Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

08.01.2024 [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що стратили право користування 8/100 часток домоволодіння, що знаходяться у [ADDRESS] , який складається уцілому з: житлового будинку житловою площею 96,1 кв.м. літ. «А», житлового будинку жилою площею 95,3 кв.м. літ. «В», цегельного житлового будинку жилою площею 45,6 кв.м. літ «Г», житлового будинку житловою площею 42,5 кв.м. літ. «Д», літньої кухні літ. «Б», літньої кухні літ. «З», гаражу літ. «И», гаражу літ. «К», сарая літ. «Л», вбиральні літ. «Ж», вбиральні літ. «М», сараю літ. «Н», споруд №№ 1-3; усунути перешкоди у здійсненні володіння, користування та розпорядженням відповідачами 8/100 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] шляхом знаття їх з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. 1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1.\~Відповідно до\~договору дарування\~будинку від\~14.03.2002\~позивач набула\~право власності\~на 8/100\~часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складається уцілому з: житлового будинку житловою площею 96,1 кв.м. літ. «А», житлового будинку жилою площею 95,3 кв.м. літ. «В», цегельного житлового будинку жилою площею 45,6 кв.м. літ «Г», житлового будинку житловою площею 42,5 кв.м. літ. «Д», літньої кухні літ. «Б», літньої кухні літ. «З», гаражу літ. «И», гаражу літ. «К», сарая літ. «Л», вбиральні літ. «Ж», вбиральні літ. «М», сараю літ. «Н», споруд №№ 1-3. Відповідно до відомостей у домовій книзі у розділі «Реєстрація» у вказаному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Однак, вказані особи більше вісімнадцяти місяців не проживають за цією адресою; місце перебування відповідачів позивачу не відоме. З метою відновлення своїх правомочностей як власника нерухомого майна, позивач просить у судовому порядку визнати відповідачів такими, що втратили право користування цим майном та у подальшому зняти їх з реєстрації за вказаною адресою. 1.2. Письмового відзиву на позовну заяву відповідачі суду не надали. 2. Рух справи у суді. Провадження за вказаним позовом у справі відкрите 25.03.2024; розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання. Ухвалою від 23.04.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. У судове засідання 31.07.2024 учасники справи не прибули. Представник позивача адвокат Каланжов В.І. подав заяву про розгляд справу за його відсутності та відсутності позивача; позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явились, хоча належно повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення судового розгляду не заявили. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК України). 4. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 14.03.2002 позивач [PERSON] набула у власність 8/100 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складається уцілому з: житлового будинку житловою площею 96,1 кв.м. літ. «А», житлового будинку жилою площею 95,3 кв.м. літ. «В», цегельного житлового будинку жилою площею 45,6 кв.м. літ «Г», житлового будинку житловою площею 42,5 кв.м. літ. «Д», літньої кухні літ. «Б», літньої кухні літ. «З», гаражу літ. «И», гаражу літ. «К», сарая літ. «Л», вбиральні літ. «Ж», вбиральні літ. «М», сараю літ. «Н», споруд №№ 1-3 (копія договору від 14.03.2002, серії АЕР №610705, засвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Тітовою Т.С. та зареєстрований у реєстрі за №1607). Обставини щодо наявного у [PERSON] права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] станом на липень 2024 року представник позивача підтвердив витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (Інформаційна довідка № 385241539 від 02.07.2024). Відповідно до відомостей у домовій книзі у розділі «Реєстрація» за вказаною адресою зареєстровані відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Обставини щодо реєстрації кожного із відповідачів за вказаною адресою станом на 24.04.2024 підтверджено відомостями з реєстру відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. \~ \~ \~ \~Обставини щодо не проживання відповідачів за зареєстрованим місцем проживання більше вісімнадцяти\~місяців письмовими поясненнями жителів будинку [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] . 5. Мотивувальна частина рішення. За змістом частини першої\~статті 16\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 316\~ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини першої статті 319\~ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За приписами статті 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Частиною четвертою статті 156\~ЖК України визначено, що до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до частин другої, третьої статті 64\~ЖК до членів сім`ї належать дружина, їхні діти та батьки. Відповідно до статті 405 ЦК члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла (колишній член сім`ї) втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 9\~ЖК визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування житлом інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом. Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від\~12.04.1985\~№2\~«Про деякі\~питання,\~що виникли\~в практиці\~застосування судами\~Житлового кодексу\~України» роз`яснив, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У даній справі встановлено, що позивач з 14.03.2002 є власником спірного житла, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були зареєстровані у даному будинку з 2002-2009 роки. Суду надані докази відсутності відповідачів в спірному будинку понад вісімнадцяти місяців. Відповідачі доказів протилежного суду не надали. Зважаючи на встановлені судом обставини, суд визнає доведеним факт постійної відсутності відповідачів у спірному будинку без поважних причин понад вісімнадцять місяців. Будь-яких належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачі чиняться перешкоди у користуванні житловим будинком та проживанні в ньому, наявність між ним і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання їх такими, що втратив право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було. Крім того, суд вважає доведеним, що реєстрація відповідачів в належному позивачу житловому приміщенні обмежує та звужує її права як власника нерухомого майна. За таких обставин суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту у заявлений спосіб шляхом та приходить до висновку, що є всі передбачені законодавством підстави для визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою:\~ [ADDRESS] . В той же час вимога про зняття відповідачів з реєстрації не підлягає до задоволення, виходячи з такого. В силу статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з місця реєстрації проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації місця проживання (перебування) здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) (п. 3 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», далі «Порядок»). Зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права … користування житлом ... (підпункт 2 пункту 50 Порядку). Аналізуючи вказані норми, належним способом захисту у даній категорії спорів є рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а вимога про зняття особи з місця реєстрації проживання є похідною і реалізовується під час виконання судового рішення.

Outcome: partial