Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, просить ухвалити рішення, яким: - припинити право спільної часткової власності відповідача [PERSON] на 1/6 частку житлового будинку [ADDRESS] з відшкодуванням йому позивачкою вартості його частки, яка є незначною і неможлива виділу в натурі у сумі 30 000 грн. - визнати за позивачкою право власності на 1/6 частку житлового будинку [ADDRESS] , яка належала [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона та відповідач є співвласниками будинку [ADDRESS], загальною площею 98,7 кв.м., з яких 71,2 кв.м., житлова площа, а 27,2 кв.м. допоміжна площа. Зокрема, їй на праві спільної часткової власності належить 1/6 та 2/3 частки, що разом складає 5/6, її брату - відповідачу [PERSON] належить 1/6 частки вказаного житлового будинку. Зазначає, що відповідач у 1992 році виїхав з спірного будинку за кордон і з того часу більше не повертався. Відповідач не приймає участі у утриманні та збереженні майна, інтересу до будинку не проявляє. Вказує, що протягом багатьох років за відсутності відповідача, з метою збереження цілісності будинку, забезпечення належного стану нерухомого майна, нею здійснювались переобладнання та добудова будинку, капітальний ремонт даху, облицювальні роботи. Відповідач не приймав участі у ремонтних роботах та не вніс своєї частки для повернення здійснених ним видатків на утримання будинку. Враховуючи наведене, оскільки відповідачу на праві спільної часткової власності належить 1/6 частина спірного будинку, тому припинення права власності не завдасть йому істотної шкоди, також звертає увагу на те, що згідно висновку дослідження з будівельно-технічних питань, розподіл домоволодіння з технічної точки зору є неможливим. Тому просить позов задовольнити. Відзиву на позовну заяву та інших заяв по суті справи до суду не надходило. Інформація про рух справи та процесуальні дії, вчинені судом в процесі її розгляду. Позовна заява поступила до суду 18.12.2023. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 13.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначивши таку до розгляду за правилами загального позовного провадження. Одночасно з відкриттям провадження у справі суд направив сторонам інформаційне повідомлення про права та обов`язки сторін, в тому числі про обов`язок подати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, а також неможливість приховування доказів. Цим же повідомленням сторонам роз`яснено порядок та строки подання доказів. Справа розглядалась в порядку загального позовного провадження, і перед тим як розпочати розгляд справи по суті суд провів підготовче засідання, в межах якого були виконані завдання підготовчого провадження. Підготовче судове засідання, яке призначалось на 26.03.2024 та 30.04.2024 відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. Підготовче провадження закрито ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06.06.2024. Справа призначена до судового розгляду по суті, судовий розгляд справи призначено на 08.08.2024. Під час судового розгляду даної справи судом досліджено представлені докази, які наявні в матеріалах справи. Сторони мали можливість надавати суду пояснення та докази, якими підтверджуються їхні вимоги чи заперечення. Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому що в силу ч. ч. 2, 3, 4 ст. 83 ЦПК України, вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи. Суд у відповідності до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків. Відтак, суд у відповідності до вимог ч.5 ст.12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. Узагальнена позиція учасників справи. Представник позивача - адвокат Гордієнко О.Ю. подала до суду заяву, в якій просила проводити судовий розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи без його участі, заперечень проти позову немає. Позиція суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. Фактичні обставини справи. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 вересня 1980 року позивач [PERSON] , її брат - відповідач [PERSON] є спадкоємцями в річних частках після смерті [PERSON] (а.с.38,41). Відповідно до свідоцтва про право власності від 24 вересня 1980 року матері позивачки та відповідача [PERSON] належала частка спірного житлового будинку [ADDRESS] (а.с.10-12,37). Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 17 травня 2018 року (а.с.24-28), за позивачкою [PERSON] визнано право власності, як за спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на 2/3 частин будинку [ADDRESS], загальною площею 98,7 кв.м., з яких 71,2 м.кв. житлова площа, а 27,5 кв.м. допоміжна площа і який складається з чотирьох житлових кімнат, їдальні, веранди, коридора, кухні, санвузла та прибудинкових споруд (сараю, вбиральні, колодязя, огорожі, асфальтобетонного замощення, воріт та хвіртки) і допоміжних приміщень (приміщень підвалу). Тобто позивачу належить відповідно 1/6 та 2/3 частки спірного будинковолодіння, в свою чергу відповідачу належить 1/6 частка спірного будинку. Отже вказаний вище будинок є об`єктом спільної часткової власності. З наявного в матеріалах справи звіту про оцінку майна - 1/6 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , вартість вказаної частки становить 124 000 грн. (а.с.18-24). Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 28.11.2018 (а.с.45-46) за технічними показниками вказаний вище об`єкт не є відокремлений, не має окремих входів та згідно з інструкцією «Щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна» від 2007 р., затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №55 від 18.06.2007 р. не може бути поділений. З наявної в матеріалах справи платіжної інструкції вбачається, що позивачем внесено на депозитний рахунок суду 30 000 грн. (а.с.87), дану суму вартості частки внесено позивачкою на депозит суду з врахуванням понесених позивачкою витрат на догляд, ремонт, утримання належної відповідачу частки будинку. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до ч.1-3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Велика Палата Верховного Суду при розгляду справи №908/1754/17 у постанові від 18 грудня 2018 року висловила правову позицію про те, що відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 Цивільного кодексу України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Отже, суд приходить до висновку про те, що відповідачу належить на праві власності 1/6 частка спірного житлового будинку [ADDRESS], така є незначною та не може бути виділена в натурі, а спільне володіння і користування квартирою є неможливим, припинення права власності відповідача на вказану частку будинку не завдасть істотної шкоди його інтересам чи членам його сім`ї, відповідачем не представлено суду жодних доказів на спростування доводів позивача, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Щодо судових витрат. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 1 073,60 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією.

Outcome: approved