Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

Позивачка у особі свого представника - адвоката Кравченко К.М. звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, спільних дітей не мають. У зв`язку із тим, що останнім часом вони мають різний погляд на життя, постійно виникають сварки та непорозуміння, втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер, а відтак позивачка змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Згідно ухвали від 27.05.2024 позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 29.05.2024 представником - адвокатом Кравченком К.М. подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 03.06.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивачки - адвокат Кравченко К.М. подала суду клопотання, згідно з яким просила суд розглядати справу у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення рішення не заперечує. Відповідач подав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти розгляду справи без фіксації судового засідання технічними засобами та ухвалення рішення не заперечує. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 16.12.2000 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадського стану Запорізького обласного управління юстиції (а/з № 1175), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до ст.ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачкою в заяві, сторони шлюбних стосунків не підтримують, а шлюб носить лише формальний характер. Відповідач подав суду заяву, у якій зазначив про визнання позовних вимог. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved