Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що згідно проекту із землеустрою щодо організації земельних часток (паїв) по кормових угіддях колишнього сільськогосподарського підприємства ім. Фрунзе в межах території Носівської міської ради Чернігівської області та Додатку № 1 до протоколу зборів громадян-власників сертифікатів на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Фрунзе м. Носівка (протокол № 1 від 8 січня 2007 року) [PERSON] , який помер [INFO] , були виділені земельні ділянки за № 565 (сіножаті), кадастровий номер 7423810000:02:002:0765, та № 394 (пасовища), кадастровий номер 7423810000:02:002:1194. У ході виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) було виявлено, що зазначені кадастрові номера зайняті, при цьому відповідні земельні ділянки вільні. Земельним ділянкам були присвоєні нові кадастрові номера, а саме земельній ділянці за № 565 (сіножаті), площа якої становить 0,3830 га, кадастровий номер 7423810100:02:002:0644, а земельній ділянці № 394 (пасовища), площа якої становить 0,7022 га, кадастровий номер 7423810100:02:002:0635. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв його рідний брат [PERSON] , як спадкоємець другої черги за законом. [INFO] помер [PERSON] . Вони (позивачі) є спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом, спадщину прийняли, але нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на зазначені земельні ділянки у зв`язку із відсутністю на них правовстановлюючих документів. Позивачі просили суд визнати за ними у рівних частинах право на завершення приватизації земельних ділянок із земель колишнього КСП імені Фрунзе № 565 (сіножаті) площею 0,3830 га з кадастровим номером 7423810100:02:002:0644 та № 394 (пасовища) площею 0,7022 га з кадастровим номером 7423810100:02:002:0635, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, на які мав право [PERSON] , який помер [INFO] , та одержання документів, що посвідчують право власності на ці земельні ділянки на їх ім`я, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У судове засідання позивачі не з`явилися, подали до суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили їх задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що згідно проекту із землеустрою щодо організації земельних часток (паїв) по кормових угіддях колишнього сільськогосподарського підприємства ім. Фрунзе в межах території Носівської міської ради Чернігівської області та Додатку № 1 до протоколу зборів громадян-власників сертифікатів на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Фрунзе м. Носівка (протокол № 1 від 8 січня 2007 року) [PERSON] були виділені земельні ділянки за № 565 (сіножаті), кадастровий номер 7423810000:02:002:0765, та № 394 (пасовища), кадастровий номер 7423810000:02:002:1194, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 18-24). Таким чином, за життя [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства України розпочав процес приватизації вказаних земельних ділянок, але не отримав правовстановлюючі документи на ці земельні ділянки та не зареєстрував за собою право власності на них. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , спадщину після смерті якого прийняв його рідний брат [PERSON] , як спадкоємець другої черги за законом, що підтверджується матеріалами справи. [INFO] помер [PERSON] , спадщину після смерті якого прийняли дружина [PERSON] та син [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом. 11 квітня 2018 року на ім`я [PERSON] та [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площами 2,6067 га, кадастровий номер 7423810000:02:002:2085, та 1,1176 га, кадастровий номер 7423810000:02:002:2065, які належали [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЧН № 005282, спадкоємцем якого був його брат [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. У судовому засіданні встановлено, що нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки № 565 (сіножаті) та № 394 (пасовища) у зв`язку із відсутністю на них правовстановлюючих документів, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 25). Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Право на завершення процедури приватизації та отримання земельних ділянок у власність, яке належало померлому [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. У судовому засіданні встановлено, що у ході виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) було виявлено, що кадастрові номера 7423810000:02:002:0765 та 7423810000:02:002:1194 зайняті, при цьому відповідні земельні ділянки вільні. Земельним ділянкам були присвоєні нові кадастрові номера, а саме земельній ділянці за № 565 (сіножаті), площа якої становить 0,3830 га, кадастровий номер 7423810100:02:002:0644, а земельній ділянці № 394 (пасовища), площа якої становить 0,7022 га, кадастровий номер 7423810100:02:002:0635. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Outcome: approved