Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-25 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість в розмірі 306095,23 грн. та судовий збір в розмірі 4591,43 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03.09.2023 року Акціонерне товариство "Альфа-Банк" та відповідач уклали Угоду про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501220033. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит , позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах визначених кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, надавши відповідачу кредит. У порушення умов Договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 306095,23 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 501220033 у розмірі 306095,23 грн. та судові витрати зі сплати судового збору. Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська від 08.03.2024 року прийнято справу до провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 26.03.2024 року від представника відповідача [PERSON] за ордером на надання правничої допомоги адвоката Левченко Н.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування зазначив, що задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем, відповідно до вимог процесуального законодавства, обставин наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту. Звертаємо увагу, що згідно довідки Банку долученої до відзиву кредитний договір закрито, заборгованість відсутня. Представник відповідача вказує, що з наданого розрахунку вбачається, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначено з урахуванням відсотків, комісії які нараховані невідомо як, а тому цей розрахунок не є належним доказом щодо розміру коштів, які фактично отримані позичальником, та його заборгованості. Тобто, до суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів позивач неправомірно нарахував ще й комісію і відсотків, хоча докази про погодження з відповідачем на вчинення вказаних дій позивач суду не надав і матеріали справи цього не містять. Вказані відсотки, комісію та заборгованість за порушення грошового зобов?язання банк самовільно нарахував відповідачу, що відображено у розрахунку заборгованості, додавши їх до суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів, внаслідок чого неправомірно збільшив тіло кредиту (а тому звертаємо увагу, що вимоги про стягнення відсотків та комісії банк не заявляв, а тому від 306 095, 23 підлягає відніманню сума по комісії вказана вище, а також сума по відсоткам 29 917,90). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено до судового розгляду. 26.07.2024 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судове засідання представник позивача не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, у прохальній частині позовної заяви зазначив про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, у задоволенні позову просив відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 03.09.2023 року [PERSON] уклав угоду з АТ «СЕНС БАНК» про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501220033. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором (а. с. 4). Відповідно до довідки про закриття кредиту №С-SE 20240310/76802 від 10.03.2024 р., яка видана [PERSON] про те, що позичальник [PERSON] станом на 10.03.2024 року заборгованості перед АТ "Сенс Банк" за кредитним договором № 501220033 від 20.12.2019 року не має. Кредитний договір закрито (а. с. 47). З аналізу позовних вимог АТ "Сенс Банк" та наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами спору виникли кредитні правовідносини, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Таким чином, як вбачається з довідки "Сенс Банку" №С-SE 20240310/76802 від 10.03.2024 заборгованості [PERSON] станом на 10.03.2024 р. за кредитним договором №501220033 від 20.12.2019 р. не має. Оскільки відповідач [PERSON] не має перед банком грошових зобов`язань за кредитним договором № 501220033, за таких обстави суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed