Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частити усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу, встановленого законом, та стягнути на її користь витрати за надання правничої допомоги. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 23.08.2011 перебувала з відповідачем у шлюбі. Від даного шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Одруження виявилось невдалим, тому рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10.07.2018 шлюб з відповідачем розірвано, доньку залишено проживати з матір`ю. Після розірвання шлюбу вони з дочкою залишились проживати в с. Солуків, а в 2022 році виїхали до Чеської Республіки. Відповідач запевняв, що буде матеріально допомагати дитині, проте жодної гривні на її утримання не надав. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву, в якій позов підтримала, просила задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності (а.с. 15). Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги позивачки визнав, не заперечив щодо їх задоволення. Розгляд справи просив проводити за його відсутності (а.с. 14). Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 26 червня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 04 липня 2024 року від відповідача поступила заява про визнання позову, а 08.07.2024 від позивачки - заява, в якій вона позов підтримала. Обидві сторони клопотали про розгляд справи за їх відсутності. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: як встановлено з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.08.2011. Під час шлюбу в них народилася [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 01.02.2012 (а.с. 5). На підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07.09.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишено на прожианні з матір`ю (а.с. 6-7). Між сторонами виник спір щодо виконання батьком свого обов`язку по утриманню дитини. Оцінка суду: зважаючи на заяви сторін, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Зважаючи на те, що відповідач позов визнав, суд, враховуючи обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, приходить до переконання, що з [PERSON] на користь [PERSON] на доньку [PERSON] , слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позву, як це визначено ч. 1 ст. 191 СК України, і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, відповідач позовні вимоги визнав до початку розгляду справи по суті, тому з останнього слід стягнути на користь держави 605,60 гривень витрат по оплаті судового збору, тобто 50 відсотків від встановленого законом розміру. Іншу частину судового збору компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому, суд звертає увагу на те, що [PERSON] у позовній заяві просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати за надання правової допомоги, проте будь-яких доказів з цього приводу не надала, як і не заявлила про намір такі докази подати, тому підстав для стягненя з відповідача на користь позивачки витрат за надання професійної правничої допомоги не має. На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 141, 142, 206, 430 ЦПК України,

Outcome: approved