Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» про визнання наказів незаконними та їх скасування. Позов мотивований тим, що позивач працював на посаді завідувача хіміотерапевтичним відділенням в Комунальному некомерційному підприємстві «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради». 05.05.2023 року наказом директора КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» № 139 позивач був звільнений із займаної посади, на підставі п. 3 статті 40 КЗпП України. При цьому, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2023 року, яке було ухвалено у справі № 127/15012/23, його було поновлено на посаді завідувача хіміотерапевтичним відділенням в Комунальному некомерційному підприємстві "Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради" та стягнуто з Комунального некомерційного підприємства "Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради" на його користь 95 777,76 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У подальшому, наказом директора КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» № 307 від 18.10.2023 року він був поновлений на посаді завідувача хіміотерапевтичним відділенням в Комунальному некомерційному підприємстві «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» з 05.05.2013 року. Тим самим наказом його було попереджено про ліквідацію хіміотерапевтичного відділення Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» з 05.05.2013 року, про скорочення його посади з 19.10.2023 року та наступне звільнення. Наказом директора КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» № 313 від 19.10.2023 року позивач був звільнений з посади завідувача хіміотерапевтичним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» з 19.10.2023 року, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2024 року, яке було ухвалено у справі № 127/35550/23, його було поновлено на посаді завідувача хіміотерапевтичним відділенням в Комунальному некомерційному підприємстві "Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради" та стягнуто з Комунального некомерційного підприємства "Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради" на його користь 81 948,90 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зазначене судове рішення набрало законної сили 08.03.2024 року. Згідно з наказом № 67 від 07.02.2024 року позивача було поновлено на посаді завідувача хіміотерапевтичним відділенням в Комунальному некомерційному підприємстві "Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради" з 19.10.2023 року. Позивач вважає, що наказ № 67 від 07.02.2024 року, яким його було поновлено на посаді завідувача хіміотерапевтичним відділенням в Комунальному некомерційному підприємстві "Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради" з 19.10.2023 року є таким, що не направлений на реальне виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2024 року, оскільки незважаючи на два судових рішення про поновлення його роботі, які констатували порушення його трудових прав з боку роботодавця, не відбулося реального поновлення цих порушених трудових прав, які існували станом на день їх порушення. Позивач також вважає, що з тих висновків, до яких дійшов Вінницький міський суд Вінницької області у своєму рішенні від 06.02.2024 року, вбачається, що реальному виконанню цього судового рішення та реальному відновленню його порушених трудових прав перешкоджає наявність наказу директора КНП «ПРЦО ВОР» від 08.05.2023 № 141, згідно з яким хіміотерапевтичне відділення та відділення денного стаціонару реорганізовано у хіміотерапевтичне відділення з ліжками денного перебування пацієнтів з 09.05.2023 року. \~ \~ \~ \~Посилаючись на викладені обставини та відповідні цивільно-правові норми позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ директора Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» № 141 від 08.05.2023 року «Про реорганізацію хіміотерапевтичного відділення та відділення денного стаціонару у хіміотерапевтичне відділення з ліжками денного перебування пацієнтів» та визнати незаконним та скасувати наказ директора Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» № 64 від 06.02.2024 року «Про створення хіміотерапевтичного відділення». Ухвалою суду від 11.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) осіб. Ухвалою суду від 27.05.2024 року, за клопотанням представника позивача [PERSON] , було вирішено перейти до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, на адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляду справи у його відсутність, позов підтримав, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, просив задовольнити. Відповідач КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість. Крім того, відповідачем була подана до суду заява про застосування строку позовної давності, у якій відповідач просив відмовити у задоволенні позову на підставі пропуску позовної давності. У свою чергу, на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про розгляду справи у його відсутність. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював на посаді завідувача хіміотерапевтичним відділенням в Комунальному некомерційному підприємстві «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради». 05.05.2023 року наказом директора КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» № 139 [PERSON] був звільнений з займаної посади на підставі п. 3 статті 40 КЗпП України (а.с.5-6). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2023 року, яке було ухвалено у справі № 127/15012/23, [PERSON] було поновлено на посаді завідувача хіміотерапевтичним відділенням в Комунальному некомерційному підприємстві "Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради" та стягнуто з Комунального некомерційного підприємства "Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради" на його користь 95 777,76 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.7) Наказом директора КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» № 307 від 18.10.2023 року [PERSON] був поновлений на посаді завідувача хіміотерапевтичним відділенням в Комунальному некомерційному підприємстві «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» з 05.05.2013 року (а.с.8). Тим самим наказом [PERSON] було попереджено про ліквідацію хіміотерапевтичного відділення Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» з 05.05.2013 року, про скорочення його посади з 19.10.2023 року та наступне звільнення. Наказом директора КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» № 313 від 19.10.2023 року [PERSON] був звільнений з посади завідувача хіміотерапевтичним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» з 19.10.2023 року у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.9). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2024 року, яке було ухвалено у справі № 127/35550/23, [PERSON] було поновлено на посаді завідувача хіміотерапевтичним відділенням в Комунальному некомерційному підприємстві "Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради" та стягнуто з Комунального некомерційного підприємства "Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради" на його користь 81948,90 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення набрало законної сили 08.03.2024 року (а.с.10-19). Наказом КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» № 64 від 06.02.2024 року «Про створення хіміотерапевтичного відділення» створено хіміотерапевтичне відділення з 07.02.2024 року на 5 ліжок (а.с.31). Зі штатного розпису КНП «ПРЦО ВОР» на 07.02.2024 року вбачається, що до штату цього відділення входять 4 особи: завідувач відділенням лікар-онколог; лікар-онколог; сестра медична (палатна); молодша медична сестра (а.с.22). Згідно з наказом № 67 від 07.02.2024 року [PERSON] було поновлено на посаді завідувача хіміотерапевтичним відділенням в Комунальному некомерційному підприємстві "Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради" з 19.10.2023 року (а.с.21). Оцінюючи доводи позивача у тій частині, що наказ № 67 від 07.02.2024 року, яким його було поновлено на посаді завідувача хіміотерапевтичним відділенням в Комунальному некомерційному підприємстві "Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради" з 19.10.2023 року є таким, що не направлений на реальне виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2024 року, суд дійшов до наступних висновків. В обґрунтування свого висновку щодо незаконності звільнення [PERSON] з роботи у своєму рішенні від 06.02.2024 року Вінницький міський суд Вінницької області встановив обставини та на їх підставі дійшов висновку про те, що виконуючи рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2023 у цивільній справі № 127/15012/23 та постановляючи наказ № 307 від 18.10.2023 року, згідно з яким [PERSON] був поновлений на посаді завідувача хіміотерапевтичним відділенням в Комунальному некомерційному підприємстві «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» з 05.05.2023 року, відповідач констатував відновлення порушеного трудового права [PERSON] саме станом на 05.05.2023 року. Суд також дійшов висновку про те, що [PERSON] був поновлений на посаді завідувача хіміотерапевтичним відділенням в Комунальному некомерційному підприємстві «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради», яка існувала станом на 05.05.2023 року, а не на тій посаді, яка була створена відповідачем з 18.10.2023 року наказом КНП «ПРЦО ВОР» від 17.10.2023 № 305 «Про впорядкування штатної структури». Також Вінницький міський суд Вінницької області у своєму рішенні констатував безпідставність обґрунтування відповідачем правомірності звільнення [PERSON] з посади завідувача хіміотерапевтичним відділенням в Комунальному некомерційному підприємстві «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» у зв`язку зі скороченням посади завідувача хіміотерапевтичного відділення Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради», яка була створена з 18.10.2023 року, оскільки відповідачем не було надано доказів того, що у період часу з 05.05.2023 року до 18.10.2023 року [PERSON] було переведено на якусь іншу посаду, ніж та, яка існувала станом на 05.05.2023 року. Також відповідачем не було надано доказів скорочення посади завідувача хіміотерапевтичного відділення Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради», яка існувала станом на 05.05.2023 року. Суд також у своєму рішенні зробив встановив ту обставину, що згідно з наказом КНП «ПРЦО ВОР» від 08.05.2023 № 141 хіміотерапевтичне відділення, завідувачем якого працював [PERSON] , та відділення денного стаціонару реорганізовано у хіміотерапевтичне відділення з ліжками денного перебування пацієнтів з 09.05.2023 року. Суд не погодився із твердженнями відповідача, які були викладені у відзиві на позов у тій частині, що саме з метою поновлення [PERSON] на роботі згідно із рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2023 року наказом КНП «ПРЦО ВОР» від 17.10.2023 № 305 створено хіміотерапевтичне відділення з 18.10.2023 року. Адже він не міг бути поновлений з 05.05.2023 року на тій посаді, яка була введена до штатного розпису з 18.10.2023 року. Також, у своєму рішенні суд дійшов висновку про те, що ліквідовуючи хіміотерапевтичне відділення КНП «ПРЦО ВОР» з 19.10.2023 року, відповідач не міг звільняти [PERSON] на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки він працював на посаді завідувача хіміотерапевтичного відділення Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради», яка існувала станом на 05.05.2023 року, а не яка була створена з 18.10.2023 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, постановляючи рішення про поновлення [PERSON] на роботі Вінницький міський суд Вінницької області у своєму рішенні від 06.02.2024 року констатував незаконність звільнення [PERSON] саме з посади завідувача хіміотерапевтичного відділення Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради», яка існувала станом на 05.05.2023 року і саме на цій посаді [PERSON] був поновлений на підставі цього рішення. За таких обставин для виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2024 року в частині поновлення на посаді [PERSON] у відповідача не було необхідності видавати наказ № 64 від 06.02.2024 року «Про створення хіміотерапевтичного відділення» із зазначеним вище штатним розписом на 4 особи, оскільки поновлення позивача на посаді передбачало відновлення його трудових прав, які існували станом на 05.05.2023 року і те хіміотерапевтичне відділення, з посади завідувача якого був незаконно звільнений позивач мав зовсім інший штатний розпис. Суд дійшов до висновку про те, що наказ № 67 від 07.02.2024 року, яким [PERSON] було поновлено на посаді завідувача хіміотерапевтичним відділенням в Комунальному некомерційному підприємстві "Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради" з 19.10.2023 року, оскільки не відбулося реального поновлення порушених трудових прав позивача, які існували станом на день їх порушення. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акту органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника. Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника, зокрема до конкретного робочого місця. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 709/1465/19, від 26.02.2020 року у справі № 702/725/17 та від 17.06.2020 року у справі № 521/1892/18. Таким чином, створивши 06.02.2024 року хіміотерапевтичне відділення з метою виконання рішення Вінницького міського суду від 06.02.2024 року, про що відповідачем було зазначено у змісті самого наказу, відповідач не лише не виконав це рішення, а й допустив суттєві порушення вимого чинного законодавства України, яке регламентує діяльність онкологічного закладу охорони здоров`я. Суд дійшов до висновку про незаконність наказу № 64 директора КНП «ПРЦО ВОР» від 06.02.2024 року «Про створення хіміотерапевтичного відділення», виходячи з наступного. Ч. 7 ст. 16 Основ з законодавства України про охорону здоров`я визначає, що заклад охорони здоров`я провадить свою діяльність на підставі статуту (положення), що затверджується власником закладу (уповноваженим ним органом). \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 2.3. Статуту КНП «ПРЦО ВОР» організаційна структура підприємства визначається та затверджується відповідно до чинного законодавства. Пунктом 1.1. Положення про онкохіміотерапевтичне відділення онкологічного закладу охорони здоров`я, яке затверджене наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.10.2013 року № 845, визначає, що онкохіміотерапевтичне відділення онкологічного закладу охорони здоров`я організовується у складі спеціалізованого онкологічного закладу охорони здоров`я та є його структурним підрозділом (далі - Відділення). Згідно з п. 1.5. зазначеного Положення штатний розпис (структура) Відділення затверджується у встановленому законодавством порядку згідно зі штатними нормативами. П. 3.2. Положення визначено, що у Відділенні функціонує: 1) стаціонар (не менше 30 ліжок); 2) процедурний кабінет; 3) перев`язувальна для малих хірургічних процедур. З наказу № 64 від 06.02.2024 року вбачається, що кількість ліжок у створеному відділенні має становити 5 (!). Зі штатного розпису КНП «ПРЦО ВОР» на 07.02.2024 року вбачається, що до штату цього відділення входять 4 особи: 1. Завідувач відділенням лікар-онколог; 2. Лікар-онколог; 3. Сестра медична (палатна); 4. Молодша медична сестра. Із зазначеного штатного розпису вбачається, що створене хіміотерапевтичне відділення за своїм функціональним навантаженням не відповідає тим вимогам, які викладені у Положенні про онкохіміотерапевтичне відділення онкологічного закладу охорони здоров`я, яке затверджене наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.10.2013 року № 845. Оскільки суд дійшов висновку про те, що факт створення відповідачем 06.02.2024 року хіміотерапевтичне відділення не був направлений на реальне відновлення трудових прав позивача щодо поновлення його на посаді завідувача хіміотерапевтичного відділення Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради», а сама процедура створення такого відділення суперечить чинному законодавству, оспорюваний позивачем наказ директора Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» № 64 від 06.02.2024 року «Про створення хіміотерапевтичного відділення» слід визнати незаконним та скасувати. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що реальному виконанню рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2024 року та реальному відновленню порушених трудових прав позивача перешкоджає наявність наказу директора КНП «ПРЦО ВОР» від 08.05.2023 № 141, згідно з яким хіміотерапевтичне відділення та відділення денного стаціонару реорганізовано у хіміотерапевтичне відділення з ліжками денного перебування пацієнтів з 09.05.2023 року. \~ \~ \~ \~Суд дійшов висновку про незаконність цього наказу, виходячи з наступного. Відповідно до п. 1.7. Положення про онкологічний заклад (диспансер) охорони здоров`я, яке затверджене наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.10.2013 року № 845, заклад у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами з питань охорони здоров`я, у тому числі цим Положенням. \~ \~ \~ \~У п. 3.1. зазначеного Положення визначена, що у структурі Закладу функціонують: 1) поліклініка з відділенням денного стаціонару; 2) відділення стаціонару з онкохірургічними (у тому числі вузькопрофільними) та радіологічними відділеннями, відділеннями анестезіології з палатами інтенсивної терапії; 3) діагностичне відділення і кабінети; 4) інформаційно-аналітичний відділ медичної статистики або організаційно-методичний кабінет. Згідно з п. 1.1. Положення про відділення денного стаціонару онкологічного закладу охорони здоров`я, яке затверджене наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.10.2013 року № 845, відділення денного стаціонару онкологічного закладу охорони здоров`я є структурним підрозділом спеціалізованого онкологічного закладу охорони здоров`я та організовується для надання кваліфікованої медичної допомоги шляхом госпіталізації хворих на денний час за умови відсутності показань до постійного медичного нагляду (далі - Денний стаціонар). Пунктом 1.3. зазначеного Положення визначено, що денний стаціонар чисельністю 3-7 ліжок організовується як структурний підрозділ закладу охорони здоров`я, а чисельністю більше 7 ліжок - як самостійний структурний підрозділ онкологічного закладу охорони здоров`я. Станом на 08.05.2023 року як самостійні структурні підрозділи існували хіміотерапевтичне відділення КНП «ПРЦО ВОР» зі 60-ма стаціонарними ліжками та відділення денного стаціонару на 40 ліжок. З наказу № 141 від 08.05.2023 року вбачається, що хіміотерапевтичне відділення та відділення денного стаціонару були реорганізовані у хіміотерапевтичне відділення з ліжками денного перебування пацієнтів. При цьому у п. 2 наказу зазначено про те, що на базі цього новоствореного відділення розгорнути тих самих 60 стаціонарних ліжок та 40 ліжок денного стаціонару. \~ \~ \~ \~Таким чином, наказом КНП «ПРЦО ВОР» від 08.05.2023 № 141 було фактично відокремлено від поліклініки відділення денного стаціонару та фактично ліквідовано його як самостійний структурний підрозділ, що суперечить вимогам наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.10.2013 року № 845. \~ \~ \~ \~За таких обставин наказ КНП «ПРЦО ВОР» від 08.05.2023 № 141 є незаконним та підлягає скасуванню. Суд погоджується із доводами позивача, що оспорювані ним накази директора КНП «ПРЦО ВОР» безпосередньо впливають на його права, оскільки їх наявність перешкоджає реальному виконанню рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2024 року, яке було ухвалено у справі № 127/35550/23, а їх скасування дозволить реально, а не фіктивно поновити його на посаді завідувача хіміотерапевтичного відділення КНП «ПРЦО ВОР», з якої позивача було незаконно звільнено, що встановлено рішеннями Вінницького міського суду Вінницької області від 28 вересня 2023 року, яке було ухвалено у справі № 127/15012/23 та від 06.02.2024 року, яке було ухвалено у справі № 127/35550/23. Заява відповідача про застосування строку позовної давності до частини позовних вимог позивача задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Таке своє твердження відповідач обґрунтовує тією обставиною, що в межах розгляду судової справи № 127/35550/23, яка розглядалась Вінницьким міським судом Вінницької області, КНП «ПРЦО ВОР» направляло на адресу позивача копію відзиву з додатками, серед який містилася і копія наказу директора КНП «ПРЦО ВОР» № 141 від 08.05.2023 року «Про реорганізацію хіміотерапевтичного відділення та відділення денного стаціонару у хіміотерапевтичне відділення з ліжками денного перебування пацієнтів», яка була отримана ним 28.12.2023 року. Саме цю дату відповідач вважає датою початку перебігу строку для звернення до суду із позовом щодо оспорювання зазначеного наказу. Проте таке твердження є хибним, оскільки відповідно до ст. 221 КЗпП України трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) місцевими загальними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і роботодавцем, застосовується незалежно від форми трудового договору. Таким чином, чинним законодавством чітко визначено, що трудовий спір це спір між працівником і роботодавцем. Ч. 1 ст. 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Станом на\~28.12.2023\~року,\~тобто станом\~на день\~отримання позивачем\~копії наказу\~директора КНП\~«ПРЦО ВОР»\~№ 141\~від 08.05.2023\~року «Про\~реорганізацію хіміотерапевтичного\~відділення та\~відділення денного\~стаціонару у\~хіміотерапевтичне відділення\~з ліжками\~денного перебування\~пацієнтів» він не був працівником КНП «ПРЦО ВОР», тому цей наказ не міг порушувати його трудові права. Адже позивач був поновлений на роботі рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2024 року, яке набрало законної сили 08.03.2024 року. Видаючи накази № 64 від 06.02.2024 року та № 67 від 07.02.2024 року відповідач не відновив порушені права позивача. Адже незважаючи на наявність рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2024 року про поновлення його на посаді завідувача хіміотерапевтичним відділенням в Комунальному некомерційному підприємстві "Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» він на цій посаді так і не був поновлений. Обґрунтовано вважаючи, що реальному поновленню його порушеного трудового права перешкоджає наявність наказу директора КНП «ПРЦО ВОР» від 08.05.2023 № 141 та зважаючи на ту обставину, що трудові стосунки між позивачем та відповідачем відновились 07.02.2024 року, право на оспорювання зазначеного наказу у позивача виникло саме 07.02.2024 року, тому позовна заява ним була подана у межах строку звернення до суду, який встановлений ч. 1 ст. 233 КЗпП України. У зв`язку з задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved