Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

В травні 2024 року Акціонерне товариство "ЮНЕКС БАНК" (далі АТ "ЮНЕКС БАНК") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 лютого 2022 року між АТ "ЮНЕКС БАНК" та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір № 0.172.0222.1 на умовах, що зазначені в ньому та відповідно до публічної пропозиції "Правила (договірні умови) надання споживчих кредитів АТ "ЮНЕКС БАНК", що оприлюднені на офіційному сайті банку. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачці грошові кошти у розмірі 8000,00 грн, а відповідачка зобов`язалася в порядку та на умовах визначених кредитним договором повертати кредит частинами, сплачувати проценти за користування кредитом та комісію за обслуговування кредиту щомісячно, шляхом сплати чергових платежів, зі строком погашення кредиту - не пізніше 03 лютого 2023 року. Банк виконав взяті на себе зобов"язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти. Відповідачка свої\~зобов`язання\~за кредитним\~договором належним\~чином не\~виконала,\~внаслідок чого\~допустила заборгованість,\~яка станом\~на 21\~листопада 2023\~року складає 16162,46 грн, з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості за кредитом, 8162,46 грн - сума заборгованості за відсотками та комісіями. Просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача згідно поданої письмової заяви просив про проведення розгляду справи без участі представника АТ "ЮНЕКС БАНК". Відповідачка [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації, яку вручено 24 липня 2024 року та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.\~2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 03 лютого 2022 року [PERSON] звернулася до АТ "ЮНЕКС БАНК" з Анкетою-заявою (опитувальник клієнта фізичної особи), підписанням якої підтвердила, що ознайомилася і погодилася з публічною пропозицією банку на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб/правилами надання споживчих кредитів АТ "ЮНЕКС БАНК" (далі-правила), з умовами та правилами надання банківських послуг, тобто акцептувала та приєдналася до Публічної пропозиції позивача на укладення договору на умовах та в порядку, передбаченому правилами. Крім цього, сторонами було складено та підписано паспорт споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма) - а.с. 20-28. 03 лютого 2022 року між АТ "ЮНЕКС БАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0.172.0222.1, відповідно до умов якого банк надав відповідачці кредит на споживчі потреби в розмірі 8000,00 грн із терміном користування до 03 лютого 2023 року (день остаточного повернення кредиту), з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 29,99 % річних (а.с. 29-35). Сторони погодили, що за користування кредитом позичальник також сплачує комісію за обслуговування кредиту - щомісячно, в розмірі 399,20 грн від суми кредиту, зазначеної в договорі, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів (п. 1.4.2 договору). Пунктом 2.3 договору сторони визначили, що банк відкриває позичальнику рахунок № [NUMBER] в АТ "ЮНЕКС БАНК" виключно з метою погашення кредиту шляхом зарахування коштів, спрямованих на повернення заборгованості (кредиту, комісії за обслуговування кредиту та нарахованих процентів) за цим договором. Позичальник щомісячно до 1 (включно) числа кожного календарного місяця протягом строку дії цього договору (відповідно до графіку платежів), починаючи з місяця наступного за місяцем підписання цього договору, здійснює внесення грошових коштіів в сумі 1179,20 грн на рахунок, вказаний в п.2.3 цього договору. Підписанням цього договору відповідачка підтвердила, що перед укладанням цього договору Банк ознайомив її з правилами, з переліком необхідних документів, тарифами, вона згодна з ними та приймає їх як обов"язкові для виконання, що узгоджується із п. 2.5 договору. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачкою договір підписано цифровим власноручним підписом та кваліфікованим електронним підписом уповноваженого представника банку. Отримання відповідачкою кредитних коштів в розмірі 8000,00 грн підтверджено меморіальним ордером № 4720 від 03 лютого 2022 року про видачу кредиту (а.с. 12). \~ \~ \~ \~У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань, згідно наданого позивачем розрахунку, у відповідачки [PERSON] станом на 21 листопада 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 16162,46 грн, з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості за кредитом, 3372,06 грн - сума заборгованості за відсотками, 4790,40 грн - сума заборгованості за комісіями (а.с.17-18). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст.ст. 610, 612 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Зі змісту статей 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закон) електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, як встановлено в ході судового розгляду, банк виконав свої зобов`язання за договором, видавши відповідачці кредитні кошти у сумі 8000,00 грн. Відповідачка, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернула, внаслідок чого за нею рахується заборгованість в сумі 16162,46 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Відповідачка не довела належного виконання зобов"язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростувала, відзив на позов не надала. Враховуючи вище наведене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають до задоволення у повному обсязі. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028,00 грн, відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (а. с. 77). Таким чином, у зв"язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, сплачений судовий збір в сумі\~3028,00\~грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved