Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

29.05.2024 представник позивачки звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку та доходів платника аліментів, щомісяця, необхідних та достатніх для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітньої дитини, з урахуванням мінімальної рекомендованої ставки аліментів на дитину у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимоги вмотивовані тим, що у період з 2020 року по 2023 рік позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народився їх спільний син [PERSON] . На даний час позивачка проживає окремо разом з сином, при цьому відповідач матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини не надає, самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків. Разом з тим, на переконання позивачки, відповідач має можливість сплачувати аліменти у визначеному в позовній заяві розмірі, оскільки він працює, має постійний дохід, інших осіб на утриманні не має, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом. 11.06.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, при цьому позивачка підтримала позовні вимоги, а відповідач їх визнав. У зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, врахувавши думку учасників справи, викладену у поданих ними процесуальних документах, дійшов наступного висновку. Встановлено,\~що [INFO] \~народився [PERSON] ,\~батьками якого\~є[PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 30.09.2023 Богодухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції. Наразі між сторонами виник спір у сфері правовідносин щодо утримання батьками неповнолітніх дітей, який підлягає врегулюванню відповідно до положень\~глави 15 СК України. За приписами ч. 8\~ст. 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно вимог ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ст. 27\~Конвенції ООН «Про права дитини»\~від 20.11.1989 (ратифікованою Україною 27.02.1991) та\~ст.8\~Закону України «Про охорону дитинства»\~встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ст. 51 Конституції України\~встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно вимог ч. 1\~ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до\~ст.\~141\~СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За приписами ст.\~8, ч. 1 ст.\~12 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального. Морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Відповідно до ч. 1\~ст.\~182\~СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017, внесено зміни до ч. 2\~ст.182 СК України\~та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За приписами\~ч. 1 ст. 183\~СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог ч.ч. 1-3\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже позивачка скористалася своїм правом щодо визначення способу стягнення аліментів саме у частці від доходу батька дитини. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини. За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що малолітній син сторін [PERSON] на даний час проживає разом з нею, вона самостійно несе витрати на утримання сина, що відповідачем не спростовано. Так згідно з довідкою від 28.05.2024 № 02-20-78, виданою старостою Бугруватського старостинсього округу, [PERSON] , [INFO] , постійно проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Таким чином позивачкою підтверджено, що малолітній [PERSON] дійсно проживає з матір`ю [PERSON] , а отже презюмується, що дитина перебуває на її утриманні. При визначенні розміру аліментів суд також враховує стан здоров`я і матеріальне становище сторін, що малолітня дитина проживає разом з матір`ю, мати знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, батько є фізично здоровою особою працездатного віку, отже має можливість працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої дитини, що ним не спростовано. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач позовні вимоги визнав, будь-яких перешкод для стягнення визначеного позивачкою розміру аліментів з відповідача судом не встановлено. При цьому, відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Згідно вимог ст. 12 ЦК України\~особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. За приписами ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Окрім того, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141, ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача в дохід держави 50\~відсотків судового\~збору,\~а решту\~50\~відсотків судового\~збору \~віднести на рахунок держави.

Outcome: approved