Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

01 липня 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму заборгованості у розмірі 50\~732,90 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10\~000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 24 квітня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний Договір № 4052299 про надання споживчого кредиту, згідно умов якого сума кредиту складає 15\~000,00 грн., строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту 24.05.2021 вказана в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору, строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 15\~000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. Відповідач свої зобов`язання щодо сплати відсотків та тіла кредиту належним чином не виконав. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 25 травня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу № 25-05/2022, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення. Отже, позивач є новим кредитором відповідача за кредитним договором. До Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Станом на день звернення до суду з даним позовом заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 49\~200,00 грн., з яких: 15\~000,00 грн. сума кредиту, 34\~200,00 грн. сума процентів. Крім того просив стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 1\~286,23 грн., та 3% річних у розмірі 246,67 грн., а всього разом 50\~732,90 грн. Також, у зв`язку з розглядом даної справи позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000,00 грн. Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» вимушено звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. Ухвалою суду від 02 липня 2024 року у вказаній справі було відкрито провадження визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач у встановлений судом строк не надав відзиву на позовну заяву. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Розглянувши клопотання представника позивача [PERSON] , яке надійшло до суду разом з позовною заявою, про витребування у Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» інформації щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] , а також інформації щодо підтвердження факту зарахування коштів 24 квітня 2021 року на дану платіжну картку в сумі 15\~000,00 грн. від ТОВ «Авентус Україна», суд ухвалив відмовити у задоволенні вказаної клопотання, оскільки воно належним чином не обґрунтовано та представником позивача не доведено, що обставини на підтвердження яких він просить витребувати докази, мають значення для правильного вирішення справи. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір № 4052299 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» надає відповідачу кредит у загальному розмірі 15\~000,00 грн. строком на 30 днів, зі сплатою відсотків, тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день (а.с. 13-16). Відповідно до п. 1.1 Договору № 4052299 про надання споживчого кредиту від 24 квітня 2024 року, укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. У пункті 2.1 даного Договору про надання споживчого кредиту, закріплено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки споживача. Відповідно до пункту 2.4 цього Договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1. Договору. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, є договором приєднання, що визначено у ст. 634 ЦК України. При цьому, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є\~правомірним,\~якщо його\~недійсність прямо\~не встановлена\~законом або\~якщо він\~не визнаний\~судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла заборгованість. У подальшому, 22 травня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» як фактором було укладено Договір факторингу № 25-05/2022, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило за плату Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору (а.с. 59-63). Згідно з Витягом з Реєстру боржників до даного Договору факторингу від 22 травня 2022 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги за Договором № 4052299 про надання споживчого кредиту від 24 квітня 2021 року, укладеним з відповідачем, загальна сума заборгованості 49\~200,00 грн., з яких: 15\~000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 34\~200,00 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 75), що також підтверджується Карткою обліку Договору (розрахунком заборгованості) (а.с. 26-36). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з [PERSON] . Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач заборгованість за вищезазначеним кредитним договором так і не сплатив. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит, яке підлягає судовому захисту. Враховуючи викладене, суд приходить до переконливого висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» слід стягнути заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 4052299 від 24 квітня 2021 року у загальному розмірі 49\~200,00 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 15\~000,00 грн.; сума заборгованості за відсотками 34\~200,00 грн., а отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки відповідач своєчасно не повернув позикодавцю отримані у кредит грошові кошти він має нести відповідальність передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 1\~286,23 грн., та 3% річних у розмірі 246,67 грн. також підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» правничу допомогу у вказаній справі надавала адвокат Городніщева Є.О., що підтверджується ордером серії АІ № 1636332 від 21 червня 2024 року (а.с. 77) та Договором № 28/03-2024 про надання правової допомоги від 28 березня 2024 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та адвокатом Городніщевою Є.О. (а.с. 78-79). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно роз`яснень,\~наведених у\~п.\~48\~Постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~«Про застосування\~судами законодавства\~про судові\~витрати у\~цивільних справах»\~від 17.10.2014\~року №10\~визначено,\~що підстави,\~межі та\~порядок відшкодування\~судових витрат\~на правову\~допомогу,\~надану в\~суді регламентовано\~ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. 25 червня 2024 року між адвокатом Городніщевою Є.О. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було підписано Звіт про надання правової допомоги згідно Договору № 28/03-2024 від 28 березня 2024 року (а.с. 10), в якому зазначено, що вартість послуг зі збору та аналізу доказів і документів, складання позовної заяви та подання її до суду становить 10\~000,00 грн. (витрачено 10 годин часу). На підтвердження оплати позивачем вищевказаних послуг адвоката надано платіжну інструкцію № 5450 від 26.06.2024 року на суму 10\~000,00 грн. (а.с. 22). Позивач дійсно отримав правову допомогу від адвоката, а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі. Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 10 000,00 грн. є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат. Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. При цьому, вартість послуг зі збору та аналізу доказів, складання позовної заяви та подання її до суду, а також витрачений на вказані послуги час (10 годин), є очевидно завищеними та такими, що не відповідають складності виконаних адвокатом робіт. Більш того, послуга з подання позовної заяви до суду фактично взагалі не відноситься до правничої допомоги адвоката та охоплюється послугою зі складання позовної заяви, крім того, як вбачається з матеріалів справи, вказана позовна заява була подана до суду представником позивача не безпосередньо до канцелярії суду, а в електронному вигляді, через систему «Електронний суд». Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи,

Outcome: partial