Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернулась до Подільського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що 12.04.2014 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м. Києві, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис про укладення шлюбу № 194. Від даного шлюбу у подружжя є двоє синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між сторонами, відсутність спільних інтересів. Починаючи з 2021 року подружні стосунки між позивачем та відповідачем носили формальний характер, а з березня 2022 року подружні відносини між сторонами взагалі припинились, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.06.2024 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка не з`явилась, в заяві на адресу суду просила провести розгляд справи у її відсутність, позов просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, в заяві на адресу суду просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно виданого 12.04.2014 свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 12.04.2014 зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м. Києві складено відповідний актовий запис № 194. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу - [PERSON] , прізвище дружини - [PERSON] . З позовної заяви вбачається, що шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинені. Таким чином судом встановлено, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та вона не бажає примирення з відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесення позивачкою судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 9344-4329-4215-5365 від 06.06.2024 у сумі 1 211 грн 20 коп., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Отже, враховуючи, що відповідач визнав позов повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору у сумі 605 грн 06 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved