Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що він, [PERSON] є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», має відкритий поточний рахунок у даній банківській установі згідно Угоди №SAMDNWFC00073129038 від 23.12.202, картка [NUMBER] . Так, вказує, що 05.02.2022 він, з метою придбання туристичної путівки, здійснив оплату послуг (туристичні послуги) фізичної особи-підприємця [PERSON] вартістю 45000 грн. та 3,00 грн. комісії. Вказані грошові кошти внесено готівкою через термінал у відділенні АТ КБ «Приватбанк» з ідентифікацією клієнта за допомогою банківської карти (адреса: [ADDRESS] ; тел.: [NUMBER]) у присутності співробітника банку [PERSON] (яку в подальшому просив допитати у якості свідка), видано відповідні чеки, що підтверджують оплату через термінал. Для здійснення банківської операції позивачем було введено код підтвердження платежу (вхідний дзвінок з номера 8 [NUMBER] АТ КБ «Приватбанк» 05.02.2022 16:57:02). Проте, у серпні 2022 року з телефонних номерів відповідача [PERSON] стали надходити дзвінки про необхідність погасити заборгованість за кредитом за картковим рахунком [NUMBER] та погрозами погіршення кредитної історії. Вказує, що він, [PERSON] тричі звертався до АТ КБ «Приватбанк» (за номером 3700) з метою вирішення питання про повернення грошових коштів, проте питання про повернення йому грошей не вирішено. Оскільки кредиту він не брав та має позитивну кредитну репутацію та історію, 25.08.2022 звернувся до відділення банку і з`ясував, що банківська установа вимагає повернення тіла кредиту та відсотків. Цього ж дня у відділенні АТ КБ «Приватбанк» («Четверте столичне відділення N?25», за адресою: 09161, Київська обл., Білоцерковський р-н, м. Узин, вул. Поповича буд. 2/23) позивач сплатив грошові кошти шляхом внесення в касу готівки за платіжною карткою [NUMBER] - тіло кредиту та відсотки на загальну суму 11082,79 грн. та комісію 22,21 грн. Таким чином, на дату складання позовної заяви заборгованість відповідача перед клієнтом складає 3 05.02.2022 по 06.12.2022 - 45218,60 грн. та з 3 25.08.2022 по 06.12.2022 11105 грн. (тіло кредиту та відсотки на загальну суму 11082,79 грн. + комісія 22,21 грн., що складає 56323,60 грн. Саме така сума підлягає поверненню АТ КБ «Приватбанк» позивачу. Із врахуванням ст. 625 ЦК України вважає, що сума, яка підлягає відшкодуванню відповідачем складає в загальному розмірі 68553,33 грн. Окрім того, зазначив, що такими діями відповідача, йому, [PERSON] було завдано моральних страждань та погіршення здоров`я, які він оцінює 70000,00 грн. Поряд з цим, Крім того, разом з позовною заявою було подано клопотання про витребування з АТ КБ «Приватбанк» ряду доказів. Ухвалою суду від 13.02.2023 у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Окрім того, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано з АТ КБ «Приватбанк» наступні докази: - копію відеозапису з приміщення АТ КБ «Приватбанк» та терміналу самообслуговування АТ КБ «Приватбанк»( адреса: вулиця Лесі Українки, 76, Вишневе, Київська обл., 08132) за 05.02.2022 ( проміжок часу з 15:00 до 17:00). Копію аудіо запису розмов [PERSON] (м.т. [NUMBER]) з працівником АТ КБ «Приватбанк» за 05.02.2022 ( проміжок часу з 15:00 до 17:00). Копію аудіо запису розмов [PERSON] з працівниками АТ КБ «Приватбанк» - звернення 6302061 18.08.2022 12:48, звернення 15695339 26.08.2022 17:46, звернення 15699169 08.09.2022 10:37. Протокольною ухвалою суду від 19.10.2023 вирішено питання про виклик свідка - [PERSON] 10.01.20224 через систему «Електронний суд» від адвоката Абібулаєвої Т.Г. в інтересах АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду від 13.02.2023 надано ряд документів та повідомлено про наступне. Так, щодо надання копії відеозапису, [PERSON] повідомила, що Службовим розслідуванням було встановлено з метою з?ясування обставин про роботу 05.02.2023 терміналів самообслуговування TS207176 та TS211445 та чи проводилась транзакція перерахування грошових коштів на поточний рахунок [NUMBER] ФОП [PERSON] у Департамент з роботи з [NUMBER]), на який отримано відповідь (ПД № 8273470), згідно технічних логів терміналів TS207176 та TS211445, не було зафіксовано жодної операції за 05.02.2022 та 06.02.2022. Адже згідно карток терміналів ТS207176 та TS211445 у клієнтів відсутній фізичний доступ до пристроїв у вихідні дні, оскільки два термінали встановлені в холі відділення банку ( [ADDRESS] ). Збоїв в роботі пристроїв, збоїв у програмному забезпеченні з боку процесінга та аналізу логов покуп?юрного вкладення, несанкціонованого відкриття сейфової частини не зафіксовано. Окремо зауважила, що переглянути відеоматеріали за 05.02.2022 щодо того, чи дійсно [PERSON] здійснював транзакцію в терміналі самообслуговування TS207176 не вбачається за можливе через відсутність у відповідача таких даних (строк зберігання відеозапису не більше 30 днів). Клієнт звернувся до Банку через пів року після вчинення транзакції. Відтак, надати відеозапис, який вчасно (протягом 30 днів) не було вилучено з ПК Банку, наразі неможливо у зв?язку з його фізичною відсутністю. Стосовно надання копії аудіо запису розмов [PERSON] (м.т. [NUMBER] ) з працівником АТ КБ "Приватбанк" за 05.02.2022 (проміжок часу з 15:00 до 17:00) звертала увагу суду на те, що 05.02.2022 [PERSON] не звертався на гарячу лінію Банку, відтак жодних одних записів розмов за цей день у відповідача немає. Доказ у вигляді роздруківки дзвінків за номером [NUMBER], який додано [PERSON] до позовної заяви вказує, що 05.02.2022 о 16:57:02 був не вихідний дзвінок на номер 3700, а вхідний дзвінок від Банку тривалістю 27 сек, тобто, це був дзвінок-підтвердження автоматизованої системи з приводу транзакції у Приват 24 на суму 45000,00 грн, яку здійснював позивач через мобільний застосунок. Для підтвердження такої транзакції Позивач здійснив підтвердження шляхом натискання відповідної кнопки на мобільному телефоні. Під час таких дій запис розмови не відбувається, відтак надати такий запис не вбачається можливим. Стосовно надання копій аудіо запису розмов [PERSON] (м.т. 18.08.2022 12:48, звернення 15695339 26.08.2022 17:46, звернення 15699169 08.09.2022 10:37 надала 10 аудіо файлів з усіма зверненнями [PERSON] до Банку. В той же день через систему «Електронний суд» від адвоката Абібулаєвої Т.Г. в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» надійшли письмові пояснення у справі, відповідно до яких позовні вимоги вважала необґрунтованими з огляду на наступне. Так, вказує, що факт отримання дзвінка з автоматичної системи підтверджується представником позивача в своїй позовній заяві «для здійснення банківської операції [PERSON] підтвердження платежу (вхідний дзвінок з номера 8 [NUMBER] АТ КБ Приватбанк 05.02.2022 16:57:02)». Проте, повідомляє суд, що жодних дзвінків на гарячу лінію Банку за номером 3700 від 05.02.2022 позивачем здійснено не було, власне як і протягом наступних 6 місяців після здійснення спірної транзакції, аж до серпня 2022 року, в будь якому випадку іншого до суду не надано. Відмічає, що перші звернення позивача з приводу проведення спірної транзакції припадають на 17-18 серпня 2022 року, тобто через пів року з часу здійснення транзакції. В телефонній розмові з оператором кол-центру щодо причини такої запізної реакції позивача з приводу оскарження транзакції, [PERSON] обґрунтовує то війною, то тим, що він просто не помітив факту списання кредитних коштів і вважав, що оплату проведено за рахунок його власних коштів. Означені виправдання не узгоджуються з часовим проміжком з дати вчинення транзакції 05.02.2022 і датою початку війни 24.02.2022, який є цілком достатнім для звернення з приводу спірної транзакції до Банку та фактом користування карткою, а саме здійсненням перерахувань, поповнень картки, а отже очевидним фактом обізнаності позивача щодо зменшення балансу на картці на суму 45000,00 грн, якими й було сплачено за туристичні послуги ФОП [PERSON] 02.04.2024 до суду від позивача надійшло клопотання про виклик свідка, а саме директора відділення АТ КБ «ПриватБанк» за адресою [ADDRESS] - [PERSON] . Ухвалою суду від 02.04.2024 вищезазначене клопотання задоволено. Поряд з цим, свідок [PERSON] в засідання, що було призначено на 23.05.2024 не з`явилась, у зв`язку із чим судове засідання було відкладено. Проте, в судове засідання, призначене на 12.08.2024 [PERSON] також не з`явилася, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, за таких обставин, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за наявних та зібраних в ході судового розгляду справи доказів. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав, з викладених в позовній заяві підстав, просив задовольнити. В судовому засіданні представник АТ КБ «ПриватБанк» проти позову заперечував, просив відмовити. Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», має відкритий поточний рахунок у даній банківській установі згідно Угоди №SAMDNWFC00073129038 від 23.12.2021, картка [NUMBER] . 05.02.2022 [PERSON] з метою придбання туристичної путівки здійснив оплату послуг (туристичні послуги) фізичної особи-підприємця [PERSON] вартістю 45000 грн. та 3,00 грн. комісії. Звертаючись до суду із вказаним позовом, [PERSON] зазначив, що вказані грошові кошти було внесено готівкою через термінал у відділенні АТ КБ «Приватбанк» з ідентифікацією клієнта за допомогою банківської карти (адреса: [ADDRESS] ; тел.: [NUMBER]) у присутності співробітника банку, про що було видано відповідні чеки, що підтверджують оплату через термінал. Проте, у серпні 2022 року з телефонних номерів АТ КБ «Приватбанк» позивачу стали надходити дзвінки про необхідність погасити заборгованість за кредитом за картковим рахунком [NUMBER] та погрозами погіршення кредитної історії. [PERSON] (з м.т. [NUMBER]) тричі звертався до АТ КБ «Приватбанк» (за номером 3700) з метою вирішення питання про повернення грошових коштів - звернення 6302061 18.08.2022 12:48; звернення 15695339 26.08.2022 17:46; звернення 15699169 08.09.2022 10:37. Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Так, виписка по рахунку, надана позивачем містить чітке призначення платежу послуг через Приват24 Одержувач: [PERSON] ФОП. Код квитанції: 9259-2610-0128-7326. Проте, жодної інформації про внесення готівки через термінал виписка не містить. Дублікати чеків від 22.09.2022, які було зроблено в терміналі TS211445 та TS207176 є підтвердженням вищезазначеної транзакції в Приват24 від 05.02.2022, в яких, зокрема, зазначено: «- точка прийому платежу - інтернет банк Приват 24 - код квитанції - 9259-2610-0128-7326 - дебет рахунку - [NUMBER] ». 3 огляду чеків, виданих терміналами самообслуговування ТS207176 та TS211445, вбачається, що платіж 05.02.2022о 16:57:36 на суму 45000 грн + 3 грн. комісія, здійснено через додаток Приват24. Тобто, докази надані позивачем до позовної заяви не підтверджують факту внесення готівки в термінал банку, а навпаки, спростовують такі твердження. Крім того, вхідний телефонний дзвінок о 16:57 05.02.2022 з номера [NUMBER] для автоматичного підтвердження проведення операції в «Приват 24» здійснено саме о 16:57 в час здійснення транзакції в «Приват 24». Отже, судовим розглядом встановлено, що внесення грошових коштів [PERSON] відбулося через за стосунок «Приват24» Відповідно до п. 6 Розділу VI. Положення Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів затверджених Постановою НБУ 05.11.2014 №705 (в ред. на момент вчинення транзакції,) «Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Таким чином, встановлення точного часу повідомлення банку клієнтом (користувачем) про виявлення несанкціонованих операцій по своїм рахункам, як то переказ коштів в «Приват 24» за рахунок кредитного ліміту, який зі слів позивача ним не здійснювався, або при підозрі доступу третіх осіб до рахунку та інших неправомірних дій таких осіб, має вирішальне значення визначення часу звернення клієнта до Банку з відповідною заявою, оскільки до моменту повідомлення користувачем Банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність за них несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі №585/1320/16 від 06.03.2018. Відповідно до п. 4 статті 87 ЗУ «Про платіжні послуги» платник зобов?язаний негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити надавача платіжних послуг у визначеному договором порядку про факт виконання з його рахунку неналежної або неакцептованої платіжної операції для отримання відшкодування за такою операцією. Платник має право вимагати відшкодування коштів за неналежною платіжною операцією, за умови повідомлення про це надавача платіжних послуг протягом 90 календарних днів з дати списання коштів за такою операцією з його рахунку. Судом встановлено, що о 16:57 05.02.2022 позивач отримав вхідний телефонний дзвінок з номера [NUMBER] для автоматичного підтвердження проведення операції в Приват 24. Факт отримання дзвінка з автоматичної системи підтверджується й самим позивачем в своїй позовній заяві. В ході судового розгляду також встановлено, що жодних дзвінків на гарячу лінію Банку за номером 3700 від 05.02.2022 позивачем здійснено не було, як і протягом наступних 6 місяців після здійснення спірної транзакції, аж до серпня 2022, доказів, на підтвердження протилежного позивачем не надано. Суд, прослухавши аудіо записи надані відповідачем на виконання ухвали суду від 13.02.2023 відмічає, що перші звернення позивача з приводу проведення спірної транзакції припадають на 17-18 серпня 2022 року, тобто, майже через пів року з часу здійснення транзакції. В телефонній розмові з оператором кол-центру щодо причини такої тривалої реакції позивача з приводу оскарження транзакції, [PERSON] обґрунтовує спочатку війною, а після того, тим, що він просто не помітив факту списання кредитних коштів і вважав, що оплату проведено за рахунок його власних коштів. Проте, такі твердження позивача не узгоджуються з фактом користування карткою, а саме здійсненням перерахувань, поповнень картки, а отже очевидним фактом того, що позивачу було достеменно відомо щодо зменшення балансу на картці на суму 45000,00 грн, якими й було сплачено за туристичні послуги ФОП [PERSON] . Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши фото терміналів, що містяться в матеріалах справи, а також прослухавши аудіо запис розмови позивача з операторами кол-центру в серпні 2022 року, місце розташування терміналу S207176, який нібито то було поповнено [PERSON] 05.02.2022, відмічає, що такі термінали знаходяться в операційному залі відділення, тобто у вихідні та святкові дні клієнти фізичного доступу до терміналів не мають, адже відділення не працює і воно замкнене на ключ з підключенням до охоронної сигналізації. Зі змісту розпорядження ГО №3.19.0.0.0/1-7214388 від 19.08.2021 вбачається, що режим роботи відділення «Четверте Столичне № 32» визначено з 9:00 до 18:00 години, вихідний - субота, неділя. Поряд з цим, день коли позивачем були внесені кошти, 05.02.2022 була субота, тобто, вихідний день. Відповідно, у позивача не було фізичного доступу до терміналу. Інформація про співробітника, яка видала позивачу відповідні чеки - [PERSON] також не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, та за твердженням відповідача, такий співробітник на відділенні «Четверте столичне №32», що розташоване по [ADDRESS] ніколи не працювала. Зібрані в ході судового розгляду докази, в своїй сукупності, підтверджують лише позицію відповідача, та в свою чергу спростовують обґрунтування позивача. При цьому, суд звертає увагу, що саме клієнт зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та негайно повідомляти банк про операції, які не виконувалися ним. До моменту такого повідомлення відповідальність у повному обсязі за всі операції несе виключно клієнт. Суд зазначає, що на даний час, кошти перераховані відповідно до здійснених операцій позивача, вини банку в перерахуванні коштів третім особам не має, держатель невідкладно про операції, які він не здійснював, банк не повідомив, а відтак не має підстав для стягнення коштів з банку. Що ж до вимог про стягнення з відповідача 3% річних і втрат від інфляції, а також щодо відшкодування [PERSON] моральної шкоди, то такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від первісної вимоги, в задоволенні якої судом відмовлено. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України»). На підставі наведеного,

Outcome: dismissed