Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Угодою №С-402-005539-18-980 від 29.10.2018 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки в розмірі 102826,98 грн. та судовий збір у розмірі 3028 грн. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 29.10.2018 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем було укладено Угоду №С-402-005539-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку № [NUMBER] . Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48 % річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення Угоди становить 10000 грн. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку. Проте, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі за кредитним договором. Останній платіж відповідачем здійснено 30.05.2023. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 05.04.2024 становить 102826,98 грн. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу [PERSON] банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 05.02.2024. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до нього будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.05.2024 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13.06.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про передачу справи за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська та відкладено розгляд справи. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27.06.2024 розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача. 02.07.2024 представник відповідача [PERSON] через Електронний суд подав відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування поданого відзиву представник покликається на те, що в Угоді про відкриття кредитної лінії від 29.10.2018, яка була укладена між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] не зазначено коли, з якого часу та за яких умов банк може збільшити або зменшити кредитний ліміт відповідачу, а відтак банк в односторонньому порядку збільшив суму кредитної лінії, не попередивши про це відповідача, що призвело до збільшення суми заборгованості. Окрім того, [PERSON] зазначив, що позивачем не долучено до матеріалів справи належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме ці Умови обслуговування рахунків фізичних осіб при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів було доведено в установленому порядку відповідачу при підписанні та укладенні Угоди від 29.10.2018, як і не надано доказів того, що відповідач їх повністю зрозумів, ознайомився та погодився з ними, підписуючи вказану Угоду. Також, представник стверджує, що інформація яка викладена у паспорті споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Окрім того, підписана відповідачем Угода від 29.10.2018 не містить умов про те, що паспорт споживчого кредиту є складовою договору банківського обслуговування. Відтак, сам факт підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту не свідчить про погодження між сторонами умов кредитного договору, які визначають плату за користування кредитними коштами у виді відсотків, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Просить відмовити у задоволенні позову. 17.07.2024 представник позивача Михашула Є. подала письмові пояснення, у яких зазначила, що відповідач, підписуючи 29.10.2018 кредитний договір, приєднався до Договору та був належним чином ознайомлений з таким, що в повній мірі узгоджується зі ст. 634 ЦК У країни. Також, представник зазначила, що матеріали справи містять всі належні, достатні, достовірні та допустимі докази надання [PERSON] кредиту та наявності у нього кредитної заборгованості, а також обґрунтованості її розміру. Просить позов задоволити. Сторони у справі про судовий розгляд даного позову повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Виклик сторін до суду був здійснений шляхом скерування судових повісток на їх поштову та електронну адреси. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 29.10.2018 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Угоду №С-402-005539-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки /а.с.13-16/. Згідно угоди [PERSON] отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку № [NUMBER] . Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48 % річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення Угоди становить 10000 грн. Укладаючи Кредитний договір сторони погодились, що клієнт ознайомлений з умовами Договору, що затверджений розпорядженням Банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою www.ideabank.ua та які йому роз?яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний (п. 5). Відтак, Договір разом з письмовою Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки є Договором приєднання, в розумінні ст. 634 ЦК України. Публічна пропозиція АТ «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, чинній на момент підписання Угоди, розміщені та зберігаються на офіційному вебсайті Банку www.ideabank.ua. Таким чином, кожен бажаючий може ознайомитися зі всіма редакціями Договору. Окрім того, п.3.3 Кредитного договору встановлено, що процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 48 % річних. Відтак, сторони домовилися про розмір процентної ставки за користування коштами Кредитної лінії, що зокрема підтверджується детальним розрахунком заборгованості за Кредитним договором станом на 05.04.2024. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). Статтями 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які с несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку. Однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором. У зв`язку із невиконанням умов Угоди №С-402-005539-18-980 утворилась заборгованість, яка згідно довідки - розрахунку заборгованості станом на 05.04.2024 становить 102826,98 грн. та складається із наступного: прострочений борг - 73737,30 грн. та прострочені проценти - 29089,68 грн. /а.с.22/. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу [PERSON] банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 05.02.2024. Згідно даної вимоги AT «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення вище вказаної вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нараховану по день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також, відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги AT «Ідея Банк» будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із нього заборгованості за кредитним договором на власний вибір Банку. Однак, [PERSON] належним чином не відреагував на вимогу та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконав. Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.ст.76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відтак, суд вважає, що позов є підставним, оскільки встановлено, що дійсно [PERSON] прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань, відповідач не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому позов необхідно задоволити. Окрім того, судом не приймається до уваги покликання представника відповідача на те, що банк в односторонньому порядку збільшив відповідачу суму кредитної лінії, оскільки право банку змінювати встановлений розмір Ліміту кредитної лінії визначене п. 11.5.1 Договору (ДКБОФО). Відповідно до п. 11.24 Договору підписанням цього Договору сторони також домовилися, що з огляду на дані, надані Клієнтом для встановлення Кредитної лінії по БПР Клієнта та/або кредитну історію Клієнта, ліміт кредитної лінії може бути змінений в межах, визначених умовами Продукту та Угодою про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки, шляхом повідомлення Банком Клієнту інформації про зміну розміру Ліміту кредитної лінії одним або декількома способами за вибором Банку, зокрема розміщенням інформації у щомісячних виписках по БПК Клієнта. У разі незгоди Клієнта із зміненим розміром Ліміту кредитної лінії Клієнт зобов?язаний протягом 10 календарних днів з дня отримання від Банку інформації щодо зміни розміру Ліміту Кредитної лінії надати до Банку заяву щодо анулювання кредитної Лінії та повністю повернути заборгованість по кредиту. У разі, якщо Клієнт протягом вказаного в цьому пункті строку не надав Банку заяву про анулювання Кредитної лінії та/або не повернув заборгованість та/або проценти за користування Лімітом кредитної лінії/Несанкціонованою заборгованістю та/або суму штрафа/пені чи інших платежів перед Банком (у разі їх наявності) за Договором та/або вчинив операцію щодо отримання коштів в межах зміненого Ліміту кредитної лінії у сумі, що перевищує попередньо встановлений розмір Ліміту кредитної лінії, Сторони вважають, що Сторонами досягнуто згоди на внесення змін до Договору у частині встановлення нового розміру ліміту Відповідно до умов Кредитного договору та Договору було змінено розмір Кредитної лінії: 03.12.2019 кредитний ліміт збільшено до 15000,00 грн.; 10.09.2020 кредитний ліміт збільшено до 21000,00 грн.; 04.03.2021 кредитний ліміт збільшено до 29400,00 грн.; 01.03.2022 кредитний ліміт зменшено до 28200,00 грн.; 19.07.2022 кредитний ліміт збільшено до 50000,00 грн.; 07.03.2023 кредитний ліміт збільшено до 75000,00 грн.; 29.09.2023 кредитний ліміт зменшено до 73740,00 грн., що зазначено у виписці клієнта по рахунку. Відтак, [PERSON] був проінформований про зміни кредитного ліміту. Таким чином, банк діяв відповідно до умов законодавства України, Кредитного договору та Договору, укладених з відповідачем, а доводи представника відповідача не відповідають дійсності. Інші доводи відповідача, які наведені у відзиві не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3028 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved