Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання права власності на спадкове майно. Згідно якого прохав суд встановити факт постійного проживання, у тому числі і на час відкриття спадщини станом на [INFO], [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Визнати за громадянином України [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в порядку спадкування за заповітом після смерті його брата [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , право власності на 10/78 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Визнати за громадянином України [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , право власності на 5/78 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . При підготовці справи до розгляду прохав суд витребувати у Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію спадкової справи №233/2003 заведеної 21.03.2003 року до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . В обґрунтуванні позову вказав, що він [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем за заповітом після свого померлого брата [PERSON] , який помер [INFO] . За життя покійний склав заповіт від 01.11.2002 року, посвідчений Головним лікарем Кременчуцького протитуберкульозного диспансеру [PERSON] , зареєстрований за № 9. Згідно вказаного заповіту, брат заповідав усе його майно з чого б воно не складалося і де б воно не було, йому. Після смерті брата за ним відкрилася спадщина у вигляді 5/26 домоволодіння з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Заяву про прийняття спадщини за заповітом ним було подано в межах встановленого законом строку на прийняття спадщини до державного нотаріуса Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори. У подальшому, звернувшись до вказаної нотаріальної контори, за оформленням спадщини, він отримав відмову у формі постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.09.2023 р. № 1262/02-31, з якої вбачається, що на час відкриття спадщини, з заявою про вступ в неї звернувся іще один спадкоємець - [PERSON] [INFO] за згодою своєї матері [PERSON] , який на той час був неповнолітнім, тобто, в силу діючої на той час статті 535 ЦК УРСР, незалежно від змісту заповіту, мав право на обов`язкову частку у спадщині у розмірі не менше двох третин частки, яка належала б йому при спадкоємстві за законом. У зв`язку з цим, на думку нотаріуса, неможливо видати йому свідоцтво про право на спадщину на все майно спадкодавця. Іншою підставою відмови у задоволенні заяви нотаріус визначив те, що відсутні докази проживання спадкодавця у м. Кременчуці на час відкриття спадщини та відсутність інформації щодо його прописки згідно довідки, виданої Крюківською районною державною адміністрацією Полтавської області від 21.06.2023 р. №3654/01-27. Тобто неможливо видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, так як, неможливо визначити коло спадкоємців після померлого спадкодавця, не визначене місце відкриття спадщини та невідомо, хто міг фактично вступити в управління спадковим майном. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.11.2023 року позовну заяву [PERSON] було передано до Крюківського районного суду м. Кременчука за підсудністю. Ухвалою суду від 19.02.2024 року означену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням до підготовчого судового засідання. Витребувано у Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію спадкової справи №233/2003 заведеної 21.03.2003 року до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримує та прохає задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час місце та день розгляду справи належним чином був повідомлений. Третя особа Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в судове засідання свого представника не направила, подала до суду клопотання про розгляд справи без участі її представника. На виконання ухвали суду від 19.02.2024 року направила до суду копію спадкової справи №233/2003 заведеної 21.03.2003 року до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . Враховуючи заяви учасників справи, суд вирішив на підставі ст. 211, ст. 247 ЦПК України, провести судовий розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого [INFO] Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис №2678. Позивач, [PERSON] , є братом померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , серії [NUMBER] виданого 01.02.1986 року, актовий запис №3 та копією свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , серії [NUMBER] виданого 20.12.1955 року, актовий запис № 24, копією паспорту громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , де батьками вказані [PERSON] , [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №233/2003 заведеної 21.03.2003 року до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] вбачається, що за життя [PERSON] склав заповіт від 01.11.2002 року, посвідчений Головним лікарем Кременчуцького протитуберкульозного диспансеру [PERSON] , зареєстрований за № 9, згідно вказаного заповіту, останній заповідав усе його майно з чого б воно не складалося і де б воно не було, [PERSON] . З заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] [INFO] за згодою своєї матері [PERSON] , який на той час був неповнолітнім. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.09.2023 р. № 1262/02-31, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на все спадкове майно після померлого [INFO] [PERSON] . Відмова мотивована наступним. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Згідно зі статтею 535 ЦК УРСР неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Отже, оскільки є спадкоємець за законом, який має право на обов`язкову частку у спадщині, а саме - син померлого [PERSON] , [INFO] , який на момент смерті батька був неповнолітнім, та подав заяву про прийняття спадщини відповідно до ст.ст. 535, 549 та 14 ЦК УРСР, то спадкоємцю за заповітом - [PERSON] не може бути видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на все спадкове майно. Згідно довідки, виданої Крюківською районною адміністрацією Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 21.06.2023 року за №3654/01-27 інформація щодо прописки [PERSON] , [INFO] , відсутня. Згідно ст. 549 ЦК УРСР вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він або фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо особа подала в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Дані дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачуватись податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном, зазначено в ч.1 п.113 гл.3 р.3 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5. Виходячи з викладеного, неможливо видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, так як неможливо визначити коло спадкоємців після померлого [INFO] [PERSON] ; не визначено місце відкриття спадщини та відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР не відомо, хто міг фактично вступити в управління або володіння спадковим майном. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.09.2023 року №347209514, співвласником 5/26 будинку [ADDRESS] , є [PERSON] , на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 1-ю Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 06.06.1987 р. № 2-2728. Згідно Технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду будинку [ADDRESS] , одним із співласників вказаного будинку є [PERSON] (спадкодавець), який набув це право на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 1-ю Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 06.06.1987 р. № 2-2728. Тож, вбачається, що після смерті [PERSON] за ним відкрилася спадщина у вигляді 5/26 домоволодіння з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. У зв`язку з тим, що спадкодавець [PERSON] помер у 2002 році застосуванню підлягає Цивільний кодекс УРСР 1963 року. Відповідно до вказаного Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у законі. Згідно зі ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Крім того, ст. 531 ЦК УРСР 1963 року до числа спадкоємців за законом віднесено непрацездатних осіб, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні зі спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Стаття 535 ЦК УРСР 1963 року передбачала право на обов`язкову частку у спадщині неповнолітніх або непрацездатних дітей спадкодавця (в тому числі усиновлених), а також непрацездатної дружини, батьків (усиновителів) і утриманців померлого, які успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Тож, вбачається що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] подали заяву про вступ у спадщину, та набули права на неї. Згідно Заповіту [PERSON] , посвідченого головним лікарем Кременчуцького протитуберкульозного диспансеру [PERSON] , місце мешкання спадкодавця [PERSON] , [INFO] , зазначено, як [ADDRESS] . Факт місця проживання спадкодавця за вказаною адресою, також підтверджується і довідкою Кременчуцької КОДПІ від [INFO] № 4423/2 з якої вбачається, що [PERSON] мешкав по [ADDRESS] і як підприємець не зареєстрований. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, місцем проживання спадкодавця [PERSON] , та, відповідно, і місцем відкриття спадщини після нього, відповідно до ст.17 ЦК УРСР (діючої на час виникнення спірних правовідносин), слід вважати: [ADDRESS] . Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що позивач по справі є спадкоємцем за заповітом, іншим спадкоємцем першої черги за законом який має право на обов`язкову частку є відповідач та які прийняли спадщину у встановленому законодавством порядку. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину крім позивача та відповідача, судом не встановлено. Встановлені судом обставини за яких позивач не зміг отримати свідоцтво про прийняття спадщини, суд визнає ґрунтовними та доведеними. Як передбачено п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас зібраними по справі доказами встановлено наявність за життя права власності спадкодавця [PERSON] на 5/26 частин домоволодіння по [ADDRESS] та прийняття позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] належним чином спадщини після його смерті. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] не може оформити свої спадкові права у позасудовому порядку, суд вважає за необхідне, задовольнити позовні вимоги в частині встановлення факту постійного проживання у тім числі і на час відкриття спадщини станом на [INFO] [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті його брата [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , право власності на 10/78 (десять сімдесят восьмих) частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . При, цьому в частині визнання права власності за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , право власності на 5/78 (п`ять сімдесят восьмих) частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] не підлягає до задоволення, з огляду на те, що [PERSON] , таких вимог до суду не пред`являв, а визнання/ невизнання такого права не порушує прав позивача. Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати на сплату судового збору у розмірі 1937,60 грн.

Outcome: partial