Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про звільнення від сплати заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дитини. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, але у направленому клопотанні до суду від 30.11.2023 року представник позивача [PERSON] просив розглянути справу у відсутність позивача та її представника (т.2, а.с.144-149), при цьому позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши у позові, що 26.06.2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб. В період зареєстрованого шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.09.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. В квітні 2017 року позивачу стало відомо про існування рішення Дарницького районного суду м. Києва від 2.02.2015 року та Ухвали апеляційного суду м. Києва від 16.09.2015 року, якою було залишено без змін рішення Дарницького районного суду м. Києва від 2.02.2015 року, за змістом якого з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх її доходів щомісяця, починаючи з 30.10.2014 року до повноліття дитини. В цей же час відповідач постійно застосовував фізичне насильство до позивача, створював перешкоди позивачу у користуванні квартирою в м. Києві, доводив неправдиву інформацію керівництву за місцем роботи позивача, тому [PERSON] була змушена зареєструватись ФО-П, не отримуючи прибутку за своїм тяжким матеріальним становищем, та звільнившись з роботи, переїхати з м. Києва до м. Кривий Ріг для подальшого проживання зі своїми батьками. Наявна заборгованість по аліментам виникла не з вини позивача. У зв`язку з постійними стражданнями позивача, моральним тиском та фізичним катуванням з боку відповідача [PERSON] захворіла на рак молочної залози. В наслідок тяжкого стану здоров`я позивача, тривалого багаторічного лікування, витрат на дороговартісні медичні препарати позивач не може забезпечити сплату аліментів на утримання сина. В 2020 році [PERSON] перенесла декілька операцій по видаленню молочних залоз, але до покращення стану її здоров`я це не призвело, ракові клітини розповсюджуються по її організму, що становить загрозу її життя. За змістом довідки до акту МСЕК серія 12 ААБ №588377 [PERSON] встановлено 3 групу інвалідності з 13.07.2020 року і безстроково. В зв`язку з тяжкою хворобою позивача та її скрутним матеріальним становищем рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.01.2022 року [PERSON] звільнено від сплати заборгованості по аліментам на утримання сина [PERSON] за період з 30.10.2014 року по 20.01.2022 року в розмірі 131 816,30 грн., стягнутих рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 2.02.2015 року. Враховуючи тяжку хворобу і тривале лікування, позивач на даний час не працює, продовжує курс лікування, а також здійснює догляд за своїми батьками похилого віку, які потребують додаткового догляду у зв`язку зі старістю та наявними хворобами. За таких обставин [PERSON] фізично не взмозі працювати та сплачувати аліменти на утримання свого сина і одночасно погашати заборгованість по аліментам, яка утворилась внаслідок скрутного матеріального становища позивача. Таким чином, просить звільнити [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам за виконавчим листом №753/198/14 від 7.10.2016 року, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходів щомісяця, починаючи з 20.01.2022 року по день ухвалення рішення. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що обставини, якими обґрунтовує позивач та її представник предмет та підставу даного позову, вже були предметом розгляду в інших цивільних справах між цими ж сторонами про зменшення стягнення аліментів на утримання сина та звільнення від сплати заборгованості по аліментам. В даному провадженні позивач та представник не надали ніяких нових доказів про те, що [PERSON] на даний час не може працювати за станом здоров`я і не може сплачувати аліменти. При цьому вона вказує, що доглядає своїх батьків похилого віку і сплачує даному представникові [PERSON] гонорари за представлення її інтересів в судах, що говорить про те, що вона має заробіток, і судячи по розміру гонорару, не в маленьких розмірах. Тому підстав для задоволення даного позову у суду немає. 3-тя особа: Дарницький районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі свого представника до суду не з`явився, про розгляд справи юридична особа була повідомлена судом належним чином, а у направленому поясненні до суду головний державний виконавець [PERSON] роз`яснила порядок нарахування аліментів за вказаний період, підсумувавши розмір заборгованості станом на 1.03.2023 року в сумі 343 591 грн. 64 коп. (т.2, а.с.59-63). Крім того, 14.02.2024 року та 22.04.2024 року до суду надійшло два клопотання того ж представника 3-ї особи аналогічного змісту про розгляд даної справи у відсутність державного виконавця (т.2, а.с.182-184; т.3, а.с.1-2). 3-тя особа: орган опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації в особі свого представника до суду не з`явився жодного разу, про розгляд справи 3-тя особа неодноразово була повідомлена судом належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у відсутність свого представника не зверталась. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як встановлено в судовому засіданні, 26.06.2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім`ї, актовий запис №1296 (т.1, а.с.26, абз.8). В період зареєстрованого шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1457 (т.1, а.с.30). Вказані обставини не заперечувались в судовому засіданні учасниками справи, тому вони не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи в порядку ч.1, ст.82 ЦПК України. За змістом ч.4-5, ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.09.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (т.1, а.с.23-24). Також рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 2.02.2015 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх її доходів щомісяця, починаючи з 30.10.2014 року і до досягненням дитиною повноліття (т.1, а.с.21-22). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.09.2015 року апеляційна скарга представника [PERSON] [PERSON] була відхилена, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 2.02.2015 року було залишено без змін (т.1, а.с.25-27). Дана ухвала суду апеляційної інстанції була обґрунтована тим, що менший розмір аліментів на той час не зможе забезпечити нормальний розвиток дитини (т.1, а.с.26, абз.17). 7.10.2015 року Дарницький районний суд м. Києва видав виконавчий лист №753/198/14 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] вказаного в рішенні суду розміру аліментів (т.1, а.с.68-69). 17.11.2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Житніковим С.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49376833 на підставі виконавчого листа №753/198/14 (т.1, а.с.28-29; 72). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, складеного головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Білан Ю.С., заборгованість по стягненню аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх малолітнього сина [PERSON] станом на 1.02.2018 року складала 114 232 грн. 34 коп. (т.1, а.с.86-87). 19.02.2018 року головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Білан Ю.С. винесла постанову про арешт майна боржника у виконавчому провадженні ВП №49376833, якою з метою виконання рішення суду наклала арешт на майно, яке належить боржнику [PERSON] (т.1, а.с.88). Того ж 19.02.2018 року головний державний виконавець [PERSON] винесла постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, якою встановила тимчасове обмеження [PERSON] у праві виїзду за межі України до повного погашення заборгованості по сплаті аліментів (т.1, а.с.92). 23.02.2018 року головний державний виконавець [PERSON] винесла також постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування транспортними засобами, якою встановила тимчасове обмеження [PERSON] у праві користування транспортними засобами до повного погашення заборгованості по сплаті аліментів (т.1, а.с.94). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.01.2022 року [PERSON] було звільнено від сплати заборгованості по аліментам на утримання сина [PERSON] , стягнутих рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 2.02.2015 року, яка утворилась за період з 30.10.2014 року по 20.01.2022 року в розмірі 131 816 грн. 30 коп. та відмовлено у звільненні від сплати аліментів (т.1, а.с.198-204; 230-236). Постановою Київського апеляційного суду від 31.01.2024 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28.01.2022 року було змінено та викладено другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції: звільнити [PERSON] від сплати частини заборгованості за аліментами на утримання сина [PERSON] , стягнутих рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 2.02.2015 року на суму 38 046 грн. 30 коп., яка утворилась за період з 1.01.2020 року по 31.07.2020 року; на суму 93 770 грн. із розміру заборгованості, яка утворилась за період з 1.08.2020 року по 20.01.2022 року, в іншій частині рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28.01.2022 року було залишено без змін (т.3, а.с.101-113). Вказане судове рішення апеляційної інстанції було обґрунтоване тим, що в січні 2020 року у [PERSON] було виявлено онкологічне захворювання, у зв`язку з чим вона проходила тривале амбулаторне та стаціонарне лікування, 05.02.2020 року їй було проведено операцію з видалення молочної залози, в подальшому вона приймала гормональні препарати та пройшла кілька курсів хіміотерапії, що підтверджується наданими представником позивача медичними документами (т.1 а.с.25-28, справи №753/13345/20), згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 588377 [PERSON] встановлено третю групу інвалідності з 13.07.2020 безтерміново (т.1 а.с.25, справи №753/13345/20), відповідно до виписок із медичної карти стаціонарного хворого, у [PERSON] виявлено злоякісне новоутворення молочної залози (рак правої молочної залози) (т.1, а.с.112-114, справи №753/13345/20), з електронного направлення на стаціонарне лікування від 11.08.2020 вбачається, що [PERSON] також хворіє на токсичний гепатит з важким перебігом (т.1, а.с.26, справи №753/13345/20). Також судом було враховано, що в довідці до акту огляду МСЕК від 16.07.2020 року визначено, що [PERSON] може працювати за спеціальністю (т.3, а.с.106). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.11.2023 року було зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх сина [PERSON] з 1/3 частини на 1/4 частину з усіх її доходів щомісяця (т.3, а.с.97-100). Дане рішення набрало законної сили 18.01.2024 року (т.3, а.с.97). Зменшення стягнення розміру аліментів було обґрунтовано в даному судовому рішенні тими ж самими обставинами і тими ж самими доказами, які були досліджені і аналізовані в рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 28.01.2022 року та Постанові Київського апеляційного суду від 31.01.2024 року, а саме: випискою з амбулаторної карти № 42078, випискою із медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне утворення, випискою із медичної карти №У-8566/771 стаціонарної хворої, довідкою з КП «Криворізькій онкологічний диспансер», довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, в результаті чого судом в складі головуючої судді Заставенко М.О. встановлено, що [PERSON] має захворювання гострого токсичного гепатиту, рак правої молочної залози, з 13.07.2020 їй встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням безтерміново (а.с.44,45,46-47,48-49,50,51,51а,52,53-54, справи №753/13345/20). За змістом довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААБ №588377 [PERSON] встановлено 3 групу інвалідності загального захворювання з 13.07.2020 року і безстроково, протипоказана важка фізична праця, можлива праця за спеціальністю (т.1, а.с.216-217). Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є повне забезпечення інтересів своєї дитини. Як наголошує ч.2, ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно п.п.2, п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, складеного головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Білан Ю.С., заборгованість по стягненню аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх малолітнього сина [PERSON] станом на 1.09.2023 року складала 386 285 грн. 64 коп. (т.2, а.с.94-96). В обґрунтування своїх позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за період з 20.01.2022 року по 24.07.2024 року позивач [PERSON] та її представник [PERSON] надали єдиний документ - виписку з амбулаторної карти №42078, виданої 29.05.2023 року КП „Криворізькій онкологічний диспанцер", з якої вбачається опис захворювання [PERSON] в 2020 році; станом на 8.04.2022 року - захворювання правої молочної залози, мастопатія ознак продовження хвороби не виявлено, лімфовузли пахвові справа і зліва не збільшені, в кістковому вікні секундарних змін не виявлено; УЗД молочних залоз, ОЧП від 1.02.2023 року - даних на рецидив захворювання не має (т.1, а.с.33). Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини саме тяжкої хвороби позивача [PERSON] , яка перешкоджає її працевлаштуванню або суттєво впливає на її працездатність і можливість отримувати дохід від виконання робіт. Виходячи з описаного вище медичного документу хвороба [PERSON] знаходиться в стадії ремісії, доказів про неможливість здійснювати трудову діяльність, втрату працездатності, потребу в сторонній допомозі та догляду за [PERSON] позивачем та її представником не надано. Також вказаними учасниками справи не надано будь-яких доказів про придбання позивачем медичних препаратів за грошові кошти [PERSON] для лікування останньої за період з 20.01.2022 року по 24.07.2024 року, що спростовує їх ствердження про значні фінансові витрати на лікування позивача і неможливість сплати заборгованості по аліментам. Аналізуючи описані вище докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає, що підстави для звільнення позивача [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам на утримання її неповнолітнього сина, який щоденно потребує грошових коштів на його утримання, відсутні, тому в задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed