Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] , в інтересах яких діє представник адвокат Волков Сергій Вікторович, звернулися до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до Нетішинської міської\~ради про визнання права власності на квартиру. В обґрунтування позову зазначається, що 05.08.1986 Виконавчим комітетом міської ради народних депутатів м. Нетішин було видано [PERSON] ордер № 1541 на житлове приміщення квартиру [ADDRESS] на склад сім`ї із двох осіб [PERSON] та [PERSON] . Із метою отримання зазначеної квартири у приватну власність 21.02.1994 позивачі звернулися із заявою про проведення приватизації квартири до органу приватизації ВП «Хмельницька атомна електростанція», розпорядженням якого від 15.08.1994 заяву було задоволено та передано [PERSON] та [PERSON] цю квартиру у спільну часткову власність. На підставі відповідного розпорядження орган приватизації видав позивачам свідоцтво про право власності на житло. На початку 2000 року позивачі виїхали на тимчасове проживання за межі України, а у вказаній квартирі проживали то їх родичі, то квартиранти. У 2024 році одна з позивачів почала робити ремонт у квартирі та шукати документи на квартиру, однак не знайшла їх, тобто позивачі втратили правовстановлюючі документи на квартиру. У подальшому з метою відновлення документів, отримання їх дублікатів або хоча б їх копій позивачі зверталися до Філії «ВП «Хмельницька атомна електрична станція» та Фонду комунального майна міста Нетішина, але Філія ВП «ХАЕС» повідомила, що приватизаційна справа була передана органу місцевого самоврядування та зберігається у Фонді комунального майна міста Нетішин, яке надало позивачам копію відповідної інвентаризаційної справи. Разом із цим Фонд комунального майна міста Нетішин повідомив про відсутність копій первинних правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим відмовив у видачі дублікату. З огляду на викладені обставини на теперішній час позивачі позбавлені можливості зареєструвати право власності на квартиру, а тому просили суд визнати за кожною із них право власності на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] . 08.07.2024 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку загального позовного провадження (а.с. 26). 29.07.2024 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, а також задоволено клопотання представника позивача про долучення доказів, а саме рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] про зупинення розгляду заяви № 73451428 від 03.06.2024 та про відмову у проведенні реєстраційних дій № 74098192 від 12.07.2024 (а.с. 48). У судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, останній через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги позивачі підтримують та наполягають на їх задоволенні, а також просять віднести на їх рахунок понесені ними судові витрати. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 05.08.1986 Виконавчим комітетом ради народних депутатів м. Нетішин [PERSON] та її доньці [PERSON] було видано ордер на жиле приміщення № 1541 на право зайняття квартири [ADDRESS] (а.с. 7). 21.02.1994 [PERSON] звернулася із заявою до керівника органу приватизації від наймача квартири за адресою: [ADDRESS] , в якій просила оформити передачу у приватну власність зазначеної квартири, яку вона займає разом із членами сім`ї на умовах найму. У заяві [PERSON] зазначає, що відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» її сім`ї встановлена пільга з безоплатної передачі житла. До цієї заяви вона додала довідку про склад сім`ї і зайнятих приміщень, а також документ, що підтверджує право на пільгу з безоплатного отримання у власність житла (а.с. 10, 11, 12). Розпорядженням органу приватизації від 15.08.1994 [PERSON] було передано квартиру за адресою: [ADDRESS] у приватну спільну часткову власність. Також у розпорядженні зазначається про обов`язок ЖКУ Хмельницької АЕС оформити свідоцтво про власність на житло у десятиденний термін (а.с. 13). У своєму листі № 01-28/275 від 10.05.2024 Фонд комунального майна міста Нетішина зазначає, що згідно з актом приймання-передавання архівних документів житлових та нежитлових приміщень Комунального підприємства Нетішинської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» для Фонду комунального майна міста Нетішина документи на квартиру за адресою: [ADDRESS] не передавалися. Враховуючи викладене, у Фонді комунального майна міста Нетішина відсутня інвентарна справа, в тому числі правовстановлюючі документи на вказану квартиру (а.с. 8). Разом із цим у листі № 01-28/276 від 13.05.2024 Фонд комунального майна міста Нетішина у відповідь на запит представника позивачів [PERSON] щодо надання копії приватизаційної справи на квартиру [ADDRESS] надав копії документів на чотирьох аркушах (а.с. 9). \~ \~ \~ \~Як вбачається з листа Філії «Відокремлений підрозділ «Хмельницька АЕС» № 45-30-3243/10643 від 20.05.2024, на виконання наказу Міністерства палива та енергетики України «Про передачу у власність територіальної громади м. Нетішин Хмельницької області об`єктів відомчого житлового фонду ВП «Хмельницька АЕС» НАЕК «Енергоатом» № 295 від 04.07.2001, а також враховуючи рішення сесії Нетішинської міської ради Хмельницької області № 1 від 18.09.1998 було здійснено безоплатну передачу з балансу ВП «Хмельницька АЕС» у власність територіальної громади м. Нетішин Хмельницької області об`єктів відомчого житлового фонду разом з об`єктами, що його обслуговують, зокрема були передані приватизаційні справи органу приватизації ВП «ХАЕС» до Фонду комунального майна міста Нетішина. Копія свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі розпорядження органу приватизації ВП «ХАЕС» від 15.08.1994 у Філії «ВП «ХАЕС» відсутня. Нині Фонд комунального майна міста Нетішина здійснює діяльність у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження комунального майна, управління об`єктами комунальної власності територіальної громади міста (а.с. 14). \~ \~ \~ \~Як вбачається з листа Фонду комунального майна міста Нетішина № 01-28/231 від 06.06.2024, відповідно до додатку № 2 рішення Виконавчого комітету Нетішинської міської ради «Про врегулювання питань, пов`язаних з оформленням документів щодо передачі у власність громадян житлових приміщень та реєстрацію права власності на житло» для одержання дубліката свідоцтва про право власності на житло уповноважений власник надає органу приватизації заяву, до якої додається ксерокопія свідоцтва про право власності на житло, засвідчене чинним органом, який здійснив державну реєстрацію права власності на житло. Враховуючи факт того, що [PERSON] не додано копію свідоцтва про право власності та копія свідоцтва відсутня у приватизаційній справі, що міститься в архіві приватизаційних справ, виготовлення дубліката є неможливим (а.с. 15). \~ \~ \~ \~При цьому рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] № 74098191 від 12.07.2024 [PERSON] було відмовлено у проведенні реєстраційних дій, оскільки останньою не було надано правовстановлюючий документ (а.с. 42). Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~319\~Цивільного кодексу\~України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 41 Конституції України\~кожен має\~право володіти,\~користуватися і\~розпоряджатися своєю\~власністю.\~Згідно зі\~ст.\~317\~ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відсутність правовстановлюючих документів на квартиру, що була передана у спільну частку власність позивачів за розпорядженням органу приватизації, створює об`єктивні перешкоди для реалізації прав власника позивачам. Так, у постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначається, що за правилами статті 392 ЦК України\~позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Тобто, вказані дві підстави пред`явлення позову для захисту (визнання) права власності є самостійними та такими, що можуть не залежати одна від одної, про що свідчить їх виокремлення у ст. 392 ЦК України і про що наголошується у зазначеному рішенні Верховного Суду України. Крім того, у постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Зазначені правові висновки Верховного Суду України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Таким чином, в даному випадку йдеться про підтвердження права власності позивачів на зазначену квартиру, яке було набуте ними на законних підставах, однак потребує захисту у зв`язку із втратою правовстановлюючих документів на це нерухоме майно, неможливістю на даний час їх відновлення та вирішення цього питання у позасудовому порядку з незалежних від позивачів обставин. При цьому згідно з ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. За таких обставин, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач відзиву на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилаються позивачі, суду не надав, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та визнати за кожним із позивачів право власності на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved