100) = 1.01000000, інфляційне збільшення: 3 885,00 x 1.01000000 - 3 885,00 = 38,85 грн. За листопад 2020 року: IIc (101,30 : 100) = 1.01300000, інфляційне збільшення: 5 538,99 x 1.01300000 - 5 538,99 = 72,01 грн. За грудень 2020 року: IIc (100,90 : 100) = 1.00900000, інфляційне збільшення: 7 971,34 x 1.00900000 - 7 971,34 = 71,74 грн. За січень 2021 року: IIc (101,30 : 100) = 1.01300000, інфляційне збільшення: 8 128,09 x 1.01300000 - 8 128,09 = 105,67 грн. За лютий 2021 року: IIc (101,00 : 100) = 1.01000000, інфляційне збільшення: 9 425,34 x 1.01000000 - 9 425,34 = 94,25 грн. За березень 2021 року: IIc (101,70 : 100) = 1.01700000, інфляційне збільшення: 8 783,33 x 1.01700000 - 8 783,33 = 149,32 грн. За квітень 2021 року: IIc (100,70 : 100) = 1.00700000, інфляційне збільшення: 6 994,95 x 1.00700000 - 6 994,95 = 48,96 грн. З огляду на те, що у відповідача існувала заборгованість з червня 2020 року по листопад 2021 року, розмір інфляційних втрат, що підлягають стягненню становить 582,36 грн. Крім того, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних, зважаючи, що у відповідача існувала заборгованість з червня 2020 року по листопад 2021 року. Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Так, у період з 21.06.2020 до 30.06.2020 - 777,00 x 3 % x 10 : 366 : 100 = 0,64 грн., з 01.07.2020 до 31.07.2020 - 1 554,00 x 3 % x 31 : 366 : 100 = 3,95 грн.,з 01.08.2020 до 31.08.2020 - 2 331,00 x 3 % x 31 : 366 : 100 = 5,92 грн., з 01.09.2020 до 30.09.2020 - 3 108,00 x 3 % x 30 : 366 : 100 = 7,64 грн., з 01.10.2020 до 30.10.2020 - 3 885,00 x 3 % x 30 : 366 : 100 = 9,55 грн., з 01.11.2020 до 30.11.2020 - 5 538,99 x 3 % x 30 : 366 : 100 = 13,62 грн., з 01.12.2020 до 31.12.2020 - 7 971,34 x 3 % x 31 : 366 : 100 = 20,26 грн., з 01.01.2021 до 31.01.2021 - 8 128,09 x 3 % x 31 : 365 : 100 = 20,71 грн., з 01.02.2021 до 28.02.2021 - 9 425,34 x 3 % x 28 : 365 : 100 = 21,69 грн., з 01.03.2021 до 31.03.2021 - 8 783,33 x 3 % x 31 : 365 : 100 = 22,38 грн., з 01.04.2021 до 30.04.2021 - 6 994,95 x 3 % x 30 : 365 : 100 = 17,25 грн. З огляду на наведене, розмір 3% річних, що підлягають стягненню становить 143,61 грн. За таких обставин, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, зважаючи на те, що Відповідач за отримані житлово-комунальні послуги сплачував не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача інфляційні нарахування у розмірі 582,36 грн. та 3 % річних у розмірі 143,61 грн. Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог (судовий збір сплачено в розмірі 2684,00 грн, ціна позову 2 440,18 грн, задоволено судом 725,97 грн або 29,75 відсотки), таким чином необхідно стягнути судовий збір у розмірі 798,49 грн. (2684 грн*29,75 %/100%).

Outcome: partial