Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

У червні 2023 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просив, з урахуванням уточненої позовної заяви, стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 32620, 51 грн; 3% річних у розмірі 3344, 76 грн; інфляційні втрати у розмірі 18108, 46 грн; та судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . 05.08.2014 в газеті «Хрещатик» №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення з використанням внутрішньо будинкових систем. Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. Відповідачі отримували послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), жодних відмов від отримання послуг від них не надходило. Отже, розмір заборгованості відповідачів за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 грудня 2016 року по 30.04.2023 року житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення становить 31813, 35 грн. Також у зв`язку з простроченням оплати послуг наявна заборгованість 3% річних у розмірі 3344, 76 грн та інфляційні втрати у розмірі 18108, 46 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.06.2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. До суду від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшли відзив на позову заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в поному обсязі та застосувати строк позовної давності, з підстав зазначених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . 05.08.2014 в газеті «Хрещатик» №110 (4510) опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення з використанням внутрішньо будинкових систем. Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. 31.05.2021 року на офіційному веб-сайті ПАТ «Київводоканал» було опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканл» про укладення публічного індивідуального догвору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення. Відповідачі отримували послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), жодних відмов від отримання послуг від них не надходило. Розмір заборгованості відповідачів за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.12.2016 року по 30.04.2023 року житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення становить 32620, 51 грн., що складається з: 31813, 35 грн. заборгованості з олпати за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення; 54, 95 грн. заборгованості зі сплату внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку; 752, 21 грн. заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговувавання, що підтверджаєуться довідкою та розрахунокм заборгованості. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у строки встановлені умовами договору. Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Частина 2 ст.638 ЦК України визначає, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Наявність відносин між сторонами, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з постачання холодної води та водовідведення гарячої та холодної води, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Суд звертає увагу, що несплата вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності відповідача або членів його родини згідно з п. 6 ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до 01.05.2019 року), споживач має право, зокрема: на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а згідно із п. 29 Правил, підпінкту 7 пункту 4.1. договору, споживач має право на, зменшення розміру плати у разі, зокрема: тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відстуність. У матеріалах справи відсутні відповідні заяви відповідача [PERSON] . Щодо доводів відповідача [PERSON] щодо наданого позивачем розрахунку та не відповідності такого розрахунку щодо кількості проживаючих у квартирі, суд зазначає наступне. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст 81 ЦПК України, які покладають на сторону обов?язок довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, відповідач був зобов?язаний його спростувати, надавши свій розрахунок чи інші, передбачені ст. 76 ЦПК України докази, на його спростування, чого відповідачем не зроблено. Положеннями Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Порядок реєстрації місця проживання регулюється Правилами реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207. Відповідно до пункту 18 Правил №207 для реєстрації місця проживання особа або її представник подає документи, що підтверджують право на проживання в житлі. - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності значених документів ресстрація місця проживания особи здійснюсться згодою власника/співвласників житла, наймача та членіо його сім 'ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників). При цьому, як вбачається з матеріалів справи особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на ім?я відповідача [PERSON] , а тому незалежно від того, чи є вона власником квартири, чи наймачем цієї квартири, вона має оплачувати житлово-комунальні послуги, які у цю квартиру надаються, доки не спростує, що вона не є споживачем послуг (вказана правова позиція зазначена в Постанові КАС від 30.03.2023 y cnpai №761/6387/22. Таким чином, враховуючи, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою, а також те, що довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом ресстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи, Відповідач, зокрема, [PERSON] користувалась квартирою та отримувала житлово-комунальні послуги для власних потреб. Частиною 1 статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов?язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов?язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Дані норми закону регулюють відносини, що виникають при пасивній солідарності (множинності осіб на стороні боржника). Згідно частини 4 вищевказаної статті, виконання солідарного обов?язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов?язок решти солідарних боржників перед кредитором. Отже, після виконання солідарного зобов?язання незалежно від того, виконане воно всіма боржниками або одним із них. Воно повністю припиняється. Натомість виникає зобов?язання між боржником. Який виконав зобов?язання, й іншими боржниками. Яке визначено положеннями ст. 544 ЦК України. Аналіз наведених положень закону вказує на те, що позивач має право вимагати виконання обов?язку щодо сплати житлово-комунальних послуг як від власника квартири, так і від будь-якої іншої особи, яка зареєстрована або проживає у цій квартирі. При цьому, позивач має право вимагати виконати обов?язок зі сплати житлово-комунальних послуг разом від всіх осіб, які зареєстровані в квартирі, або від однієї особи. Як вбачається з Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] за період з 01.02.2017 року по 30.04.2023 року у вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов?язку ( ст. 264 ЦК України). Усвідомлена періодична оплата боргу відповідачами, є підставою для переривання строку позовної давності. Віповідно до розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення лоданого ло позовної заяви по о/р [NUMBER] за спожиті послуги у лютому 2019 року було нараховано 809,86 грн (380,95 грн + 337,00 грн + 91,91 грн), які повинні бути сплачені до 20 березня 2019 року, однак у березні 2019 на особовий рахунок надійшли кошти у розмірі 2500,00 грн, що значно перевищує суму нарахувань за лютий 2019 року; за березень 2019 року за спожиті послуги також нараховано 809,86 грн, які повинні бути сплачені до 20 квітня 2019 року, однак сплачено у квітні 7 000,00 гри, що значно перевищус суму нарахувань за у березні 2019 року, за квітень 2019 року нараховано за спожиті послуги 809,86 грн, які повинні бути сплачені до 20 травня 2019 року, однак сплачено у травні 5 000,00 гри, за травень 2019 року нараховано за спожиті послуги 809,86 гри, які повинні бути сплачені до 20 червня 2019 року, однак сплачено 1500,00 гри, що значно перевищує суму нарахувань за травень 2019 року. Після переривання перебіг позовної давності починається заново, отже позовні вимоги про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги заявлені в межах строків позовної давності. Зазначене відповідає правовій позиції, раніше висловленій Верховним Судом у постанові від 22.01.2019 у справі № 437/2726/13-ц: «3 урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що відповідачі, сплативши частково заборгованість за житлово-комунальні послуги, перервали позовну давність». Водночас правила переривання позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.06.2018 у справі №668/8830/15-4). Зазначена правова позиція відображена у Постанові Київського апеляційного суду від 18 мотого 2021 року у справі № 759/7122/20. Також представником Відповідача, не враховано положення Закону України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв?язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв?язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 згідно із яким: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено карантин на усій території України з 12.03.2020. Дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392, від 17.06.2020 № 500, від 22.07.2020 № 641, від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 № 1236, від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 № 405, від 16.06.2021 № 611. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.08.2021 № 855 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» до 01.10.2021 на території України подовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від. 22.07.2020 Ме 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Таким чином, починаючи з 12.03.2020 і до сьогодні триває карантин, встановлений постановами Кабінету Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19. Отже, в силу положень Закону № 540-IX та встановлення і продовження карантину продовжені й строки позовної давності. Так, якщо строк позовної давності (3 роки) у частині дебіторської/кредиторської заборгованості повинен був минути в період карантину, то він продовжується, тобто установлена статтео 257 ЦК України загальна позовиа давність тривалістю у три роки - продовжена до закіпчення дії карантину. Таким чином, враховуючи, що карантин встановлено 12.03.2020, відповідно й перебіг позовної давності, закінчення якої припало на період після 12.03.2020, продовжено в силу Закону № 540-1X. Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа ловідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України). За зобов?язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України). У разі неналежного виконання зобов?язань, позовна давність за вимогами кредитора про стягнення грошових коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов?язання у повному обсязі, а за періодичними платежами з моменту несплати окремого платежу. Пунктом 1.1 договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) передбачено, що платежі вносяться Споживачем (Відповідачем) не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Оскільки у відповідачів наявний обов?язок проводити оплату вартості спожитих комунальних послуг щомісяця, тому строк позовної давності починає перебіг з моменту несплати кожного окремого платежу. Так, за надані у лютому 2017 року послуги відповідачі повинні були здійснити оплату до 20.03.2017 (21.03.2017 Позивач дізнався про невиконання відповідачами обов?язку з оплати за лютий 2017 року), тобто перебіг позовної давності щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги, надані починаючи з лютого 2017 року продовжено на строк дії карантину, тобто до 30.06.2023. Тобто, щодо заборгованості, що утворилася у період з лютого 2017 року по квітень 2023 року (21.05.2023 Позивач дізнався про невиконання відповідачами обов?язку з оплати за квітень 2023 року), строк позовної давності не може бути пропущеним, оскільки такий перебіг продовжений в силу Закону № 540-IX. Враховуючи вищевкиладене, суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності у цій справі. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з простроченням оплати послуг наявна заборгованість 3% річних у розмірі 3344, 76 грн та інфляційні втрати у розмірі 18108, 46 грн. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved