Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду із позовом до ТОВ «Проско» про стягнення невиплаченої суми розрахунку при звільненні, яким просила стягнути з відповідача на свою користь 28607,52 грн. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги мотивує тим, що у період з 05.05.2016 року по 11.08.2021 рік позивачка знаходилася в трудових відносинах з відповідачем, наказом №11-к від 07.12.2023 року її звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. \~ \~ \~ \~Зазначає, що відповідно до протоколу загальних зборів від 30.07.2020 року № 30-07-21 ТОВ «Проско» перейменовано в ТОВ «Проско лімітед»; з 12.08.2021 року позивачка знову переведена до ТОВ «Проско», який є правонаступником ТОВ «Проско лімітед». \~ \~ \~ \~Позивачку звільнено з ТОВ «Проско» з 07.12.2023 року за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України. \~ \~ \~ \~ [PERSON] зазначає, що під час знаходження у трудових відносинах з ТОВ «Проско» (ТОВ «Проско лімітед») їй нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 35537,30 грн. за період з червня 2021 року по грудень 2021 року, що за мінусом податку та військового збору складає 28607,52 грн. \~ \~ \~ \~Також позивачка вказує на те, що неодноразово зверталася до керівника ТОВ «Проско» з питання виплати розрахунку при звільненні та надання довідки про розмір заборгованості із заробітної плати, проте довідки не отримала, розрахунок при звільненні не сплачений. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 23.05.2024 року відкрите провадження у справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. \~ \~ \~ \~Сторони в судові засідання, призначені на 17.06.2024 року, 16.07.2024 року, 05.08.2024 року не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. \~ \~ \~ \~Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила задовольнити. Проти заочного порядку розгляду справи не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідач жодних заяв і клопотань, а також відзиву на позов до суду не надав, про причини неявки суд не повідомив. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 17.06.2024 року витребовано докази по справі від відповідача, зокрема, довідку про нараховані [PERSON] суми при звільненні. \~ \~ \~ \~Ухвала суду відповідачем не виконана, про причини невиконання суду не повідомлено. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 05.08.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, ознайомившись із матеріалами справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно запису в трудовій книжці [PERSON] 04.05.2016 року звільнена з ТОВ «Дніпро Каолін» по переводу в ТОВ «Проско»; 05.05.2016 року - прийнята за переводом з ТОВ «Проско Ресурси» на ТОВ «Проско» апаратником загущувачів 3 розряду (копія трудової книжки, запис № 23, а. с. 6, зворот). 11.08.2021 року [PERSON] звільнена по переводу в ТОВ «Проско» (копія трудової книжки, запис № 24, а. с. 7). 12.08.2021 року [PERSON] прийнята за переводом з ТОВ «Проско лімітед» до ТОВ «Проско» апаратником згущувачів 3 разряда (копія трудової книжки, запис №25, а. с. 7). 07.12.2023 року [PERSON] звільнена за власним бажанням з ТОВ «Проско» у зв`язку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України (копія трудової книжки, запис №26, а. с. 7). Як вбачається з інформації, яка міститься в Індивідуальних відомостях про застраховану особу, надану позивачці Пенсійним фондом України за період з 1999 по 2024 рік, серед страхувальників застрахованої особи ( [PERSON] ) у період за 2021 рік значаться: Товариство з обмеженою відповідальністю «Проско лімітед», код 39964141; Товариство з обмеженою відповідальністю «Проско», код 44037141 (а. с. 8). Згідно відповіді №604748 від 22.05.2024 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Проско», ідентифікаційний код юридичної особи 44037141, зареєстроване 17.11.2020 року, жодної інформації про перейменування або перетворення юридичної особи даний Реєстр не містить (а. с. 14-16). У своїй позовній заяві позивачка зазначає, що згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу, надану позивачці ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 29.04.2024 року, їй було нараховано заробітну плату: за червень 2021 року - 7669,79 грн., що за мінусом податку та військового збору становить 6174, 18 грн.; за липень 2021 року - 7471,52 грн., що за мінусом податку та військового збору становить 6014, 58 грн.; за серпень 2021 року - 2532,99 грн., що за мінусом податку та військового збору становить 2039,05 грн.; за серпень 2021 року - 4822,46 грн., що за мінусом податку та військового збору становить 3882,08 грн.; за вересень 2021 року - 6540,54 грн., що за мінусом податку та військового збору становить 5265,13 грн.; за жовтень 2021 року - 0,00 грн.; за листопад 2021 року - 0,00 грн.; за грудень 2021 року - 6500,00 грн., що за мінусом податку та військового збору становить 5232,50 грн. Аналіз судом Індивідуальних відомостей про застраховану особу, надану позивачці ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 29.04.2024 року за 2021 рік показав наступне. За звітний період 2021 рік у відомостях зазначаються два страхувальники: за кодом 39964141 ТОВ «Проско Лімітед» і за кодом 44037141 ТОВ «Проско». Як вбачається з цих відомостей, сума заробітку для нарахування пенсії ТОВ «Проско Лімітед» помісячно зазначена із першого місяця 2021 року до восьмого місяця 2021 року включно, тобто, з січня по серпень 2021 року (а. с. 10). Як вбачається з цих відомостей, сума заробітку для нарахування пенсії ТОВ «Проско» помісячно зазначена за період серпень, вересень і грудень 2021 року (а. с. 10, 10 зворот). Позивачка заявила позовну вимогу про стягнення з ТОВ «Проско» ((ідентифікаційний код 44037141) невиплаченої суми розрахунку при звільненні за період з червня по грудень 2021 року. Однак, як вбачається з відомостей ПФУ, нарахування відповідачем, ТОВ «Проско» (ідентифікаційний код 44037141), проводилися за період: серпень, вересень і грудень 2021 року, отже, йдеться про нараховану, але не виплачену заробітну плату відповідачем за період: серпень, вересень і грудень 2021 року, згідно відомостей ПФУ, тоді як заявлену в позові заробітну плату за період з червня по серпень (частково) їй нараховано іншою юридичною особою - ТОВ «Проско Лімітед» (ідентифікаційний код 39964141). Згідно відомостей ПФУ нараховано (і сплачено страхові внески) ТОВ «Проско» позивачці [PERSON] : за серпень 2021 року - 3780,63 грн., за вересень 2021 року - 7207,86 грн., за грудень 2021 року - 6500,00 грн., з урахуванням податків та зборів. Як зазначає сама позивачка, за мінусом податку та військового збору, тобто для видачі на руки, їй підлягає: за серпень 2021 року - 4822,46 грн.; за вересень 2021 року - 6540,54 грн.; за грудень 2021 року - 6500,00 грн., що разом становить 17863,00 грн. Жодних інших нарахувань і виплат заробітної плати позивачці саме відповідачем за період з 2016 року по 2023 роки згідно відомостей ПФУ не проводилося, окрім як у період: серпень, вересень і грудень 2021 року. Із аналізу записів трудової книжки позивачки також вбачається, що ТОВ «Проско» і ТОВ «Проско лімітед» є різними юридичними особами, оскільки на відбитку печатки ТОВ «Проско» значиться ідентифікаційний код 44037141, а на відбитку печатки ТОВ «Проско лімітед» - ідентифікаційний код 39964141 (копія трудової книжки, а. с. 7). Отже, суд відхиляє аргументацію позивачки в тій частині, що ТОВ «Проско» перейменовано в ТОВ «Проско лімітед» і що ТОВ «Проско» є правонаступником ТОВ «Проско лімітед», оскільки з наданих письмових доказів вбачається, що це дві різні юридичні особи, з різними ідентифікаційними номерами, які існують одночасно і жодних доказів правонаступництва однією з них за іншою суду не надано. Таким чином, суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче визначеної законом. Право на своєчасне отримання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі ст. 94 КЗпП та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до норм ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до норм, передбачених частинами 1, 2 ст. 233 КЗпП (в редакції Закону №2352-IX від 01.07.2022, який набрав чинності 19.07.2022 року) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що [PERSON] знаходилася в трудових відносинах з ТОВ «Проско» (ідентифікаційний код 44037141) у період з 12.08.2021 року по 07.12.2023 року (день звільнення), при цьому їй нараховувалася заробітна плата лише у період: за серпень-вересень і грудень 2021 року; позовні вимоги за період після грудня 2021 року не заявлені. Суд також встановив, що позивачка не одержувала письмового повідомлення від відповідача про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Як встановлено судом, відповідач не сплатив позивачу суму розрахунку при звільненні за період з 12.08.2021 по 07.12.2021 рік у день звільнення, 07.12.2023 року. Суд дійшов висновку, що сума розрахунку при звільненні позивачу повинна складати: за серпень 2021 року - 4822,46 грн., за вересень 2021 року - 6540,54 грн., за грудень 2021 року - 6500,00 грн., що разом становить 17863,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача у розмірі, пропорційному до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 756,27 грн.

Outcome: partial