Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 14 червня 2024 року представник позивача адвокат Дмитрієв А.І., який діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1633726 від 13.06.2024, звернувся до суду з позовною заявою про звільнення від сплати аліментів, в обґрунтування якої зазначив, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2023 року шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу [PERSON] разом з молодшим сином почали проживати окремо. Старший син залишився проживати з Позивачем в [ADDRESS] . 17 травня 2023 року Малинським районним судом за заявою Відповідача, було винесено Судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання обох дітей. Весь цей час, а саме: з травня 2023 року по червень 2024 року Позивач сплачує Відповідачу аліменти на утримання двох дітей, хоча фактично утримує старшого сина, який з ним проживає. У зв`язку з тим, що аліменти це кошти, які повинні стягуватися на користь того з батьків з ким проживає дитина та використовуватись на утримання дитини тим з батьків, який проживає з дитиною, Позивач вважає що в даному випадку стягнення з нього аліментів на утримання старшого сина, з яким він проживає та якого повністю утримує, є незаконним, а тому він має бути звільнений від сплати аліментів на користь Відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Вимогами позову представник позивача просить суд звільнити [PERSON] з 14 червня 2024 року від сплати аліментів, що стягуються з нього відповідно до Судового наказу Малинського районного суду від 17 травня 2023 року по справі № 283/1171/23, на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] . Явка сторін по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. 05.08.2024 представником позивача адвокатом Дмитрієвим А.І. подано до суду клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно з поданою заявою від 02.08.2024 позовні вимоги визнала, розгляд справи просила проводити без її участі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області по справі №283/178/23 від 24 лютого 2023 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.10). Згідно з Судовим наказом Малинського районного суду Житомирської області від 17.05.2023 по цивільній справі № 283/1171/23 стягнуто з [PERSON] , [INFO] ,\~РНОКПП\~ [NUMBER] ,\~\~проживаючого в\~ [ADDRESS] ,\~\~на\~користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , проживаючої в [ADDRESS] , на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3\~ частини всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.05.2023 та до досягнення ними повноліття (а.с.9). На підтвердження обставини проживання [PERSON] з батьком [PERSON] долучено: письмові пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] від 21.05.2024 (а.с. 12,14); акт обстеження умов проживання від 28.05.2024 (а.с.16). Мотиви та застосовані норми права. Правовідносини між сторонами регулюються СК України. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150\~цього Кодексу визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст.\~180\~СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст.\~188\~СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ч. 8, 9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~№ 789-XII\~від 27\~лютого 1991\~року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. За ч. 3 ст.\~181, ст.\~183\~СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини. Аналіз частини\~другої статті\~181\~СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно з ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.\~273\~СК України додатково\~вказує на підстави звільнення від сплати. І відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.\~273\~СК України має на меті скасування їх присудження. Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Судом встановлено, що в даному випадку дитина припинила проживати з матір`ю і на даний час проживає з батьком та перебуває на його утриманні. У зв`язку з чим припинення стягнення аліментів на користь відповідача буде сприяти забезпеченню інтересів дитини. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог і припинення стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] .

Outcome: approved