Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 24 вересня 2016 року, актовий запис №2897. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2016 і від подружнього життя мають сина - [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне життя у них не склалось, щасливої та міцної сім`ї збудувати не змогли, фактично у шлюбних відносинах не перебувають. Їхня сім`я розпалась і відновити її неможливо. Спільного господарства не ведуть, фактичні відносини між ними, як подружжям припинені, а шлюб носить лише формальний характер, кожен з них живе сваоїм особистим життям. Подальше збереження шлюбу є неможливим. У зв`язку з наведеним просить позов задовольнити. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічно наведеним у позовній заяві та додатково пояснив, що останні 4 роки часто виникали сварки, більше шести місяців не підтримують шлюбні відносини та з червня 2024 проживають окремо. Переконаний, що їх шлюб розпався остаточно і примирення між ними неможливе. Просив розірвати шлюб. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомила. Однак, подала на адресу суду заяву, в якій просила розірвати шлюб з [PERSON] . Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. У відповідності до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений один із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2016 року і від спільного подружнього життя мають сина - [PERSON] , [INFO] /а.с. 4-5/. Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами тривалий час немає взаєморозуміння, протягом тривалого часу вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, вони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже тривалий час не підтримують сімейних відносин, втратили один до одного хороші почуття і помиритися не бажають, а тому цей шлюб слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265 ЦПК України,

Outcome: approved