Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що у період з 06.03.2013 року по 05.05.2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у них народився спільний син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 05.05.2016 року в справі № 380/469/16-ц шлюб між сторонами розірвано. На даний час малолітній син [PERSON] проживає разом з позивачкою, а відповідач, починаючи з 2016 року, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, взагалі не цікавиться життям сина, не приймає участі у його вихованні, навчанні, не цікавиться станом його здоров`я, не турбується про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, не спілкується з ним та не надає жодної матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідач аліментів на утримання дитини не сплачує та станом на 01.05.2024 року має заборгованість по їх сплаті в сумі 67521,01 грн. Позивачка повністю матеріально забезпечує сина. Жодних перешкод у спілкуванні дитини з відповідачем позивачка не чинить. На даний час позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який відноситься до [PERSON] як до рідного сина. За таких обставин, позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно їхнього малолітнього сина [PERSON] . Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 03.06.2024 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. У підготовче засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Столярчук В.М. не прибули, до суду позивачка надала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не прибув, до суду надав заяву, в якій проситьт проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи виконавчого комітету Тетіївської міської ради Меленчук О.П. у підготовче засідання не прибув, до суду надав заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Разом з тим, просив долучити до матеріалів справи рішення виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 218 від 26.06.2024 року про затвердження висновку про доцільність позбавлення батівських прав [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи подані сторонами заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі доказив їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином позивачки та відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.07.2013 року (а. с. 14). Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 05.05.2013 року шлюб між сторонами було розірвано (а. с. 16). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що позивачка 06.02.2020 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого їй присвоєно прізвище « [PERSON] » (а. с. 18 ). Згідно довідки № 110 від 27.05.2024 року виданої Тетіївським ліцеєм № 4 Тетіївської міської ради Київської області встановлено, що батько [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, школу та батьківські збори не відвідує, не забирає дитину додому зі школи, не цікавиться життям сина та не бере участі у його вихованні (а. с. 15). Водночас, відповідач [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина станом на 01.05.2024 року в розмірі 67521,01 грн, що підтверджується повідомленням Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області № 29532 від 23.05.2024 року (а. с. 17). Як вбачається із висновку про доцільність позбавлення батьківських прав № 218 від 26.06.2024 року, виконавчий комітет Тетіївської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а. с. 56-58). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституціє України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою ВРУ від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з положення пункту 2 частини першої статті 164 СК України, суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на вищенаведені норми права, розглянувши справу в межах заявлених вимог, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, беручи до уваги визнання відповідачем цього позову, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування такого виняткового заходу, як позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки позивачкою доведено та судом встановлено наявність такого обов`язкового елементу як винності в умисному ухиленні батька [PERSON] від виконання його батьківських обов`язків. Разом з тим, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено судом, позивачкою понесені судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 1211 грн. 20 коп, що підтверджується квитанцією від 27.05.2024 року (а. с. 22). Отже, понесені позивачкою і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу ст. 169 СК України, яка передбачає, що відповідач має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо перестануть існувати обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved