Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

У лютому 2023 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила повернути їй малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона є матір`ю двох синів, яких рішенням суду у неї відібрано без позбавлення батьківських прав, з метою захисту їх прав та у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для їх життя та здоров`я. Сина [PERSON] було влаштовано під опіку його бабусі [PERSON] , а [PERSON] влаштовано під опіку його дядька [PERSON] . Зазначила, що на даний час в неї змінились обставини, які були підставою для відібрання у неї дітей, відбулась переоцінка цінностей, внаслідок чого вона усвідомила цінність свого материнства. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити. Запевняла, що стала на шлях виправлення, готова виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до сина [PERSON] у повній мірі. Так, вона цікавиться життям дитини, іноді відвідує його в м Києві у свого двоюрідного брата, допомагала матеріально, але доказів на підтвердження цього не має, не вживає алкоголь. Окрім того, має ще одну неповнолітню дитину сина [PERSON] , який виховується бабусею. Питання про його повернення не ставить, оскільки він не хоче з нею жити. На даний час вже офіційно працевлаштована, проживає разом зі своєю матір`ю в її будинку. Її адвокат зазначив, що позивач переосмислила свою материнську позицію, вживала усі можливі заходи для повернення дітей, вона не вживає алкогольні напої та позитивно характеризується за місцем проживання. Представник органу опіки позов не визнала та зазначила, що недоцільно повертати малолітню дитину матері [PERSON] . Третя особа [PERSON] заперечив щодо задоволення позову, пояснив, що є дядьком малолітнього [PERSON] , після відібрання якого у його матері, він виявив бажання забрати хлопчика до себе в сім`ю і розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації його було призначено опікуном [PERSON] . За час проживання [PERSON] в його сім`ї хлопчик пройшов лікування, влаштований до дитячого садочка, проходить корекційні заняття з різними спеціалістами для покращення своїх розумових та фізичних здібностей, відвідує заняття з підготовки до школи, внаслідок чого збільшилися загальний об`єм знань, активний і пасивний словниковий запас. І він, і його дружина докладуть максимум зусиль для належного виховання [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані докази, суд приходить наступного висновку. Конституцією України (ст.51) визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , проживає по [ADDRESS] , є матір`ю дітей: [PERSON] , [INFO] , батько якого помер, та [PERSON] , [INFO] , батько якого записаний згідно ч.1 ст.135 СК України. На обліку в наркологічному відділенні позивачка не перебуває, за медичною допомогою не зверталась (довідка №26 від 03.04.2024 КНП «Звягельська багатопрофільна лікарня» Звягельської міської ради). З червня 2024 року [PERSON] офіційно працевлаштувалась в регіональну філію «Південно-Західної залізниці» АТ «Українська залізниця». У березні 2023 року Новоград-Волинським міськрайонним судом (у цивільній справі №285/1365/23) у позивачки було відібрано синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. Підставами для прийняття такого рішення стало те, що в будинку по [ADDRESS] , де проживала [PERSON] з сім`єю, [INFO] сталась пожежа. За результатами тушіння розгоряння було виявлено загиблих дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , матір`ю яких є позивачка у даній справі. Під час гасіння пожежі в будинку, [PERSON] не повідомила пожежників про те, що всередині приміщення знаходяться діти, які внаслідок цього загинули. На час тушіння пожежі у [PERSON] були наявні ознаки значного алкогольного сп`яніння. Після відібрання дітей виконавчим комітетом Ярунської сільської ради від 16.06.2023 їм було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, та влаштовано під опіку: Назара до бабусі [PERSON] , [PERSON] до дядька [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування Ярунської сільської ради №225 від 04.03.2024 від часу влаштування підопічного [PERSON] під опіку до свого дядька, якість життя хлопчика значно покращилась. Відповідно до характеристики закладу дошкільної освіти Дарницького району міста Києва Ростислав з 09.05.2023 зарахований до старшої групи, відвідує логопеда, дефектолога. Станом на 01.01.2023 увага [PERSON] була не стійка, концентрація ослаблена; дитина потребувала стимулюючої та мотивуючої допомоги зі сторони спеціаліста; мотивація до навчальної діяльності була занижена, загальний об`єм знань недостатній; порушена вимова шиплячих та сонарних звуків, фонематичні процеси потребували подальшого розвитку, словник збіднений. За півроку перебування у дитячому садку загальний об`єм знань, активний і пасивний словниковий запас хлопчика збільшився, він має пізнавальний інтерес до навчання, із задоволенням відвідує корекційні заняття. Також дитина відвідує садочок охайна, акуратна, у чистому одязі, культурно-гігієнічні навички в неї сформовані, має уявлення про культуру поведінки з однолітками та дорослими. Додатково [PERSON] відвідує заняття з підготовки до школи у дитячому центрі розвитку «Бембі» міста Києва. У дитини добре розвинуті увага, пам`ять, мислення. Хлопчик добре засвоює основи знань про навколишній світ, взаємини людей, про зовнішні та внутрішні якості, суттєві зв`язки предметів. Рівень знань дитини високий, знає букви, цифри, вміє читати та рахувати, проявляє зацікавленість в навчанні, чудово комунікує з однолітками, дружелюбний, активний і допитливий, неконфліктний, готовий прийти на допомогу. \~ \~ \~ \~ 01.05.2024 комісією в складі начальника служби у справах дітей Ярунської сільської ради [PERSON] та секретаря Ірини Постайчук було здійснено обстеження матеріально-побітових умов проживання [PERSON] в будинку, що розташований в [ADDRESS] . Згідно акту обстеження встановлено, що даний будинок належить матері позивачки, [PERSON] , [INFO] , в будинку прибрано. У квітні 2023 року та в липні 2024 року за сприяння опікуна [PERSON] з Ростиславом проводились психолого-педагогічні оцінки розвитку його особи. Згідно довідки директора гімназії №267 м. Києва Ростислав зарахований до 1 класу. Орган опіки та піклування у своєму висновку від 17.07.2024 вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно обох її неповнолітніх синів Назара і [PERSON] . Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ст.8 Закону України Про охорону дитинства). Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У Принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Ст.3 Конвенції про права дитини наголошує, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню їх інтересів. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, вони мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства (ст.ст.152, 155 СК України). Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Інтереси дитини є надзвичайно важливими, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Останні мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ч.1 ст.151 СК України). За правилом ч.1 ст.170 СК України\~суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно з ч.3 ст.170 СК якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до наведеного правила для вирішення питання про повернення дитини батькам необхідно довести, що причини, які стали підставою для відібрання дитини відпали. Водночас необхідно перевіряти доводи сторін щодо наявності інших підстав, передбачених ст.170 СК України, для відібрання дитини, які можуть свідчити про існування перешкод для повернення дитини її батькам (одному з батьків). У протилежному випадку створюватимуться умови для безпідставної передачі дитини її батькам та наступного вирішення питання про повторне її відібрання, що порушуватиме справедливу рівновагу між інтересами батьків та дітей. Суд виходить з того, що дитина не може бути повернута одному з батьків, коли існує загроза їй або умови проживання з цим з батьків є небезпечними для її життя, здоров`я і морального виховання або якщо не відпали причини, які стали передумовою такого відібрання. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила повернути їй дитину, мотивуючи тим, що переосмислила своє життя, зробила висновки, змінила спосіб життя, який привів до відібрання у неї дітей та запевняла в тому, що буде докладати максимум зусиль для того, щоб син мав належне виховання, був матеріально забезпечений, а його права\~захищені.\~Проте, доказів на підтвердження вказаних обставин надано не було. Підстави, за яких суд ухвалив рішення про відібрання дітей від позивачки відповідно до рішення у справі №285/1365/23, на час розгляду даної справи не відпали. Твердження позивачки та її представника щодо того, що її майновий стан покращився, вона усвідомила цінність материнства та змінила свою поведінку, бажає та готова виконувати свої материнські обов`язки належним чином відносно сина [PERSON] не приймаються судом, оскільки позивач є матір`ю двох дітей і таке виокремлення лише однієї дитини ставить під сумнів щирість її намірів. Виконавчий комітет Ярунської сільської ради Звягельського району своїм рішенням №28 від 26.02.2024 вважав за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] та одночасно повернути їй сина [PERSON] . При цьому мотиви прийняття такого висновку та на чому він базувався не зрозумілі. На думку суду, справжнє ставлення позивачки до усіх своїх дітей ніким по суті не перевірялось і це питання детально не з`ясовувалось. Такі суперечливі висновки виконавчого комітету ставлять під сумнів і сам висновок, і доцільність повернення [PERSON] в сім`ю матері. Згідно характеристики, виданої Ярунською сільською радою від 29.02.2023, [PERSON] проживає в будинку [ADDRESS] , який згідно з матеріалами справи належить її матері, ніде не працює та протягом трьох місяців перебувала за межами України. В судовому засіданні було встановлено, що з часу відібрання у позивачки малолітнього [PERSON] зв`язок з сином у матері фактично був втрачений. Зі сторони [PERSON] не було зроблено раціональних дій для повернення своїх дітей, вона не усунула причини, що слугували для їх відібрання. Позивач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, нехтує ними, не проявляє до своїх синів належної материнської турботи та любові, не спілкується з ними на достатньому рівні, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Всю відповідальність за життя і виховання [PERSON] і [PERSON] позивачка переклала на інших людей. Уже сам по собі факт зазначених дій по відношенню до дитини, яку мати позбавила материнської уваги та любові, вказує на те, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, керувалася не найкращими інтересами [PERSON] , для якого важливо у такому ранньому віці материнська любов та турбота. Для малолітнього віку дитини вкрай необхідний контакт з матір`ю незалежно від статі. В даному віці діти найбільш прив`язані до матері. Вона необхідна як опора, як джерело безпеки і задоволення насущних потреб, разом з мамою формується почуття любові, ніжності, жалю і співчуття. Разом з тим, для нормального, психоемоційного стану та відчуття благополуччя у неповнолітньої дитини, якій всього 6 років, лише сам по собі факт проживання із матір`ю, яка свідомо нехтує своїми обов`язками, недостатній, адже вона ще повинна і відчувати себе психофізіологічне вільно, захищено та комфортно. Аналіз встановлених судом обставин справи свідчить про те, що позивач не прагне виховувати своїх дітей, піклуватися про їх виховання та навчання, а тому повернення малолітнього [PERSON] до біологічної матері може призвести до психологічного травмування дитини. В зв`язку з наведеним, суд приходить висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed