Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що [PERSON] , перебувала у шлюбі з [PERSON] , та у 1964 р. подружжя народилася донька [PERSON] . Згідно з ордером №3985 (серія А) від 13 серпня 1984 р. [PERSON] на родину з чотирьох осіб (позивач [PERSON] , її чоловік та діти [PERSON] та [PERSON] ) була надана квартира [ADDRESS] ). [INFO] народилась позивач [PERSON] , де матір?ю вказана [PERSON] . Чоловік позивача [PERSON] помер у 1990 р. 17 жовтня 1992 р. [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , та змінила прізвище на [PERSON] , та згодом в 1996 році відповідач був зареєстрований в квартирі, в якій мешкали [PERSON] , її син [PERSON] , донька [PERSON] зі своєю донькою Лідією (позивачем) та чоловіком (відповідачем) [PERSON] ). В 2005 р. [PERSON] та відповідач фактично припинили спільне проживання та розійшлись, і відповідач, зібравши власні речі, виїхав. В 2020 р. помер [PERSON] ; [INFO] померла [PERSON] . Втім, відповідач [PERSON] вже довгий період не з`являється в квартирі та надалі не збирається проживати з відповідачами, його у квартирі не має, він не бере участь в утриманні житла, щодо його місця проживання позивачі не обізнані. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] адвокат Скочко О.В. вимоги позову підтримали повністю. В силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, встановлено, що позивачі є родичами (онука та баба), та є користувачами квартири [ADDRESS] . Вселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у квартиру, зазначену вище, мало місце на підставі ордеру, який був виданій [PERSON] від 13.08.1984 р. (а.с. 13). [PERSON] та [PERSON] , подружжя, мали двох дітей. Відповідач доводиться чоловіком [PERSON] з 17.10.1992 р. (а.с. 12), матері [PERSON] (позивач- 2 (а.с. 11)). Місце проживання відповідача зареєстровано за адресою [ADDRESS] , з 15.03.1996 р. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с. 16). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с. 17). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с. 18). На підставі довідки ОСББ «Крушельницької, 7» судом встановлена відсутність заборгованості зі сплати внесків на утримання будинком за адресою [ADDRESS] (а.с. 14). Суду надані у копіях квитанції про сплату позивачем [PERSON] комунальних послуг (а.с. 19 25). На підставі акту від 09.02.2024 р., який підписаний свідками, судом встановлено, що [PERSON] з червня 2005 року не мешкає у квартирі [ADDRESS] , його речей в квартирі немає. Допитані свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] дали майже аналогічні показання, відповідно до яких вони є сусідами позивачів, знайомі з ними з часу заселення у квартиру. Відповідно до показань свідків, [PERSON] , колишній чоловік [PERSON] , тривалий час (близько 10 років) не мешкає у квартирі. До смерті [PERSON] він виїхав з житла, його речей у квартирі не має. Процесуальні дії у справі: -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2024 р. прийнято до\~розгляду та\~відкрито провадження\~у цивільній\~справі; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2024 р. задоволено клопотання позивача про допит свідків; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2024 р. закрито підготовче\~провадження у\~цивільній справі. Даний спір виник між наймачами квартири та колишнім зятем, тобто колишнім членом сім`ї одного з наймачів цієї квартири з приводу користування вказаним житлом. Правовідносини між учасниками справи виникли з припинення права користування жилим приміщенням\~в будинках\~державного чи\~громадського житлового\~фонду та\~ регулюються\~ст.\~47\~Конституції України,\~ст.\~7,\~ч.\~1\~ст.\~61,\~ч.\~1\~ст.\~71,\~ст.\~72\~ ЖК\~УРСР.\~ Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Система та\~гарантії місцевого\~самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначені у Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні». За ст. 1 вказаного закону представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЖК Української РСР державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Відповідно до статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У\~статті 7 ЖК УРСР\~передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Тобто будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку. У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер (ч. 2 ст. 61 ЖК УРСР). При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців (ч. 1 ст. 71 ЖК України). Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. При розгляді справи по суті необхідно звернути увагу на баланс інтересів сторін спору. Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч.1 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту позовної заяви та наданих доказів встановлено, що відповідач з червня 2005 року добровільно не проживає у квартирі та будь-якого інтересу до житла не проявляє. Факт непроживання відповідача у квартирі підтверджується актом від 09.02.2024 р. та показаннями свідків. Обставини, які б свідчили про створення позивачами будь-яких перешкод відповідачу у користуванні квартирою під час судового розгляду не встановлені. Матеріали справи\~не містять\~доказів щодо\~створення позивачами\~буд-яких\~перешкод відповідачу\~у користуванні квартирою, таким чином, відповідач з неповажних причин відсутній у вказаному вище житлі. Відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки більше шести місяців не проживає у спірній квартирі, виселившись з неї добровільно. Суд, врахував вимоги позивачів про визнання припиненим права користування спірною квартирою на предмет пропорційності переслідуваній легітимній меті у світлі статті 8 Конвенції, вважає, що припинення права користування відповідача квартирою відповідає такій пропорційності з огляду на те, що позивачі у зв`язку із збереженням за відповідачем права користування квартирою та реєстрацією місця проживання відповідача в ній, вимушено несуть додаткові витрати за оплату комунальних платежів, які нараховуються в залежності від кількості осіб, місце проживання яких зареєстровано в квартирі. Таким чином, у справі, що розглядається, інтереси позивачів, як користувачів цим житлом, перевищують інтереси відповідача, у якого припинилися правові підстави користування майном. За таких обставин суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, то судовий збір, сплачений позивачами при зверненні до суду у сумі 1211,20 грн. (а.с. 28) підлягає стягненню з відповідача на користь кожного з позивачів окремо.

Outcome: approved