Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

13 грудня 2022 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики № 1527691 від 28 січня 2021 року у загальному розмірі 22\~401,38 грн. та заборгованість за договором позики № 1910963 від 17 березня 2021 року у загальному розмірі 12\~388,00 грн., що разом становить 34\~789,38 грн., а також судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2023 року цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості - передано на розгляд за підсудністю до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська (т. 1 а.с. 51). Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2023 року вищевказану цивільну справу було прийнято до провадження (т. 1 а.с. 56). В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 28 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 1527691. Договір позики було підписано електронним підписом позичальника. 14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за договором позики № 1527691 від 28 січня 2021 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] , перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до Реєстру боржників № 5 від 21.09.2021 року до вищевказаного Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22\~401,38 грн., з яких: 5\~772,43 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16\~628,95 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею. Також, 17 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та [PERSON] було укладено Договір позики № 1910963. Договір позики було підписано електронним підписом позичальника. 11 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 11-08/2021, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за договором позики № 1910963 від 11 серпня 2021 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та [PERSON] , перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до Реєстру боржників від 11.08.2021 року до вищевказаного Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12\~388,00 грн., з яких: 4\~000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6\~368,00 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою; 2\~020,00 грн. сума заборгованості за процентами на прострочену позику. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Всупереч умовам договорів позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ». Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимушено звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 02 травня 2023 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 359 (т. 1 а.с. 103). У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] помер та спірні правовідносини у вказаній справі допускають правонаступництво, ухвалою суду від 27 червня 2023 року було зупинено провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості до залучення до участі у справі правонаступника відповідача [PERSON] (т. 1 а.с. 105). 20 лютого 2024 року на запит суду від Третьої дніпровської державної нотаріальної контори надійшла Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 75706578 від 06 лютого 2024 року, з якої вбачається, що 20 липня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Пилипенко Н.М. було заведено спадкову справу № 40/2023 (номер у Спадковому реєстрі - 70966202) щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , та 14 грудня 2023 року було видано свідоцтво про право на спадщину, зареєстроване в реєстрі за № 1191 (т. 1 а.с. 111). Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року провадження у вказаній справі було відновлено (т. 1 а.с. 112). Також, ухвалою суду від 20 лютого 2024 року було витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Пилипенко Наталії Миколаївни належним чином засвідчену копію спадкової справи № 40/2023 (номер у Спадковому реєстрі - 70966202), заведену після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (т. 1 а.с. 113). 25 березня 2024 року від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Пилипенко Наталії Миколаївни до суду надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи № 40/2023, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (т. 1 а.с. 117-178). Ухвалою суду від 28 березня 2024 року до участі у цивільній справі № 205/8582/22 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості, було залучено правонаступника відповідача [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 181). 02 травня 2024 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Законодавством саме на позивача покладено обов`язок з доведення шляхом надання відповідних доказів обставин, на які він посилається, серед яких в тому числі, укладення договорів позики, отримання [PERSON] коштів в межах договорів позики і розміру таких коштів. Проте жодних доказів на підтвердження наведених обставин позивачем не надано. Договори позики, на які посилається позивач у позовній заяві, не містять особистих підписів [PERSON] . При цьому, відсутні і відомості про підписання договорів в будь-яких інший спосіб. Матеріали справи не містять доказів видачі в межах договорів позики, на які посилається позивач, документів, передбачених частиною 11 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», та отримання даних документів [PERSON] , з огляду на що вчинення правочинів не є підтвердженим. Позивачем не доведено укладення договорів позики у спірних правовідносинах. Обставина підписання вказаних договорів не знаходить свого підтвердження належними та достатніми доказами, в той час як саме лише зазначення в договорах про його підписання з боку [PERSON] перебуває в площині розумного сумніву, оскільки відсутні достатні та достовірні відомості щодо дійсного підписання договорів. Зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження як факту отримання [PERSON] певних коштів, а також розміру отриманих коштів. Відповідачем заперечується обставина отримання будь-яких коштів [PERSON] . Припущення з приводу даних обставин є процесуально неприпустимими. Крім того, вважає, що в силу положень частини 1 статті 1046 ЦК України, оскільки відсутні докази передання коштів [PERSON] , договори позики, на які посилається позивач, в будь-якому випадку є неукладеними. Крім того, позивачем також не дотримано положень статті 1281 ЦК України. Після смерті [PERSON] спадщина відкрилась 28 квітня 2023 року. Однак, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не зверталось до [PERSON] як спадкоємця із відповідними вимогами протягом шести місяців від дня, коли він дізнався про прийняття спадщини, а отже вважає, що в силу вимог статті 1881 ЦК України позивач позбавлений права вимоги до спадкоємця. Слід звернути увагу, що позивач зареєстрований у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС, має доступ до матеріалів справи та йому доставляються ухвали суду у даній справі, в яких безпосередньо йдеться про обставини пов`язані із процесом спадкування. Недотримання позивачем законодавчих правил пред`явлення вимог до спадкоємця не може підмінятись здійсненням процесуального правонаступництва в межах судового розгляду, оскільки законодавство не передбачає даного механізму. Більш того, позивачем не надано доказів, що ним набуто право вимоги саме за договором позики №1527691 від 28 січня 2021 року та договором позики № 1910963 від 17 березня 2021 року, на які позивач посилається, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги. Витяги з реєстру боржників, надані позивачем, за своїм визначенням не є оригінальними первісними документами та походять від самого позивача, з огляду на що достовірність викладеної в них інформації перебуває в межах розумного сумніву. Крім того, дані витяги також не містять належних і достатніх посилань на вищевказані договори позики, зокрема відсутня інформація про дати укладення договорів, а також зазначено прізвище « [PERSON] » замість дійсного прізвища первісного відповідача « [PERSON] ». У зв`язку з викладеним просив відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. 10 травня 2024 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшли додаткові пояснення по справі, в яких зазначено наступне. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Вищевказаний електронний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Без здійснення цих дій договір з ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та з ТОВ «Маніфою» не був би укладений. Тобто, для укладання договору № 1527691 від 28.01.2021 року, договору № 1910963 від 17.03.2021 року відповідачем вчинено ряд дій, без здійснення яких договір не був би укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання кожного з вказаних договорів в електронній формі. Обставини укладення кожного вказаного договору відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Відповідач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Також, наполягав на тому, що позивач в повній мірі довів факт набуття права грошової вимоги до відповідача по договорам. Отже, є всі законні підстави вважати, що вищезазначені Договори факторингу є дійсними та відповідними до вимог чинного законодавства, а відзив відповідача не підлягає задоволенню. У зв`язку з викладеним просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 28 червня 2024 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшло письмове заперечення на додаткові пояснення, в яких зазначено наступне. Відповідач вважає, що доводи викладені позивачем у додаткових поясненнях, та долучені ним докази жодним чином не свідчать про обґрунтованість позовних вимог, що в свою чергу підтверджує відсутність законних підстав для їх задоволення. У спірних правовідносинах відсутні докази укладення договорів позики. Договори позики, на які посилається позивач у позовній заяві, не містять особистих підписів [PERSON] . Матеріали справи не містять доказів видачі в межах договорів позики, на які посилається позивач, документів, передбачених частиною 11 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», та отримання даних документів [PERSON] , з огляду на що вчинення правочинів не є доведеним. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження як факту отримання [PERSON] певних коштів, так і розміру отриманих коштів, а отже дана обставина є недоведеною. Обставина сплати позивачем суми ціни продажу за договорами факторингу та набуття права вимоги останнім є недоведеною. Відповідач вважає, що позивачем не надано доказів, що ним набуто право вимоги саме за договором позики №1527691 від 28 січня 2021 року та договором позики №1910963 від 17 березня 2021 року, на які він посилається, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги. Оскільки позивачем не було здійснено пред`явлення вимоги до спадкоємця у розумінні приписів частини 2 статті 1281 ЦК України, то за положеннями частини 4 вказаної статті останній позбавляється права такої вимоги. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у долучених до матеріалів справи додаткових поясненнях представник позивача [PERSON] просила проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги просила задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Судом встановлено, що 28 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1527691, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (а.с. 7). Сторони погодили такі умови Договору позики: сума позики 6 500,00 грн., строк позики 30 днів, дата повернення 27 лютого 2021 року, фіксована процентна ставка (базова) 1,99% на день, знижена процентна ставка 0,69%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70%. У пункті 5 вказаного Договору позики № 1527691 від 28 січня 2021 року зазначено, що цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Крім того, 17 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та [PERSON] було укладено Договір позики № 1910963, відповідно до умов якого позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України гривні; сума позики 4\~000,00 грн.; строк позики до 16 квітня 2021 року (30 днів); середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований 1,09450% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики; середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики; базова процента ставка за позикою, фіксована 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою; розмір процентів на прострочену позику, фіксований 1,01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті Товариства протягом трьох робочих днів з дати підписання договору. Вказаний договір підписаний його сторонами електронним підписом одноразовим ідентифікатором (т. 1 а.с. 25-28). У пункті 8.1 вказаного Договору позики № 1910963 від 17 березня 2021 року зазначено, що усі електронні документи, підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором, мають таку ж юридичну силу, як і власноруч підписані документи в паперовій формі та породжують права і обов`язки для сторін. 10 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору позики № 1910963 від 17 березня 2021 року, в якій сторони погодили викласти п. 2.3.4 Договору позики в наступній редакції «2.3.4. Строк позики: до «10» травня 2021 року», а також погоджено графік нарахування процентів за користування позикою в період дії цієї додаткової угоди (т. 1 а.с. 30). При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу, що в Договорі позики № 1527691 від 28 січня 2021 року та Договорі позики № 1910963 від 17 березня 2021 року, а також у Додатковій угоді № 1 до Договору позики № 1910963 від 17 березня 2021 року, прізвище, ім`я та по батькові позичальника були зазначені російською мовою « [PERSON] ». Разом з цим, оскільки розбіжності в написанні прізвища, імені та по батькові позичальника обумовлені перекладом його прізвища, імені та по батькові з російської на українську мову, а також беручи до уваги, що зазначений в договорах позики реєстраційний номер облікової картки платника податку позичальника ( [NUMBER] ) повністю співпадає з реєстраційним номером облікової картки платника податків [PERSON] , [INFO] , суд вважає встановленим, що позичальником за цими договорами позики є саме [PERSON] . Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Отже, відсутність особистого рукописного підпису позичальника на договорах позики не свідчить про неукладення цих договорів, оскільки договір укладено в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є\~правомірним,\~якщо його\~недійсність прямо\~не встановлена\~законом або\~якщо він\~не визнаний\~судом недійсним. Твердження представника відповідача про те, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Маніфою» [PERSON] не звертався, суд до уваги не приймає та відхиляє, оскільки на підтвердження вказаних обставин відповідач не надав суду жодних доказів, та такі твердження спростовуються наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір у порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи ненадання\~відповідачем жодних\~доказів в\~обгрунтування своїх\~заперечень проти\~позову,\~оскільки згідно\~з положеннями\~частини 1\~статті 13\~ЦПК України суд розглядає справу на підставі\~доказів,\~наявних в\~матеріалах справи, суд вважає встановленим, що 28 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] дійсно було укладено Договір позики № 1527691, а також 17 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та [PERSON] дійсно було укладено Договір позики № 1910963. Позикодавці Товариство з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Маніфою» свої зобов`язання\~виконали повністю\~та надали\~позичальнику [PERSON] обумовлені договорами суми грошових коштів, що підтверджується фактом укладення сторонами зазначених договорів позики. Враховуючи встановлені обставини суд не бере до уваги та відхиляє усі заперечення відповідача щодо неотримання позичальником коштів у позику, оскільки вони є недоведеними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами укладення договорів позики. [PERSON] частково сплачував грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за позикою, що містить відображення у розрахунку заборгованості по договору № 1910963 від 17 березня 2021 року на 11 серпня 2021 року (т. 1 а.с. 35), а отже і визнавав, що отримав обумовлену договором суму грошових коштів у кредит. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що [PERSON] отримав у позику обумовлені договорами грошові кошти, скористався наданими у позику коштами, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеними договорами позики не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. У подальшому, 14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» як фактором та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» як клієнтом було укладено Договір факторингу № 14/06/21 (т. 1 а.с. 13-14), у відповідності до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові права вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових коштів та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Крім того, 28 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було підписано Додаткову угоду № 2 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (т. 1 а.с. 15). Також, 21 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було підписано Додаткову угоду № 5 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (т. 1 а.с. 16). Того ж дня, тобто 21 вересня 2021 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було підписано Акт прийому-передачі Реєстру боржників № 5 від 21 вересня 2021 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (т. 1 а.с. 17). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 5 від 21 вересня 2021 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги за Договором позики № 1527691, укладеним з [PERSON] , загальна сума заборгованості становить 22\~401,38 грн., з яких: 5\~772,43 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 16\~628,95 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею (т. 1 а.с. 18, т. 1 а.с. 214-215), що також підтверджується розрахунком заборгованості за Договором позики № 1527691 від 28 січня 2021 року (т. 1 а.с. 19). Крім того, 11 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» як фактором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» як клієнтом було укладено Договір факторингу № 11-08/2021 (т. 1 а.с. 31-32), у відповідності до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових коштів та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формуються згідно додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору. Того ж дня, тобто 11 серпня 2021 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» було підписано Акт прийому-передачі Реєстру боржників від 11 серпня 2021 року за договором факторингу № 11-08/2021 від 11 серпня 2024 року (т. 1 а.с. 33). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 11 серпня 2021 року до Договору факторингу № 11-08/2021 від 11 серпня 2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги за Договором позики № 1910963, укладеним з [PERSON] , загальна сума заборгованості становить 12\~388,00 грн., з яких: 4\~000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6\~368,00 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою; 2\~020,00 грн. сума заборгованості за процентами на прострочену позику (т. 1 а.с. 34, т. 1 а.с. 210-211), що також підтверджується розрахунком заборгованості за Договором позики № 1910963 від 11 серпня 2021 року (а.с. 35). Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514\~ЦК України - до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон не вимагає, щоб при заміні кредитора, новий кредитор укладав з боржниками договір. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу, що у Витягу з Реєстру боржників № 5 від 21 вересня 2021 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, а також у Витягу з Реєстру боржників від 11 серпня 2021 року до Договору факторингу № 11-08/2021 від 11 серпня 2024 року було невірно зазначено прізвище позичальника за договором позики № 1527691 та № 1910963, а саме помилково зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Однак, як вбачається з матеріалів справи, вказана помилка у прізвищі позичальника обумовлена перекладом його прізвища з російської на українську мову, оскільки у договорах позики прізвище позичальника було вказано російською мовою як « [PERSON] ». В свою чергу, зазначений в вищевказаних витягах з реєстру боржників реєстраційний номер облікової картки платника податку боржника ( [NUMBER] ) повністю співпадає з реєстраційним номером облікової картки платника податків [PERSON] , [INFO] . Таким чином, суд вважає встановленим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги за договором позики № 1910963 та договором позики № 1527691, укладеним саме з [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ), а тому суд не приймає до уваги та відхиляє, як безпідставні, твердження сторони відповідача про те, що долучені до матеріалів справи витяги з Реєстру боржників стосуються зовсім іншої особи, а не первісного відповідача - [PERSON] . Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Маніфою», та стало новим кредитором у зобов`язаннях за договорами позики, які укладені з [PERSON] . У зв`язку з викладеним суд не приймає до уваги та відхиляє твердження сторони відповідача про те, що факт правонаступництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договорами позики є недоведеним, оскільки вони повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та встановленими судом під час розгляду справи обставинами. Суд зазначає, що кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог або заперечень. При розгляді даної справи суд виходить з того, що в обґрунтування заперечень проти позову та підтвердження перед судом наведених обставин, відповідачем не надано суду жодного належного, допустимого та переконливого доказу. Усі заперечення відповідача зводяться лише до його незгоди та невизнання обставин наведених позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог. При цьому, обов`язок доведення перед судом переконливості своєї позиції покладається у рівній мірі як на позивача так і на відповідача. Саме тому, оцінюючи у сукупності наявні в матеріалах справи докази та повідомлені сторонами суду обставини, суд вважає переконливішою позицію позивача, оскільки вона підтверджена відповідним доказами, в той час як позиція відповідача ґрунтується виключно на запереченнях та припущеннях, та не підтверджена відповідним засобами доказування. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Але, [PERSON] заборгованість за вищезазначеними договорами так і не сплатив. Таким чином судом встановлено, що позичальником [PERSON] було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у позику. У зв`язку з цим, у грудні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з метою захисту своїх порушених прав звернувся до суду з даною позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики у загальному розмірі 34\~789,38 грн. Однак, як вже було зазначено вище, [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ст.ст.\~608,\~1218,\~1219\~ЦК України вбачається, що у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки [PERSON] помер, то відповідати перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за борги\~спадкодавця має спадкоємець у межах\~вартості майна\~одержаного у спадщину. Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 пункту 32 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з\~урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Зі спадкової справи № 40/2023, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 117-178) було встановлено, що спадщину після смерті відповідача [PERSON] прийняла його мати [PERSON] , [INFO] . 14 грудня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Пилипенко Н.М. було видано [PERSON] , як спадкоємцю майна померлого [INFO] [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1191, на частину квартири [ADDRESS] (т. 1 а.с. 175). Отже, у померлого [INFO] [PERSON] наявний спадкоємець (правонаступник) його мати [PERSON] , [INFO] , яка прийняла спадщину після смерті відповідача та отримала свідоцтво про право на спадщину. У частині 1 статті 1282 ЦК України закріплено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, відповідач [PERSON] як спадкоємець померлого відповідача [PERSON] , яка прийняла спадщину та є його правонаступником, має відповідати перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за борги\~спадкодавця та\~зобов`язана у\~межах вартості\~майна,\~одержаного у\~спадщину, сплатити заборгованість за договорами позики, укладеними з [PERSON] , а саме за договором позики № 1527691 від 28 січня 2021 року (у розмірі 22\~401,38 грн.) та договором позики № 1910963 від 17 березня 2021 року (у розмірі 12\~388,00 грн.). Оскільки відповідач [PERSON] отримала у спадщину частину квартири, суд вважає, що вартість успадкованого майна є достатньою для спадкування боргових зобов`язань спадкодавця за кредитними договорами у загальному розмірі 34\~789,38 грн. Щодо тверджень представника відповідача про те, що позивач пропустив встановлений частиною 2 статті 1281 ЦК України строк для пред`явлення вимоги до спадкоємця, то такі твердження суд до уваги не приймає та відхиляє як безпідставні та помилкові з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. При цьому, згідно з ч. 3 ст. 1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені\~частинами другою\~і\~третьою цієї\~статті, позбавляється права вимоги (ч. 4 ст. 1281 ЦК України). Як вже було зазначено вище, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості за договорами позики ще до смерті позичальника [PERSON] , а саме у грудні 2022 року. У зв`язку з тим, що позичальник [PERSON] помер та спірні правовідносини у вказаній справі допускали правонаступництво, ухвалою суду від 27 червня 2023 року було зупинено провадження у даній справи до залучення до участі у справі правонаступника відповідача [PERSON] . 20 лютого 2024 року на запит суду від Третьої дніпровської державної нотаріальної контори надійшла Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 75706578 від 06 лютого 2024 року, з якої вбачається, що 20 липня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Пилипенко Н.М. було заведено спадкову справу № 40/2023 (номер у Спадковому реєстрі - 70966202) щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , та 14 грудня 2023 року було видано свідоцтво про право на спадщину, зареєстроване в реєстрі за № 1191. У зв`язку з цим, ухвалою суду від 20 лютого 2024 року провадження у вказаній справі було відновлено. Також, ухвалою суду від 20 лютого 2024 року було витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Пилипенко Н.М. належним чином засвідчену копію спадкової справи № 40/2023, заведену після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Вказані ухвали суду від 20 лютого 2024 року, в яких було зазначено про те, що у [PERSON] наявні спадкоємці, які прийняли спадщину, позивач отримав через систему «Електронний Суд» 22 лютого 2024 року. Отже, на переконання суду, саме 22 лютого 2024 року слід вважати датою, коли Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» дізналося про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, про що зазначено у ч. 3 ст. 1281 ЦК України. Таким чином, в даному випадку саме з 22 лютого 2024 року слід рахувати встановлений частиною 3 статті 1281 ЦК України шестимісячний строк для пред`явлення кредитором своїх вимоги до спадкоємця [PERSON] - [PERSON] . За таких обставин суд зазначає, що на момент розгляду даної справи судом, тобто станом на 25 липня 2024 року, встановлений статтею 1281 ЦК України шестимісячний строк ще не сплинув, а тому очевидним є висновок про те, що цей строк для пред`явлення вимоги до спадкоємця [PERSON] - [PERSON] не пропущений, а тому і відсутні правові підстави для застосування до виниклих між сторонами правовідносин положень ч. 4 ст. 1281 ЦК України. Крім того, стаття 1281 ЦК України\~не визначає, яка саме форма вимоги має бути, тому кредитор може обрати її на власний розсуд. Закон форму вимоги не формалізує. Так, після залучення до участі у вказаній справі правонаступника відповідача - [PERSON] 10 травня 2024 року позивач подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що підтримує позовні вимоги до відповідача [PERSON] , яка є спадкоємцем [PERSON] , та просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Таким чином суд вважає, що підтримання заявлених позовних вимог до правонаступника боржника (відповідача) в межах розгляду цивільної справи, можна вважати пред`явленням вимоги у розумінні приписів ст. 1281 ЦК України Також суд вважає за необхідне звернути увагу, що спадкоємець [PERSON] , приймаючи спадщину після смерті [PERSON] , знала про наявність в провадженні суду вказаної цивільної справи про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики, оскільки саме [PERSON] 06 червня 2023 року повідомила суд про смерть [PERSON] та надала свідоцтво про смерть останнього. Тобто, [PERSON] була обізнана про те, що спадщина, яку вона приймає, складається не лише з частини квартири [ADDRESS] , а і з боргів, які слід сплатити. Враховуючи все\~вищевикладене,\~з огляду\~на те,\~що позичальник\~ [PERSON] прострочив\~погашення позики\~та не\~повернув отримані\~у позику\~кошти,\~не виконавши\~взятих за\~договорами зобов`язань,\~оскільки відповідач\~ [PERSON] \~як спадкоємець\~ [PERSON] ,\~яка прийняла\~спадщину,\~є його\~правонаступником та\~зобов`язана у\~межах вартості\~майна,\~одержаного у\~спадщину, сплатити заборгованість за договорами позики, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 34\~789,38 грн., яка складається з: заборгованості за договором позики № 1527691 від 28 січня 2021 року, який був укладений з [PERSON] , у розмірі 22\~401,38 грн.; заборгованості за договором позики № 1910963 від 17 березня 2021 року, який був укладений з [PERSON] , у розмірі 12\~388,00 грн. Оцінюючи у\~сукупності усі\~інші докази\~та аргументи\~сторін,\~наведені ними\~в обґрунтування\~своїх вимог\~або заперечень,\~суд до\~уваги їх\~не бере,\~оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими та безпідставними. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~ судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. На підставі ст.ст. 15, 16, 204, 512, 514, 516, 526, 627, 634, 638, 640, 641, 1046, 1048, 1049, 1216-1218, 1268, 1281, 1282 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved