Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

19 березня 2024 року позивач в особі представника через систему «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів, відповідно до якої просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» 125 400,00 грн. безпідставно набутих коштів. Судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 13.01.2015 між АТ КБ ПриватБанк та [PERSON] , шляхом приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, було укладено договір банківського обслуговування. В подальшому договір неодноразово пролонгований шляхом актуалізації даних, підписання Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та отримання електронних платіжних засобів, якими Відповідач активно користувався. 15.07.2023 о 08:23 год. на картковий рахунок [PERSON] [NUMBER] ( [NUMBER] ) надійшли кошти у сумі 125400,00 грн, відправник [PERSON] . Вищевказані кошти були зараховані на рахунок відповідача у повному обсязі. Однак, в подальшому було встановлено, що сума коштів у розмірі 125400,00 грн набута [PERSON] без належних правових підстав. Відправник [PERSON] здійснив грошовий переказ коштів, які йому фактично не належали. Фактично, грошові кошти у вказаній сумі є власністю АТ КБ ПриватБанк та без належної правової підстави отримані відповідачем. Вищенаведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 березня 2024 року, головуючим суддею у розгляді вказаної справи визначено суддю Слюсар Л.П. В порядку ч.ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України, 20 березня 2024 року суддею сформовано запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , на який надано відповідь № 499911 від 20.03.2024. Ухвалою судді від 21 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився. Натомість від представника позивача 10.06.2024 року надійшла заява, відповідно до якої просив розглядати справу без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за місцем реєстрації, яка повернена до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням. Причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у зв`язку з чим, враховуючи, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.01.2015 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , шляхом підписання заяви Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, було укладено договір банківського обслуговування. В подальшому договір неодноразово пролонгований шляхом актуалізації даних, підписання Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та отримання електронних платіжних засобів. 15.07.2023\~о 08:23\~год.\~на картковий\~рахунок [PERSON] \~ [NUMBER] \~( [NUMBER] )\~надійшли кошти\~у сумі\~125400,00\~грн,\~відправник [PERSON] . 03 липня 2023 року між АТ КБ «ПриватБанк» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір надання послуг Еквайринг шляхом підписання Заяви про приєднання № 20230704094033 до Умов та Правил надання послуги Еквайринг. Заявою ФОП\~ [PERSON] ,\~приєднався до\~розділів 1.1.\~Загальні положення,\~3.6.1.\~Еквайринг,\~3.1.2.\~Умови та\~правила розрахунково-касового\~обслуговування Умов\~та правил\~надання банківських\~послуг Акціонерного\~товариства комерційного\~банку ПриватБанк,\~що розміщені\~в мережі\~Інтернет за\~адресою https://privatbank.ua/terms,\~в редакції,\~чинній на\~дату підписання\~цієї Заяви,\~які разом\~становлять Договір\~еквайрингу,\~прийняв всі\~права та\~обов`язки,\~встановлені у\~цьому Договорі\~та зобов`язався\~належним чином\~їх виконувати.\~Згідно умов\~Договору від\~03.04.2023,\~ФОП [PERSON] ,\~ЄДРПОУ [NUMBER] \~зареєстрував три\~мерчанта (торгові\~точки),\~а саме:\~S1OS05UZ\~дата реєстрації\~03.07.2023; S1OS068X дата реєстрації 24.07.2023; S1OS068R дата реєстрації 24.07.2023. Як вказує Банк за період з 07.07.2003 по 08.08.2023 за вказаними мерчантами (торговими точками) були проведені транзакції на загальну суму 7 709 509,50 грн., за якими відповідачем отримано відшкодування згідно умов Договору та які в подальшому було скасовано платниками. Повернення коштів за скасованими переказами Банк виконував за власний рахунок із передбаченою умовами договору можливістю списання цих коштів з рахунку підприємця. Однак, на поточному рахунку [PERSON] грошові кошті відсутні, таким чином, у Позивача відсутня можливість, застосувати договірне списання та погасити заборгованість відповідача перед позивачем. Судом встановлено, що 15.07.2023 ФОП [PERSON] отримав від АТ КБ ПриватБанк відшкодування за транзакціями, які були скасовані платниками. В подальшому [PERSON] отримані грошові кошти у сумі 125 400,00 грн переказав на рахунок відповідача [PERSON] . Аналізуючи спірні правовідносини, суд доходить наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частинами першою, другою статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Статтею 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з ч.1 ст. 1068 ЦК України, Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Відповідно до положень статті 1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83\~ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83\~ЦК Україн \~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. У постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 912/2601/19, від 26 травня 2021 року в справі № 202/7994/17-ц, від 04 серпня 2021 року в справі № 640/17086/18 викладено наступний правовий висновок: «Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Загальна умова частини першої\~статті 1212 ЦК України\~звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212\~ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Відповідно до статті 1213\~ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Для застосування зазначеної норми необхідно, по-перше, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна однієї сторони є результатом відповідного зменшення майна у іншої сторони. По-друге, необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбулося без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою. Безпідставно набуте майно повертається тому, за рахунок кого було набуте. Вирішуючи питання про застосування/незастосування статей 1212, 1213 ЦК України, суд має встановити, зокрема, наявність/відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за результатами дослідження на підставі належних та допустимих доказів у справі, та встановити безпосередньо сам факт набуття або збереження майна відповідачем за рахунок позивача. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 658/2337/20 (провадження № 61-14339св21). Відповідно до ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач по справі помилково переказав грошові кошти у розмірі 125400 грн на рахунок відповідача по справі [PERSON] . Матеріали справи свідчать про те, що у відповідача [PERSON] були відсутні правові підстави на отримання вказаних грошових коштів від позивача по справі, що свідчать про відсутність договірних відносин, а також про те, що вказані кошти є безпідставно отримані відповідачем та підлягають поверненню Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» на підставі ст.1212 ЦК України. Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом наведені вище обставини, підтверджені доказами, які досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача законні та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 2422 грн. 40 коп. Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 268\~ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved