Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича про визнання недійсним кредитного договору та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за місцем роботи позивача надійшла постанова приватного виконавця Пирожкова Є.В. ВП № 66627904 від 30 серпня 2021 року про звернення стягнення на доходи боржника,\~у зв`язку з заборгованістю у сумі 43 832,60 грн. за кредитним договором № 631427625 від 03 серпня 2020 року, укладеного між позивачем та АТ «Альфа-Банк». Вказана постанова винесена приватним виконавцем на підставі виконавчого напису № 6579 від 07 червня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О.\~ Зазначив, що будь-яких договорі з Банком позивач не укладав, та не оформлював відносин щодо представництва його інтересів на укладання від його імені кредитних договорів з фінансовими установами, зокрема з АТ «Альфа-Банк». Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 вересня 2021 року справу № №766/16682/21 передано судді Кузьміній О.І. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.09.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.01.2022 року витребувано: у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» кредитний договір №631427625 від 04.08.2020 укладений між [PERSON] та Акціонерним товариство «Альфа-Банк»; у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича (місцезнаходження: м. Київ, пр-т Петра Григоренка, 15) матеріали нотаріальної справи з видачі виконавчого напису №6579 виданий 07.06.2021 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.03.2024 року замінено відповідача Акціонерного товариства «Альфа Банк» на належного відповідача Акціонерного товариства «Сенс Банк» в цивільній справі за позовом адвоката Верещака Олексія Миколайовича, який діє в інтересах [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича про визнання недійсним кредитного договору та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги позивача підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, та стягнути з відповідачів на користь позивача понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 50\~000 грн. Представник відповідача Акціонерного товариства «Сенс Банк» в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні вимог позивача, посилаючись на їх необгрунтованість, укладення кредитного договору та вчинення нотаріусом виконавчого напису відносно позивача у відповідності до вимог чинного законодавства. На виконання ухвали суду від 13.01.2022 року про витребування кредитного договору №631427625 від 04.08.2020 укладеного між [PERSON] та Акціонерним товариство «Альфа-Банк» надав копії оспорюваного кредитного договору, оригінал вказаного договору суду не надав.\~ Відповідач\~приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В. О. в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв, клопотань до суду не надав. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Акціонерне товариство «Сенс Банк» є правонаступником Акціонерного товариства «Альфа Банк», згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Судом встановлено, що 07 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О.\~на підставі статті 87\~Закону України\~«Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, було вчинено виконавчий напис №6579 про стягнення з [PERSON] невиплачених у строк грошових коштів на користь\~АТ «Альфа-Банк» у сумі 43 832,60 грн. за кредитним договором № 631427625 від 30 серпня 2020 року укладеного між позивачем та АТ «Альфа-Банк». 30 серпня 2021 року приватним виконавцем Пирожковим Є.В., на підставі виконавчого напису №6579 від 07 червня 2021 року, було відкрите виконавче провадження ВП № 66627904 та звернення стягнення на доходи боржника. Відповідно до ч.1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання правочину недійсним. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За твердженнями позивача, будь-якими повідомленнями позивач з відповідачем АТ «Сенс-Банк», який є правонаступником АТ «Альфа-Банк» не обмінювався, договори з цим Акціонерним товариством (письмові чи електронні) не підписував, що свідчить про відсутність його волевиявлення на укладання з відповідачем оспорюваного договору. Крім того, позивач не оформлював відносин по представництву його інтересів будь-якими особами на укладання від його імені кредитних договорів, зокрема з вказаним відповідачем. За таких підстав, особа, яка уклала з відповідачем АТ «Сенс-Банк», який є правонаступником АТ «Альфа-Банк» кредитний договір №631427625 від 04.08.2020 від імені позивача, не мала на це необхідний обсяг повноважень. За приписами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України \~учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах\~другій\~та\~третій\~статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. В порядку ч.3 ст. 84 ЦПК України ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.01.2022 року витребувано: у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» кредитний договір №631427625 від 04.08.2020 укладений між [PERSON] та Акціонерним товариство «Альфа-Банк»; у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича (місцезнаходження: м. Київ, пр-т Петра Григоренка, 15) матеріали нотаріальної справи з видачі виконавчого напису №6579 виданий 07.06.2021 року. Відповідно до ч.6 ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Відповідачем АТ «Сенс Банк», який є правонаступником АТ «Альфа-Банк» в порядку ч.7 ст. 84 ЦПК України не повідомлено суд про причини неможливості подати витребуванні докази. Відповідно до ч.10 ст. 84 ЦПК України У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Враховуючи наведені приписи статті 84 ЦПК України та ту обставину, що Акціонерне товариство «Сенс-Банк», який є правонаступником Акціонерне товариство «Альфа-Банк» не надав витребуваний кредитний договір №631427625 від 04.08.2020, укладений між [PERSON] та Акціонерним товариство «Альфа-Банк», що відповідачем АТ «Сенс Банк» не спростовано твердження позивача про те, що оспорюваний правочин не було укладено, як і не доведено обставин його укладення. Наведене також стосується і доведення обставин щодо, а також повноважень особи, яка підписала договір від імені позивача на його укладення (саме на момент фактичного підписання цього правочину). Одночасно, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року №3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувана (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Крім того на думку суду навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріусу, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 28.06.2021 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі,чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій, зазначені у написі, є безспірними. Окрім наведеного доказів укладання спірного договору між позивачем та відповідачем АТ «Сенс-Банк», який є правонаступником АТ «Альфа-Банк» до суду не було надано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що при винесенні спірного виконавчого напису не було дотримано умову для винесення напису, а саме вимогу щодо безспірності заборгованості, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.1,3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано\~ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях №13-рп/2000 від 16.11.2000 року, №23-рп/2009 від 30.09.2009 року. Так, у\~рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року,\~\~№23-рп/2009\~зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч.ч.1-3\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:\~\~1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Аналіз доказів наданих позивачем на підтвердження факту сплати ним послуг за надання правничої допомоги, зокрема договору про надання юридичної допомоги №33-02/2021 від 05.03.2021 року, додаток №1 до Договору про надання юридичних послуг №33-02/2021 від 05.03.2021 року, акт наданих послуг по договору про надання юридичної допомоги №33-02/2021 від 05.03.2021 року, рахунок-фактура № 70 від 30.06.2024 року, наводить суд на висновок про те, що визначений стороною позивача розмір гонорару адвоката в розмірі 50000,00грн. є завищеним, зважаючи на складеність справи та витрачений адвокатом час, стягнути з кожного відповідача на користь позивача витрати на професійно правову допомогу у розмірі по 10 000,00грн. Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~\~у разі задоволення позову - на відповідача;\~\~у разі відмови в позові - на позивача;\~\~у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач, як споживач, був звільнений від сплати судового збору при подачі даного позову на підставі ч. 3\~ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то суд вважає необхідним відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати стягнути з кожного відповідача на користь держави у розмірі по 908,00 грн.

Outcome: approved