Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором б/н від 27.03.2019 року, яка станом на 04.04.2023 року становить 307313,60 грн., з яких: 255881,68 грн. заборгованість за кредитом та 51431,92 грн. заборгованість за простроченими відсотками. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 27.03.2019 року. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт та надано кредитну картку. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитним коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач в свою чергу порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та допустив заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також суму судового збору. Ухвалою суду від 05.06.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але разом із позовною заявою надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань не подавав, правом надання відзиву не скористався. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, на підставі ухвали суду, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації місця проживання, позивач проти такого вирішення справи заперечень не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 27.03.2019 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання сторонами анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Протягом дії договору Банком відповідачу було видано три кредитні картки, остання з яких має термін дії до 06/22. Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по рахунку. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача перед Банком за вказаним кредитним договором станом на 04.04.2023 року становить 307313,60 грн., з яких: 255881,68 грн. заборгованість за кредитом та 51431,92 грн. заборгованість за простроченими відсотками. На обґрунтування проведеного розрахунку кредитної заборгованості банком до матеріалів позовної заяви надана копія паспорту споживчого кредиту, який 07.05.2019 року підписаний відповідачем особисто, та у якому перелічені фінансові умови надання платіжних карток, зокрема, «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД» з отриманням для використання кредитного ліміту коштів, із зазначенням кількості та розміру платежів та періодичності їх внесення, зі сплатою процентних ставок поза межами пільгового періоду відповідно 43,2% та 42% річних, 52,84% або 53,45% реальної річної процентної ставки (у разі користування лімітом за межами пільгового періоду та в разі погашення мінімальними щомісячними платежами), та 86,40% або 84,00% річних при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. За змістом статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 9 Закону України «Про споживчий кредит» на кредитодавця покладається відповідальність щодо інформації споживача про умови кредитування до укладення між сторонами самого договору. Така інформація надається споживачу у письмовому вигляді та надає йому можливість визначитися з кредитним продуктом, який у подальшому він може обрати та укласти споживчий кредит на визначених сторонами умовах. Відтак приєднана банком до матеріалів позову інформація про умови кредитування у вигляді паспорту споживчого кредиту доведена до відома позичальника, про що свідчить його особистий підпис, який є тотожним підпису на анкеті-заяві про приєднання до надання банківських послуг та належним чином підтверджує узгодження з ним умов укладеного договору для платіжної картки, яка видана позичальнику. За такого, договір укладений між сторонами складається з анкети-заяви позичальника, паспорту споживчого кредиту, Умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою в тій частині, що узгоджена з відповідачем шляхом підписання ним паспорту споживчого кредиту, який є скороченим варіантом «Умов та Правил надання банківських послуг». Інших умов кредитування позичальником не узгоджувалося, та будь-яких заяв або довідок з цього приводу не підписувалося. Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, і повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші. Відтак, положеннями статей 633, 634 ЦК України презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до вимог статті 526 ЦКУ країни зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до частини 1 статті 1056 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За матеріалами справи слідує, що позичальник ознайомився та узгодив саме ті умови та правила кредитування, до яких він приєднався шляхом підписання анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість, що відображена у наданому Банком розрахунку заборгованості. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає умовам, передбаченим в анкеті-заяві та Паспорті споживчого кредиту, що підписані відповідачем, а також сумам, отриманим відповідачем та відображеним в виписці про рух коштів по рахунку. За такого враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також умови кредитування, викладені в анкеті-заяві та Паспорті споживчого кредиту, наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного кредиту та відповідно задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у сумі 4609,70 грн., розмір якого, у відповідності до ЗУ «Про судовий збір», складається, у даному випадку, з 1,5% від ціни позову.

Outcome: approved