Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 26.09.2009 Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 753. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинені у квітні 2024 року через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини, проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Зауважує, що відповідач ніде не працює, не надає матеріальної допомоги на потреби сім`ї та на утримання сина. Ухвалою суду від 04.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання, що було призначене на 26.06.2024, яке було відкладено на 18.07.2024 за клопотанням представника відповідача, яке в подальшому було відкладено на 08.08.2024 за клопотанням позивача. Представник відповідача - адвокат Орел Олександр Григорович надав відзив в якому виклав свої заперечення проти позову посилаючись на те, що подружжя [PERSON] прожили у шлюбі п`ятнадцять років, мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Вказує, що [PERSON] як причину розірвання шлюбу не зазначає дійсних причин бажання розірвати шлюб, а відбувається формальними, черговими фрази. Зауважує, що у позові зазначено, що подружні стосунки між позивачкою та відповідачем припинились з квітня 2024 року, тобто два місяці тому. Стверджує, що п`ятнадцять років спільного життя і два місяці відсутності подружніх відносин - не співмірні речі. Позивачка не враховує інтереси дитини, залишає хлопчика 12 років без батьківського піклування, означає суттєві зміни у житті дитини, які можуть негативно позначатися на його психіці, у дітей при розлучення батьків з`являються відчуття невдачі, самотності та смутку, розлучення батьків викликає стрес у дітей. Зауважує, що позивачка самостійно визначила місце проживання дитини разом із нею, тоді як ч.2 ст. 160 СК України говорить, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Вважає, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є легковажним та передчасним. Позивач надала суду письмові пояснення в яких зазначила, що представник відповідача - адвокат Орел О.Г. (навіть не сам відповідач) - надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає про нібито легковажність та передчасність її рішення про розірвання шлюбу. При цьому свою позицію стосовно їх шлюбу та його розірвання висловлює стороння людина, яка не знає обставин їх спільного життя з відповідачем. Наполягає на розірванні шлюбу із [PERSON] , її рішення щодо розірвання шлюбу є виваженим та обґрунтованим. Стверджує, що відповідач чинить постійний психологічний тиск на неї та на дитину, провокує конфлікти, не заінтересований у житті сім`ї та її збереженні. Примирення між нею та відповідачем неможливе. Відповідач просто намагається затягнути розгляд справи, при цьому жодних дій, спрямованих на збереження шлюбу, він не вчиняє. Зауважує, що вона з відповідачем стали чужими людьми, збереження шлюбу суперечить як її інтересам, так і інтересам дитини. Вважає, що будь-які дії, спрямовані на нерозірвання шлюбу, затягування розгляду справи про розірвання шлюбу в даному випадку слід розцінювати як примушування до шлюбу, що є неприпустимим. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує (а.с.45). За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи, що відповідає положенню ч.3 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 26.09.2009 у Комунарському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (актовий запис № 753), що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] (а.с.11). Також, позивач та відповідач мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 11.09.2012 (а.с.12). Відповідно до ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, любові та поваги один до одного, фактичне припинення шлюбних стосунків, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, передбаченого ст. 111 СК України. З огляду на те, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а дружина зберегти шлюб не бажає, враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини позову а також відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову. В силу вимог ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач просила залишити їй шлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище " [PERSON] ". Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір сплачений ним при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved