Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 26.03.2024 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив ухвалити рішення про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 41\~811,10 гривень та судові витрати по справі у розмірі 3\~028,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору позики № 78253311 між відповідачем та ТОВ "ФК "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" від 21.03.2023 року, відповідач отримав кредит у сумі 9000,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 20.04.2023 р. Відповідно до додатку до Договору було підписано графік платежів, згідно з яким відповідачу в строк до 20.04.2023 р. необхідно повернути кредит в загальному розмірі 11 700, 00 грн, з яких: 9000,00 грн основна сума боргу, 2 700,00 грн відсотки за користування кредитом. 14.06.2021 р. між ТОВ "ФК "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21. Окрім того, 21.03.2023 р. було укладено договір про надання споживчого кредиту № 6482824 між відповідачем та ТОВ "Авантус Україна" на суму 2\~100,00 грн, строком на 360 днів, з періодичністю сплати процентів кожні 30 днів. Відповідно до додатку №1 до Договору було підписано графік платежів, згідно з яким відповідачу в строк до 15.03.2024 р. необхідно повернути кредит в загальному розмірі 16\~642,92 грн, з яких: 2\~100,00 грн основна сума боргу, 14\~542,92 грн відсотки за користування кредитом. 24.11.2023 р. між ТОВ "Авантус Україна" та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір Факторингу №24112023. Відповідач умови договору не виконав, у зв`язку із чим виникла заборгованість по договору № 78253311 від 21.03.2023 р. в розмірі 36\~000,00 грн та по договору № 6482824 від 21.03.2023 р. в розмірі 5\~811,10 грн, яка в добровільному порядку відповідачем не сплачена, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості в примусовому порядку. Ухвалою суду від 27.03.2024 р. відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.06.2021 р. між ТОВ "ФК "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21. 24.11.2023 р. між ТОВ "Авантус Україна" та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір Факторингу №24112023. Відповідно дост. 214 ЦК України - до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 215 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Між ТОВ "ФК "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] був укладений Договір позики №78253311 від 21.03.2023 р. та між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений кредитний договір №6482824 від 21.03.2024 р., що підтверджується копіями договорів. Як стверджує позивач, з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій, проте умови договорів своєчасно [PERSON] не виконувались, у зв`язку з чим, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики № 78253311 від 21.03.2023 р. в сумі 36 000,00 грн. та за кредитним договором №6482824 від 21.03.22023 р. в сумі 5\~811,10 грн. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У визначені статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1054 ЦК України). За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. При цьому, згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) вбачається, що абзац 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. Згідно позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другоїстатті 625 ЦК України. Згідно з положенням частини першоїстатті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу. Так, згідно п.1 кредитного договору №6482824 про надання споживчого кредиту, сума кредиту складає 2\~100,00 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність сплати процентів кожні 30 днів. (а.с.22-27) Відповідно до розрахунку заборгованості та витягу з реєстру боржників №2 до договору факторингу № 24112023 від 24.11.2023 р. сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №6482824 від 21.03.2023 р. за складає 5\~811,00 грн, з яких 2\~100,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 3\~711,10 грн сума заборгованості за відсотками. (а.с. 32,33) Щодо договору позики №78253311 від 21.03.2024 суд, зазначає наступне. Згідно п.2 договору позики №78253311 від 21.03.2024 р., сума тіла кредиту, яка була надана [PERSON] становила 9000,00 грн., строк кредитування становив 30 днів, а нарахування відсотків на добу становила 2,5%, орієнтовна загальна вартість позики 11\~700,00 грн, згідно умов погоджених та прописаних сторонами у додатку №1 до Договору. (а.с. 7-8,9) Проте, позивачем наданий розрахунок заборгованості за Договором № 78253311 від 21.03.2023 р. згідно до якого станом на 21.09.2023 р. у відповідача виникла заборгованість в розмірі 36 000, 00 грн, з яких: 9000,00 грн тіло кредиту, 27 000,00 грн сума заборгованості за відсотками. (а.с.16) При цьому, кредитний ліміт за вищезазначеним договором позики не збільшувався, інші додаткові угоди, сторонами договору не укладалися, інші розрахунки боргу, який підлягає поверненню та інший розмір витрат за кредитом сторонами - не погоджувався. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивачем позовні вимоги в частині стягнення відсотків за договором позики №78253311 від 21.03.2024 р. в розмірі 27\~000,00 грн. не доведені в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума відсотків в розмірі 2\~700,00 грн., яка узгоджена сторонами при укладанні договору позики. Нарахування відсотків кредитором поза погодженого сторонами строку кредитування та розмір вимог про стягнення відостків за договором позики №78253311 від 21.03.2024 р. в розмірі 27 000,00 грн. не відповідає умовам договору. Таким чином, позовні вимоги доведені та обґрунтовані позивачем лише частково, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме за кредитним договором №78253311 від 21.03.2024 р. в розмірі 11\~700,00 грн та за кредитним договором № 6482824 від 21.03.2023 р. в розмірі 5\~811,10 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3\~028, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 05.03.2024 року. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1\~268,16 грн, що є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial