Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), треті особи: Подільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення батьківства В обґрунтування свого позову зазначив, що з 1986 року проживав у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [INFO] в них народився син [PERSON] , але оскільки його матір [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі з позивачем, який є його біологічним батьком, то відомості про батька у свідоцтві про народження [PERSON] записані зі слів матері, батьком записано [PERSON] (прізвище матері, ім`я та по батькові позивача). З 1986 по лютий 2022 року позивач, [PERSON] та [PERSON] проживали однією родиною. Позивач та [PERSON] вели спільне господарство, виховували спільну дитину [PERSON] 27.04.2022 року, з початком повномасштабного вторгнення [PERSON] з матір`ю [PERSON] виїхали до Федеративної Республіки Німеччина, де [INFO] [PERSON] померла. З метою захисту прав позивача та відповідача, а також, офіційного оформлення батьківства, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09.05.2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву, в якій визнав позов в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. У судовому засіданні був допитаний [PERSON] (син позивача та брат відповідача), який був приведений до присяги та зазначив наступне: його мати померла, коли їй було 29 років, він залишився з батьком, потім батько привів тьотю [PERSON] , сказав, що вона буде проживати разом з ними, шлюб не реєстрували, потім в 1991 році народився відповідач. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved