Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Позиція сторін, заяви та клопотання. В грудні 2023 року на адресу суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Одесагаз», підписана представником Карась М.М. про стягнення заборгованості за договором розподілу природного газу з відповідача [PERSON] в сумі 4958,86 грн. та витрат по сплаті судового збору. Вказана позовна заява мотивована тим, що між сторонами виникли договірні відносини щодо надання АТ «ОДЕСАГАЗ» послуг з розподілу природного газу до домоволодіння відповідача, а останній прийняв ці послуги, користуючись природним газом (тобто прийняв оферту). Фактом приєднання відповідача до умов договору розподілу природного газу (акцептуванням договору) є документальне підтвердження споживання природного газу (помісячні показання лічильника газу, відображені в доданій виписці з фінансового стану по особовому рахунку відповідача). Відповідач остаточно не відмовлявся від послуг розподілу природного газу, про розірвання договору чи припинення розподілу природного газу до його домоволодіння не заявляв. Позивач виконав взяті на себе договірні зобов`язання перед відповідачем та надав послуги розподілу природного газу, водночас відповідач не оплатив послуги розподілу природного газу, чим порушив умови договору, внаслідок чого у відповідача наявна заборгованість за послуги розподілу природного газу в сумі 4 958,86 грн. за період з січня 2020 року по квітень 2023 року. 26.04.2023р. Позивач звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Відповідача заборгованості за розподіл природного газу в загальному розмірі 4 958,86 грн. 29.05.2023р. Роздільнянським районним судом Одеської області було видано судовий наказ № 511/1116/23. 14.06.2023р. Відповідач звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з заявою про скасування судового наказу. Ухвалою від 15 червня 2023р. судовий наказ було скасовано та роз`яснено, що відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України Акціонерне Товариство «ОДЕСАГАЗ» має право на звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. На підставі викладеного, представник позивача просить суд: стягнути з [PERSON] на користь АТ «ОДЕСАГАЗ» борг за договором розподілу природного газу в розмірі 4 958,86 грн. за період з січня 2020 року по квітень 2023 року та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.01.2024 року позовну заяву залишено без руху. 15.01.2024 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 16.01.2024 року провадження по справі відкрито, в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 09.02.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позов від відповідача [PERSON] , в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи неконституційністю прийнятих НКРЕКП нормативно-правових актів, відсутністю у позивача ліцензії на здійснення діяльності по наданню послуг з розподілу природного газу, відсутністю доказів на підтвердження законності перебування газорозподільної системи в межах с. Кучурган, Роздільнянського району, Одеської області у АТ «Одесагаз», незаконністю нарахування коштів за розподіл природного газу, так як він фактично письмово не укладав договір з Оператором ГРМ, а також відсутність підстав для стягнення з нього судових витрат. Разом з відзивом на адресу суду надійшла заява [PERSON] про перехід із спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Вказана заява мотивована тим, що [PERSON] заперечує проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з огляду на характер спірних правовідносин, обсяг та характер доказів у справі, необхідність витребування та дослідження доказів, які не можуть бути подані разом з відзивом на позовну заяву. 15.02.2024 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме: копії відповіді старости Кучурганського старостинського округу Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 08.02.2024 року №31. 19.02.2024 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тим, що викладені у відзиві доводи про неконституційність прийнятих НКРЕКП нормативно-правових актів, відсутність в позивача ліцензії на здійснення діяльності по наданню послуг з розподілу природного газу, відсутність доказів на підтвердження законності перебування газорозподільної системи в межах с. Кучурган, Роздільнянського району, Одеської області у АТ «Одесагаз» є необґрунтованими.\~AT «Одесагаз», здійснює діяльність з розподілу природного газу відповідно до ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 29.06.2017 № 841 зі змінами внесеними Постановою НКРЕКП від 31.05.2019 № 920, в межах території м. Одеса та Одеської області, де знаходиться газорозподільна система. Твердження відповідача про відсутність доказів на підтвердження законності перебування газорозподільної системи в межах с.Кучурган, Роздільнянського району, Одеської області є помилковими та спростовуються рішенням НКРЕКП Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 29.06.2017 № 841 зі змінами внесеними Постановою НКРЕКП від 31.05.2019 № 920 про видачу ліцензії на розподіл природного газу позивачу. Видача ліцензії, уповноваженим на це державним органом підтверджує законність перебування газорозподільної системи у віданні позивача. На підставі викладеного, представник позивача наполягає на задоволенні позову в повному обсязі. 29.02.2024 року на адресу суду від відповідача надійшли заперечення, мотивовані тим, що Акціонерним товариством «Одесагаз» не доведено належними та допустимими доказами перебування у нього на законних підставах у власності чи користуванні газорозподільної системи в межах села Кучурган Роздільнянського району Одеської області, оскільки наявність ліцензії на розподіл природного газу сама по собі не доводить, не підтверджує, та не свідчить про перебування на законних підставах у власності чи користуванні Позивача газорозподільної системи в межах села Кучурган Роздільнянського району Одеської області. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.03.2024 року заяву відповідача [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та проведення підготовчого засідання у цивільній справі задоволено, призначено підготовче засідання на 17.04.2024 року о 10:20 год. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.04.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з наведених у відзиві та запереченнях підстав. Суд, заслухавши пояснення сторін, представників, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Вирішуючи спір по суті, суд встановив, що між сторонами виникли відносини, що виникають у процесі надання та споживання послуг, в результаті чого виник про стягнення заборгованості за договором розподілу природного газу. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] є споживачем природного газу. Послуги з розподілу природного газу та технічної експлуатації газових мереж Позивачу надає Акціонерне товариство «Одесагаз» на підставі Типового Договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою\~ Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 за № 2498. В матеріалах справи наявна довідка про фінансовий стан споживача (особовий рахунок № [NUMBER] , споживач [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] , яка містить дані щодо опалювальної площи будинку, яка складає 43 м2, встановленого газового обладнання: газова плита 1 од., АГВ (газовий котел) 1 од., річної замовленої потужності 1683,94 куб.м, обсягів використання побутовим споживачем [PERSON] природного газу 5255 м куб. та фіксацію змін показників лічильника газу (з 19394 по 22813) за період з 01 січня 2020 року по 30 квітня 2023 року. В червні місяці 2020 року [PERSON] сплачено за розподіл природного газу заборгованість в сумі 305 грн. з наявних 305,37 грн. за перше півріччя 2020 року. 17.03.2023 року [PERSON] підписав заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутових споживачів). [PERSON] повідомив в судовому засіданні, що підписав документ помилково. Щодо необхідності укладення договору на розподіл природного газу та встановлення факту приєднання до умов договору на розподіл природного газу, суд зазначає наступне. AT «Одесагаз» є суб`єктом природної монополії та на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - «НКРЕКП») №841 від 29.06.2017р. має право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Одеси та Одеської області. Спірні правовідносини регулюються Законом України від 09 квітня 2015 року №329-VIII «Про ринок природного газу» (далі - Закон №329-VIII), Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс ГРМ), Постановою Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі за текстом НКРЕКП) № 2498 від 30.09.2015 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу» (далі - Договір) та іншими нормативно-правовими актами України. За змістом частини другої статті 205 ЦК України, укладання договору, шляхом вчинення виключно конкретних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. (частина 1 статті 634 ЦК України). Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) було затверджено Постановою Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015 р. У п. 1.1 даного договору вказано, що договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. За умовами п. 1.2. договору його умови однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу ГРМ. Пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ та п.1.3 Договору передбачено, що фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, надання підписаної споживачем заяви- приєднання, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документальне споживання природного газу. Відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» AT «ОДЕСАГАЗ» є Оператором газорозподільної системи (далі Оператор ГРМ) та здійснює діяльність з розподілу природного газу. Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про ринок природного газу», права та обов`язки Оператора ГРМ визначаються цим Законом, іншими нормативно- правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494 було затверджено Кодекс газорозподільних систем (далі - Кодекс). Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу», розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 639/10591/14-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №642/2858/16, від 10 жовтня\~2023 року у справі № 339/221/20. Між сторонами виникли договірні відносини щодо надання АТ «ОДЕСАГАЗ» послуг з розподілу природного газу до домоволодіння [PERSON] , а останній прийняв ці послуги, користуючись природним газом та сплативши рахунок за розподіл природного газу в червні місяці 2020 року з оплатою наявної заборгованості (тобто прийняв оферту). Фактом приєднання [PERSON] до умов договору розподілу природного газу (акцептуванням договору) є документальне підтвердження споживання природного газу (помісячні показання лічильника газу, відображені в доданій виписці з фінансового стану по особовому рахунку відповідача). [PERSON] не заперечував, що обізнаний з наявною заборгованістю за договором розподілу природного газу та свідомо її не сплачує, а також не заперечував правильність розрахунку вартості розподілу природного газу за адресою споживача. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Щодо викладених у відзиві доводів про неконституційність прийнятих НКРЕКП нормативно-правових актів, відсутність в позивача ліцензії на здійснення діяльності по наданню послуг з розподілу природного газу, відсутність доказів на підтвердження законності перебування газорозподільної системи в межах с.Кучурган Роздільнянського району Одеської області у AT «Одесагаз». За приписами ч. 2 ст. 37 Закону України «Про ринок природного газу» оператор\~газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором. Відповідно до Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг» (далі Закон про НКРЕКП) - НКРЕКП є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Так, частиною шостою статті 14 Закону про НКРЕКП передбачено, що рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Тобто, законодавцем прямо передбачено відсутність необхідності державної реєстрації Міністерством юстиції України рішень НКРЕКП. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 17 Закону про НКРЕКП, контролює виконання операторами систем передачі та розподілу, операторами газотранспортної та газорозподільних систем, іншими суб`єктами ринків електричної енергії і природного газу, а у відповідних випадках - власниками систем їхніх зобов`язань відповідно до закону. При цьому, у відповідності до ч. 9 ст. 14 Закону про НКРЕКП, рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг. AT «Одесагаз», здійснює діяльність з розподілу природного газу відповідно до ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 29.06.2017 № 841 зі змінами внесеними Постановою НКРЕКП від 31.05.2019 № 920, в межах території м. Одеса та Одеської області, де знаходиться газорозподільна система. Як стверджує відповідач норма ч. 6 ст. 14 Закону про НКРЕКП суперечить ст. 117 Конституції України. Дане твердження спростовується тим, що зазначена норма Закону прийнята ще у 2016 році і на даний час неконституційною не визнана. Зазначені рішення Регулятора є обов`язкові для виконання AT «Одесагаз», постанови НКРЕКП оприлюднені на сайті останнього, а також на офіційному сайті ВРУ і [PERSON] мав повне право не погодитись з їх змістом (розміром тарифу), заявивши про розірвання договору розподілу природного газу, проте таким правом не скористався. Також, згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, одним із видів економічної діяльності AT "Одесагаз" є розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи (основний). Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджена споживання природного газу. Враховуючи зазначене та факт документально підтверджене споживання, природного газу за адресою: [ADDRESS] , наявні договірні відносини між Оператором ГРМ та споживачем. Згідно наданої AT «Одесагаз» інформації за вказаною адресою особовий рахунок відкрито на ім`я [PERSON] . В порушення своїх обов`язків Споживач не здійснює оплату за послугу з розподілу природного газу, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед AT «Одесагаз» у сумі 4958,86 грн. за період з січня 2020 року по квітень 2023 року. Відповідно до пункту 2 гл. 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498. Відповідно до п. 2.1. договору Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Пунктом 2.1. Договору встановлено, що за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Пунктом 6.1. Договору встановлено, що оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Відповідно до п. 6.4. Договору розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з розподілу природного газу побутовим споживачем є календарний місяць. Відповідно до п.6.6. Договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. У відповідності до пп. 1 п. 7.4. Договору Споживач зобов`язаний здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Як зазначалось вище факт приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, документально підтверджене споживання природного газу, сплата рахунка оператора ГРМ. Позивач остаточно не відмовлявся від послуг розподілу природного газу, про розірвання договору чи припинення розподілу природного газу до його домоволодіння не заявляв, у зв`язку з чим наявні усі підстави для здійснення нарахувань Позивачу за розподіл природного газу. Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №639/10591/14-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №642/2858/16. Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21) та у постанові від 14 вересня 2022 у справі № 717/341/21. В постанові від 15 червня 2022 року у справі № 640/9828/20 Верховний Суд дійшов правового висновку, що при постачанні природного газу між постачальником та споживачем виникають відносини щодо купівлі-продажу природного газу як товару. Постачальник зобов`язується поставити споживачу природний газ, а споживач - оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Однак постачання потребує відповідної мережі, через яку природний газ розподіляється між споживачами. Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону №329-VIII оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах. Оператор газорозподільної системи зобов`язаний вживати заходів з метою забезпечення безпеки постачання природного газу, в тому числі безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи. При розподілі природного газу у споживача та газорозподільного підприємства виникає ряд взаємних прав та обов`язків, зокрема, щодо якості та тиску газу, обліку природного газу та проведення контрольного зняття показів лічильника газу, доступу до газового обладнання та/або комерційного вузла обліку газу споживача, обмеження (припинення) розподілу природного газу тощо. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 Закону №329-VIII розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Отже, сторонами договору розподілу природного газу є замовник та оператор газорозподільної системи. Закон №329-VIII не містить обмеження, за яким споживач природного газу за договором постачання не може бути також замовником за договором розподілу природного газу. Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що отримання та споживання природного газу побутовими споживачами України забезпечується двома послугами: постачанням природного газу і його розподілом, на отримання яких у побутового споживача повинні бути укладені два окремі договори - на постачання природного газу (укладається побутовим споживачем з постачальником, який має відповідну ліцензію) та на розподіл природного газу (укладається побутовим споживачем як Замовником послуги розподілу з відповідним Оператором ГРМ, що має відповідну ліцензію на провадження діяльності в межах території, де розташований відповідний об`єкт споживача). Відповідно до норм Закону №329-VIII позивач має статус споживача як сторона договору постачання природного газу та статус замовника як сторона договору розподілу природного газу. Отже враховуючи вказані вище нормативні положення, та встановлені судом обставини, [PERSON] є споживачем послуг з постачання та розподілу природного газу, так як акцептування договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, надання підписаної споживачем заяви- приєднання, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документальне споживання природного газу. Надана на підтвердження заперечень проти позову відповідачем відповідь на його запит старости Кучурганського старостинського округу від 08.02.2024 року №31 про те, що газорозподільна система в межах села Кучурган Роздільнянського району Одеської області АТ «Одесагаз» у власність чи користування Кучурганською сільською радою Роздільнянського району Одеської області за період з 2002 року по 2020 рік не передавалась, не має правового значення в силу вищенаведених норм закону, правових позицій Суду та фактичних обставин справи. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає [PERSON] як споживач користується природним газом за адресою розташування об`єкта споживача, не здійснює оплату за послугу з розподілу природного газу, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед AT «Одесагаз» у сумі розмірі 4958,86 грн. за період з січня 2020 року по квітень 2023 року. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене з відповідача [PERSON] на користь АТ «Одесагаз» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684,00 грн. (станом на день подання позову).

Outcome: approved