Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 05.03.2024 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її сестра [PERSON] не проживала разом із їхньою матір`ю на момент її смерті за адресою [ADDRESS] . Цей факт важливий для реалізації права на спадщину відповідно до чинного законодавства України. Позивач вказує, що їхній батько [PERSON] був власником квартири [ADDRESS] , яку він отримав у приватну власність після виплати пайового внеску в 1988 році. Батько помер [INFO] , і спадщина відкрилася у вигляді цієї квартири. Мати, [PERSON] , відмовилася від спадщини, а сестра, [PERSON] , подала заяву на прийняття спадщини, хоча вже тривалий час проживала в Російській Федерації. Після смерті матері, 02 липня 2022 року, [PERSON] звернулася до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину, але їй відмовили, оскільки [PERSON] залишалася зареєстрованою в квартирі та має право на спадкування. [PERSON] не згодна з цим, оскільки її сестра фактично не проживала в Україні з 2017 року, і цей факт підтверджується свідками та іншими доказами. Позивачка просить суд встановити факт непроживання її сестри з матір`ю для отримання свідоцтва про право на спадщину як єдиний спадкоємець матері. Просить суд: 1) встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON] не проживала разом із своєю матір`ю [PERSON] на момент її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Ярошенко О.О. позовну заяву підтримали, просили суд позов задовольнити. Позивач пояснила суду, що її рідна сестра [PERSON] в 2017 році виїхала в РФ на роботу, де працювала домробітницею. [PERSON] казала, що не планує повертатись в Україну. В 2020 році помер їх батько [PERSON] . Відповідач відмовилась від спадщини після смерті батька. В 2022 році померла їх матір [PERSON] . Вона не спілкується з сестрою з 2022 року. На час смерті матері [PERSON] в квартирі за адресою [ADDRESS] не проживала, тому не прийняла спадщину після смерті матері. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала. Суд постановив розглядати справу у порядку заочного розгляду. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 19.03.2024 суддя відкрив загальне позовне провадження у справі, призначив підготовче судове засідання. 22.04.2024 року суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 17.10.2005р., виданого Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради, був власником квартири [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дочка, позивач по справі [PERSON] . Дружина померлого [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась. Відповідач [PERSON] відмовилась від спадщини після смерті батька [PERSON] , подавши заяву, яка була посвідчена нотаріусом у м. Москва, РФ. У заяві [PERSON] від 30.04.2021 року вказано, що відповідач тимчасово зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла матір сторін по справі [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] 28.03.2023 року подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Відповідно довідки департаменту реєстраційних послуг ЗМР, у квартирі [ADDRESS] на момент смерті [PERSON] були зареєстровані [PERSON] , 1998 року народження, [PERSON] , 1974 року народження та [PERSON] , 1967 року народження. Відповідач [PERSON] заяву про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала. Місцем реєстрації відповідача [PERSON] є квартира [ADDRESS] з 25.10.1990 року по теперішній час. Згідно інформації головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, [PERSON] неодноразово перетинала державний кордон України із РФ. Вперше виїхала у 2017 році, а в 2020 році перетнула кордон та більше в Україну не в`їжджала. Свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідач [PERSON] є його матір`ю. Вона не живу в м. Запоріжжі з 2018 року, коли виїхала працювати в РФ. Матір залишилась там жити. Останній раз він з нею розмовляв у 2022 році, коли померла бабуся [PERSON] . Вони обговорювали питання спадщини, [PERSON] відповіла, що вона не претендує на спадщину, сказала робити із спадщиною, що потрібно. Після цього він з матір`ю не спілкується. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є чоловіком позивача [PERSON] . Йому відомо, що сестра дружини [PERSON] виїхала проживати в РФ у 2018 році, знайшла там роботу, не планує повертатись в Україну. Свідок [PERSON] суду пояснила, що її тітка [PERSON] в 2017 році виїхала на заробітки до РФ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Мотиви суду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи позивача, суд прийшов до висновку, що вимоги позову законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виник спір щодо підтвердження факту непроживання відповідача [PERSON] за адресою її реєстрації на час відкриття спадщини. [PERSON] посилається на те, що її сестра [PERSON] , хоча і була зареєстрована разом із матір`ю [PERSON] на день її смерті за однією адресою, насправді тривалий час в квартирі не проживає, а тому не прийняла спадщину після смерті матері. Судом було встановлено на підставі пояснень свідків у справі, що [PERSON] виїхала з України в 2017 році на заробітки до РФ, де залишилась постійно проживати. В квартирі [ADDRESS] вона не проживає, її речі в квартирі відсутні. Факт проживання [PERSON] в РФ підтверджують відомості про перетин нею державного кордону України, з якого видно, що відповідач виїхала в січні 2020 року за межі України, після чого до України не поверталась. Також факт непроживання [PERSON] за адресою реєстрації в м. Запоріжжі підтверджує нотаріально посвідчена заява [PERSON] від 30.04.2021 року, де вказано, що відповідач тимчасово зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, на підставі досліджених доказів суд встановив, що [PERSON] не проживала в квартирі [ADDRESS] на час смерті своєї матері [PERSON] , оскільки позивачем доведено, що [PERSON] виїхала на постійне проживання до РФ.

Outcome: approved