Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

Позивач у грудні 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 28.05.2009 в м. Києві на перехресті вулиць Мельникова-Дорогожицька, за участю автомобілів «Хонда», д.н.з. [NUMBER] , та «Ніссан», д.н.з. [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль, який належить позивачу, отримав механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.06.2009 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначена у звіті № С-1250 про визначення вартості матеріального збитку від 01.10.2009, та становить 84 305,75 грн. Страховою компанією відповідача ЗАТ «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» відшкодовано суму страхової виплати на користь позивача у розмірі 24 990,00 грн. Посилаючись на наведене, просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 59 315,75 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та вирішити питання про розподіл судових витрат. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.06.2018 вказані вище позовні вимоги були задоволені у повному обсязі, зокрема стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 59 315,75 грн та судовий збір у розмірі 593,16 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.06.2024 скасовано заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 червня 2018 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні на 06 серпня 2024 року. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував у зв`язку з тим, що його цивільно-правова відповідальність станом на момент ДТП була застрахована. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд уважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. 28 травня 2009 року о 14 год. 50 хв. відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Ніссан», д.н.з. [NUMBER] , на перехресті вулиць Мельникової-Дорогожицької в м. Києві, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно, здійснюючи поворот ліворуч не пропустив автомобіль марки «Хонда», д.н.з. [NUMBER] , який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, внаслідок чого сталося зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.06.2009 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Враховуючи ті обставини, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.06.2009 [PERSON] (відповідач) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до пошкодження автомобіля позивача, суд уважає доведеним та таким, що не підлягає сумніву, факт завдання матеріальної шкоди відповідачем позивачу. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до положень ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Матеріалами справи підтверджено, що автомобіль «Хонда», який належить позивачу, був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у вчиненні якої винний відповідач. Вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначена у звіті № С-1250 про визначення вартості матеріального збитку від 01.10.2009, та становить 84305,75 грн. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За приписами ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, який керував автомобілем «Ніссан», була застрахована у ЗАТ «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» на підставі полісу № ВС/3340714. Згідно з вказаним полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 25 500,00 грн, розмір франшизи складає 510,00 грн. ЗАТ «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» сплатило на користь позивача страхове відшкодування у сумі 24 990,00 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Відтак, у відповідача існує заборгованість перед позивачем у сумі 59 315,75 грн. Зважаючи на вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 59 315,75 грн на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У відповідності до ст. 133, 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 593,16 грн. На підставі вищевикладеного та ст. 22, 1166, 1187, 1194 ЦК України,

Outcome: approved