Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Представник позивача Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» - Дикун І.О. 19.04.2024 звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» надає послугу теплопостачання для квартири [ADDRESS] , за особовим рахунком № [NUMBER] , у якій проживає відповідач [PERSON] . ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» визначено виконавцем послуг із центрального опалення та підігріву води для населення на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №17 від 26.01.2010 р. Між позивачем та відповідачем укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом офіційно опублікування 01.102017 на сайті www.tke.if.ua, та в газеті «Західний кур`єр» № [NUMBER] (1613) від 05.10.2017 року, договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (договір приєднання). Відповідно до п. 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності засобів обліку гарячої води і теплової енергії, плата за надані послуги справляється відповідно до вимог п.21 Правил, тобто згідно з установленими нармативами (нормами) споживання. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №-630, плата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання, як споживач, виконує неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 01.03.2024 утворилась заборгованість з оплати за послуги теплопостачання у розмірі 9916.41\~ грн.. На підставі наведеного, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість з оплати за послуги теплопостачання у розмірі 9916.41\~ грн., та судові витрати. Відповідач [PERSON] скористався правом подання відзиву на позов в якому просить суд застосувати строк позовної давності щодо боргу який виник до 01.02.2021 року у розмірі 7434.37 грн. Крім того, вказує, що його квартира відключена від теплопостачання ще у 2012 році, про що є відповідне рішення та акт, тому, вважає борг нарахований позивачем з 2021 року незаконним, оскільки послуги з теплопостачання місць загального користування фактично не надаються, відсутні\~ труби та батареї. Представник позивача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений. Представник позивача [PERSON] подала до суду відзив на позов в якому зазначила, що супровідним листом № 03/1753 від 06.10.2020 року від ТзОВ « Станіславскою теплопостачальною компанією» передано на обслуговування в ДМП « ІФТКЕ» житлові будинки серед яких і будинок [ADDRESS] . В житловому будинку [ADDRESS] встановлено тепловий лічильник № 6868856 Ultaheat відповідно до якого щомісячного знімаються показники. Співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла. Відключення від мереж ЦО і ГВП не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Адже за рахунок тепловиділень від розподільчих трубопроводів, які розташовані в місцях загального користування будинку, створюються сприятливі умови для нормального функціонування мереж теплопостачання, водопостачання, водовідведення та інших комунікацій. Щодо обсягу теплової енергії, витраченого на загальнобудинкові потреби опалення будинку, то для кожного житлового будинку воно різне і залежить від кількості спожитої теплової енергії у розрахунковому періоді та площі житлових та нежитлових приміщень у будинку. Заборгованість за місця загального користування, що утворилася у відповідача в період з 01.12.2021 року по 01.07.2023 року, становить 2482,04 грн. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд розгляд справи здійснювати без участі представника позивача за наявними матеріалами справи, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачем-відповідачем зобов`язання по оплаті наданих послуг з теплопостачання. Правовідносини, які виникли у сфері надання комунальних послуг, регулюються спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення»,\~ затвердженими\~ Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Статтями 20, 21 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, які він отримував у повному обсязі. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України\~ від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18. Згідно пункту 10 "Правил надання населенню послуг з водо-, теплозабезпечення та водовідведення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 30 грудня 1997 року за № 1497 та пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, оплата за надані послуги вноситься щомісячно. Відповідно до частини 2 статті 382 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Пунктом 6 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» встановлено, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Правила надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830. Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (надалі-Методики) затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №315 від 22.11.2018 року терміни вживаються у таких значеннях: місця загального користування (далі-МЗК) - місця призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, крім допоміжних приміщень. Нарахування за МЗК нараховуються та розподіляються на усіх мешканців будинку згідно «Методики розподілу». Згідно з Методикою до МЗК відносяться сходові клітини, міжквартирні майданчики, коридори, які є суспільною власністю всіх власників квартир. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). В житловому будинку [ADDRESS] встановлено тепловий лічильник № 6868856 Ultaheat відповідно до якого щомісячного знімаються показники. З 1 грудня 2021 року надання послуг з постачання теплової енергії та нарахування проводиться відповідно до: Закону України «Про житлового-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-УІІІ; Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 09.06.2018р. № 2119-УІІІ; «Правилами надання послуги з постачання теплової енергії» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830; Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2018 №315 (далі - Методики). Згідно листа Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 14.06.2012 повідомлено, що 01.02.2012 між позивачем та відповідачем було підписано акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. Станом на 01.06.2012 заборгованість за теплопостачання помешкання [PERSON] становить 7434,37 грн. (а.с.38). З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, хоча і без договору, є зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг пов`язаних з теплопостачанням до МЗК, якому кореспондує право вимоги кредитора\~ - вимагати сплату грошей за надані до будинку послуги. Згідно розрахунку боргу за теплоенергію [PERSON] за адресою [ADDRESS] , заборгованість за період з 01.02.2021 р. по 01.02.2024 становить 9916,41 грн. Однак, згідно з цим розрахунком станом на 01.02.2021 року існує заборгованість у сумі 7434,37 грн., яка врахована у загальну суму заборгованості (а.с.4). В даній справі відповідач [PERSON] подав клопотання у якому заявив про застосування наслідків спливу строку позовної давності до боргу, який виник до 01.02.2021 у сумі 7434.37 грн. Загальна позовна давність, відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи, що з позовом до суду позивач звернувся лише 19 квітня 2024 року,\~ тому слід застосувати наслідки спливу позовної давності щодо боргу який виник до 01.02.2021 р. на сумі 7 434.37\~ грн., та відмовити в стягненні у частині позовних вимог на вказану суму. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з теплопостачання в межах трьох річного строку позовної давності, за період з 01 лютого 2021 року по 01 лютого 2024 року в сумі 2482.04 грн. (9916.41 грн. 7 434.37\~ грн.). Відповідно до ч. 1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то суд вважає за необхідне пропорційно до задоволених позовних вимог стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору. Відсоток задоволених позовних вимог становить 25,03 %.\~ Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 757,90 грн., виходячи з розрахунку пропорційності задоволених позовних вимог (2482.04 грн. (розмір задоволених позовних вимог) * 3028 грн. (сума сплаченого судового збору) / 9916,41 грн. (розмір заявлених позовних вимог)). На підставі ст.ст. 257, 261, 264, 267, 509, 526, 815, 901, 903 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630,

Outcome: partial