Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду із заявою про надання [PERSON] психіатричної допомоги в примусовому порядку. В обґрунтування\~заяви зазначено,\~що 30.07.2024\~ [PERSON] був госпіталізований\~до психіатричного\~стаціонару у\~зв`язку із\~наявністю у\~нього тяжкого\~психічного розладу\~(діагноз):\~Гострий поліморфний психотичний розлад, який обумовлює: його небезпеку для себе та оточуючих. 31.07.2024 року оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої, [PERSON] страждає на тяжке психічне захворювання, (діагноз):\~Гострий поліморфний психотичний розлад. За психічним станом є небезпечним для оточуючих. Госпіталізація доцільна та обґрунтована. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару. У зв`язку з чим потребує госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до\~ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу». Ухвалою Самарського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~31\~липня\~2024\~року відкрито\~провадження у\~справі,\~справу призначено\~до судового\~розгляду в\~порядку окремого\~провадження в\~режимі відео конференції.\~Доручено Південно-Східному\~міжрегіональному центру\~з надання\~безоплатної правничої\~допомоги призначити особі,\~стосовно якої\~вирішується питання\~про\~госпіталізацію у\~психіатричний стаціонар\~без його\~згоди в\~примусовому порядку\~ адвоката для здійснення представництва інтересів в суді за призначенням. Лікар-психіатр [PERSON] у судовому засіданні повідомила про необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку, так як останній за психічним станом не спроможним самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, а також можливі суттєві погіршення стану здоров`я внаслідок ненадання психіатричної допомоги, що є небезпечним для оточуючих, зазначивши також, що хворий вважає, що в голові у нього встановлено камеру, яка все знімає, та голос у голові надає йому команди, які він повинен виконувати. У \~судовому\~засіданні\~прокурор підтримала\~заяву лікаря,\~зазначивши,\~що дійсно, особа,\~стосовно якої\~вирішується питання\~ про госпіталізацію\~у психіатричний\~стаціонар без\~його згоди\~в примусовому\~порядку,\~потребує стаціонарного\~лікування. У судовому засіданні [PERSON] не заперечував щодо задоволення заяви, зазначивши, що він був нормальним, доки у нього у голові не з`явився голос, тому потрібно у цьому розібратися. У судовому засіданні захисник, особи, стосовно якої вирішується питання, адвокат Павловський Є.Г. заперечував проти задоволення заяви, мотивуючи тим, що лікарем не надано достатньо доказів, що [PERSON] не може задовольняти свої потреби самостійно та обумовлює небезпеку для оточуючих. Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 31.07.2024 року, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі (діагноз): Гострий поліморфний\~психотичний розлад. За психічним станом є небезпечним для оточуючих. Госпіталізація доцільна та обґрунтована. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару. Інших висновків лікарів з приводу здоров`я [PERSON] що спростовують зазначені висновки, матеріали справи не містять. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29,55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканість.\~необхідне госпіталізувати її в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для її госпіталізації до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди. Аналогічний висновок викладений і в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року по справі № 689/1338/16-ц. Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основополжних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Перед тим, як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, слід встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України. Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07 (провадження № 14-9свц18). Відповідно до встановлених обставин, наданими суду направленням лікаря-психіатра\~КЗ «ОЦЕМД\~та МК»\~ДОР,\~у зв`язку\~із наявністю\~у [PERSON] тяжкого\~психічного розладу,\~висновку комісії\~лікарів-психіатрів\~щодо обґрунтування\~необхідності госпіталізації\~до КП\~«ДБКЛПД» ДОР» [PERSON] , встановлено\~ознаки тяжкого\~психічного розладу\~хворого,\~що було\~підтверджено у\~судовому засіданні\~лікарем-психіатром\~ [PERSON] ,\~що [PERSON] за психічним станом є неспроможним самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, є небезпечним для оточуючих, а також можливі суттєві погіршення стану здоров`я внаслідок ненадання психіатричної допомоги. Щодо застосування\~до особи\~насильства під\~час примусової\~госпіталізації,\~а ні [PERSON] , стосовно якого вирішується питання про надання йому психіатричної допомоги в примусовому порядку, а ні захисником особи, стосовно якої вирішується питання про надання йому психіатричної допомоги в примусовому порядку, заяв не поступало. У зв`язку\~із чим,\~суд вважає,\~що вимоги\~заявника,\~про госпіталізацію [PERSON] , [INFO] \~до психіатричного\~стаціонару без\~його усвідомленої\~згоди,\~обґрунтованіта підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved