Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

25.06.2024 р. [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, який обґрунтовано фактичним припиненням шлюбних відносин між сторонами. Вказує на відсутність спільних інтересів з відповідачем, різні погляди на життя, втрату почуття любові та поваги один до одного. Окрім того, зазначає, що зараз вагітна від іншого чоловіка, який є фактичним батьком не народженої дитини та з яким планує укласти шлюб. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва суду від 28 червня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач не скористався правом подання відзиву. Однак, 03.07.2024 р. подав до суду заяву якою визнає позов. Врахувавши доводи позивача та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є не є законним, відтак у його задоволенні слід відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 13.10.2017 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі про що Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено актовий запис №1224 та видано відповідне свідоцтво. [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Святошинським районним у місті Києві відідлом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (актовий запис №94). Батьком дитини значиться [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Як встановлено судом, [PERSON] 25.04.2024 р. перебуває на 18-19 тижні вагітності, що підтверджується обмінною картою пологового будинку КНП КДЦ Святошинського району м.Києва. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з статтями 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (частина перша статті 55 СК України). Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При цьому, згідно ч. 2 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Суду не надано доказів вчинення відповідачем протиправної поведінки, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо позивача або дитини. На такі обставини [PERSON] не вказує. Разом з тим, нормами ч. 3 ст. 110 СК України регламентовано, що чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Позивачем не надано доказів визнання батьківства зачатої дитини іншою особою. Отже, положення ст. 110 СК України виключають провадження у справі про розірвання шлюбу протягом одного року після народження дитини та факт народження у сторін протягом розгляду справи судом дитини є безумовною підставою, яка унеможливлює подальший розгляд справи. Таке законодавче обмеження у пред`явленні позову про розірвання шлюбу, забезпечує конституційний принцип рівності жінки і чоловіка у шлюбі та державної охорони сім`ї. Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі N 753/8546/17. Наведені обставини в їх сукупності свідчать про відсутність підстав для розірвання шлюбу. Слід зазначити, що п. 5 ч. 4 ст. 185 ЦПК України передбачено, що позовна заява про розірвання шлюбу повертається судом, якщо її подано під час вагітності дружини або до досягнення дитиною одного року без дотримання вимог, встановлених Сімейним кодексом України. Оскільки належними та допустимими доказами не доведено наявність обставин з якими закон пов`язує право одного з подружжя пред`явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, враховуючи наявні законодавчі обмеження передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, провадження у справі відкрито, а тому у задоволенні позову слід відмовити. При цьому, позивач має право звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу після досягнення дитиною однорічного віку або під час вагітності за умови визнання батьківства іншим чоловіком. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed