Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

В позові йдеться про те, що 17 січня 2019 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в справі № 308/13861/18 між позивачкою та відповідачем було розірвано шлюб. Від шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу № 308/6790/18 виданого 11.07.2018 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області на її користь з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі, у розмірі 2500,00 грн., починаючи з 18.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття на підставі якого Ужгородським РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області було винесено ряд постанов, якими було звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (від 20.11.2018 року), про арешт майна боржника (від 20.11.2018 року) та про арешт коштів боржника (від 20.11.2018 року). Позивачка зазначає, що вона перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині [NUMBER] на посаді оператора відділення зв`язку взводу зв`язку 3 батальйону охорони зазначеної в/ч в званні старшого солдата. Фактичне місце проживання [PERSON] , [INFO] - [ADDRESS] . Зазначає, що батько її дитини, тривалий час, не приймає участі у вихованні дитини. Позивачка звертає увагу, що відповідно до висновку із протоколу ЛКК виданого КНП «ВЦПМСД Ужгородської районної ради» № 160 від 14 травня 2024 року її сину визначено діагноз - алергічний риніт, атопічний дерматит, хронічний бронхіт з частими обструк. (мова оригіналу) та дихальна недостатність. Заключення висновку ЛКК передбачає постійний сторонній догляд. Відповідно до довідки ЛКК № 704 вона, за станом здоров`я може надавати соціальні послуги з догляду на професійній основі. Враховуючи ту обставину, що вона, будучи військовослужбовцем по мобілізації проживає разом із сином за адресою [ADDRESS] і в цьому ж населеному пункті і працює по охороні мостів та тунелів змушена за станом здоров`я дитини здійснювати за ним постійний сторонній догляд. Однак у зв`язку з тим, що колишній чоловік повністю не займається вихованням, навчанням, а найголовніше лікуванням сина, цей обов`язок припадає виключно на неї, що вона належним чином і виконує, як любляча мати, що по відношенню до дитини має першочергове значення. Тобто вона одноособово виконує обов`язки обох батьків. Зазначає, що враховуючи дію воєнного стану в Україні та агресію з боку російської федерації в будь-який час в силу свого контракту із ЗСУ вона можу бути переведена в інше місце служби, що фактично позбавить її можливості здійснювати постійний сторонній догляд за своїм сином, який вкрай йому необхідний, тому постала гостра необхідність визначити місце проживання їхнього з відповідачем сина разом зі нею, залишивши його на самостійному вихованні та утриманні з позивачкою. В обґрунтування вимоги про збільшення розміру аліментів зазначає, що на сьогоднішній день середньомісячна заробітна плата по Ужгородському району Закарпатської області з початку вторгнення рф в Україну становить 15039, 00 грн., з розрахунку до чого вираховуються аліменти з всіх видів доходів боржника органами виконавчої служби. В такому випадку мінімальний розмір аліментів на одну дитину з розрахунку 15039, становить 3759, 75 грн. Отже встановлена судом тверда грошова сума аліментів у розмірі 2500,00 грн. є досить замалою для підтримування мінімальної потреби для сина. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала в порядку ч.3ст.211 ЦПК України заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив такі задовольнити, з підстав викладених у позові. Також в даній заяві позивачка просить залишити без розгляду позовну вимогу про збільшення розміру аліментів. Відповідач, також в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Представник третьої особи Служби у справах дітей Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, подала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала, в додаток надано висновок комісії з питань захисту прав дитини. Зважаючи на наведене, суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд визнає, що позов, в частині визначення місця проживання дитини залишивши дитину на самостійному вихованні та утриманні матеріпідлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони по справі проживали у шлюбі, за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2019 року в справі № 308/13861/18 шлюб між сторонами розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області 16 червня 2016 року (актовий запис № 22) вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до судового наказу № 308/6790/18 виданого 11.07.2018 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області на користь [PERSON] з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі, у розмірі 2500,00 грн., починаючи з 18.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Фактичне місце проживання сина сторін [PERSON] , [INFO] - [ADDRESS] . Згідно акту № 70 від 22 квітня 2024 року про обстеження житлово-побутових та матеріальних умов проживання виданого Волосянківським старостинським округом Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, позивачка проживає в [ADDRESS] разом із сином, який часто хворіє і знаходиться на повному утриманні матері, батько не приймає участі у вихованні сина. Відповідно до довідки виданої дирекцією Волосянківського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області № 28 від 22.04.2024 року, син сторін [PERSON] дійсно навчається у 2-му класі зазначеного вище закладу, у вихованні дитини батько участі не бере і не цікавиться його навчальними досягненнями. Згідно довідки за № 1-22/159 від 23.04.2024 року виданої Чопським ЗЗСО І-ІІІ ступенів № 1 Ужгородського району Закарпатської області з 2022 по 2023 роки син сторін навчався в 1-А класі в Чопському ЗЗСО І-ІІІ ступенів № 1. Мама, [PERSON] виховує сина самотужки, а батько (відповідач) не приймав участі у вихованні дитини, не спілкувався з вчителем (класним керівником), не цікавився навчанням сина, не відвідував батьківські збори, син знаходився на повному утриманні мами. Згідно висновку із протоколу ЛКК виданого КНП «ВЦПМСД Ужгородської районної ради» № 160 від 14 травня 2024 року [PERSON] визначено діагноз - алергічний риніт, атопічний дерматит, хронічний бронхіт з частими обструк. Рішенням Великоберезнянського районного суду від 27.06.2024 встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] здійснює щоденний, постійний сторонній догляд за своїм сином [PERSON] , [INFO] , який за станом свого здоров`я відповідно до висновку із протоколу ЛКК № 160 від 14 травня 2024 року виданого КНП «ВЦПМСД Ужгородської районної ради» потребує постійного стороннього догляду. Дане рішення суду набрало законної сили. З висновку комісії з питань захисту прав дитини Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] від 26.07.2024 № 02-06/738, вбачається, що Орган опіки та піклування Ставненської сільської ради розглянувши ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 27 травня 2024 року у справі № 298/925/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: Служба в справах дітей Ставненська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області про збільшення розміру аліментів та визначення місця проживання дитини залишивши дитину на самостійному вихованні та утриманні матері провів обстеження проживання позивача за місцем фактичного проживання: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] з`ясовано, що мати дитини [PERSON] на даний час перебуває на військовій службі по мобілізації на посаді оператора відділення зв`язку та проживає з дитиною за даною адресою у в орендованому будинку. Дитина [PERSON] часто хворіє, має встановлені діагнози, які передбачають постійний сторонній догляд. Мама постійно повинна перебувати з дитиною, що не позволяє специфіка її роботи. Для виховання та розвитку дитини створено належні умови, дитина забезпечена всім необхідним для навчання та проживання. Наявне окреме дитяче місце для навчання, ігровий куток. [PERSON] характеризується із позитивної сторони. Згідно оцінки потреб сім`ї [PERSON] , проведеної 12.07.2024 Центром надання адміністративних послуг Ставненської сільської ради встановлено спроможність матері виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею. Відповідно до відповіді ССД Чопської міської ради від 18.07.2024, з батьком дитини [PERSON] не має можливості провести бесіду, оскільки він не виходить на зв`язок, умови проживання встановити також не виявилось за можливе, оскільки він по місцю фактичного проживання - не проживає, на телефонні дзвінки не відповідає. Проведена бесіда з дитиною [PERSON] , [INFO] та складено довідку від 12.07.2024. Дитина повідомила, що навчається у Волосянківському ЗЗСО в 2 класі. Дитина висловила бажання проживати з мамою. Мама для нього друг, всі питання він з мамою обговорює. Батько не цікавиться успіхами та невдачами дитини, не цікавиться станом здоров`я. З батьком дитина давно не бачилась. За наслідком вивчення питання про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] орган опіки та піклування Ставненська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю - [PERSON] , [INFO] . Статтею 141 СК України передбачено, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно із ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Згідно із ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст.161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно із ч.4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4). Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п.1 ст.9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання неповнолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України " Про охорону дитинства", ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Отже, судом встановлено, що дитина [PERSON] хворіє та потребує постійного стороннього догляду. При розгляді справи № 298/924/24 судом встановлено, що [PERSON] є єдиною особою, хто може здійснювати щоденний постійний сторонній догляд за своїм сином [PERSON] , який потребує постійного стороннього догляду. Контакту із батьком дитини [PERSON] (відповідач) у позивачки не має, зокрема і представнику служби у справах дітей не вдалося зв`язатися із батьком, оскільки він не йде на контакт, по місцю фактичного проживання не проживає, телефон не піднімає. До суду відповідач не з`явився, відзиву на позов не подав. За таких обставин, позивачка не може здобути добровільної згоди батька з приводу місця проживання дитини, а враховуючи постійний хворобливий стан дитини, за необхідності проведення лікування, зокрема за кордоном, позивачка не зможе невідкладно звернутись по медичну допомогу без дозволу батька на виїзд дитини за кордон. Зважаючи на те, що позивачка є єдиною особою, хто може здійснювати щоденний постійний сторонній догляд за своїм сином, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, а також встановлені обставини про те, що позивачка фактично одноособово виховує та утримує сина, проживання дитини саме із матір`ю забезпечить найкращі інтереси дитини. З огляду на наведені обставини, зокрема, ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, проживання дитини на даний час із мамою, яка піклується про його навчання та виховання, виявляє до сина увагу та турботу, відсутність обставин, які б свідчили, що таке бажання дитини суперечить його інтересам, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення умов, необхідних для повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку малолітньої дитини, слід визначити його місце проживання із мамою. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. З огляду на те, що позивачем подано заяву про залишення позовної вимоги про збільшення розміру аліментів до початку розгляду справи по суті, така підлягає до задоволення. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved