Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, в якій просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу Вишгородського районного суду Київської області від 23 квітня 2019 року на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] 2008 року народження та [PERSON] 2013 року народження, з 1/3 щомісячно на 1/8 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він перебував у шлюбі з відповідачем з 27 липня 2007 року та 24 квітня 2019 році рішенням Вшигородського районного суду шлюб було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] 2008 року народження та [PERSON] 2013 року народження, які проживають разом з відповідачкою [PERSON] . Згідно судового наказу від 23 квітня 2019 року справі № 363/1388/19 було вирішено стягувати в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 квітня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Зазначив, що на даний час у зв`язку з воєнним станом на території України, перебуває на військовій службі та знаходиться в зоні бойових дій. [INFO] народилась у позивача донька [PERSON] від іншого шлюбу в якому він зараз перебуває, тому розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей повинно бути перераховано з урахуванням трьох неповнолітніх дітей та дружини, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 01 березня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. 11 квітня 2024 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області залучено до участі у цивільній справі [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача. 07 червня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Павличенка С.С. до суду надійшли письмові пояснення, в яких останній зазначає, що позивач не має компенсувати зменшення розміру аліментів дітей від першого шлюбу за рахунок збільшення утримання дитини від другого шлюбу, тому просить у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] відмовити. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 07 червня 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про проведення судового засідання у його відсутність. Відповідач та її представник в підготовче судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника відповідача адвоката Павличенка С.С. до суду надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити без участі відповідача та представника відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача у підготовчесудове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Також надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що судовим наказом Вишгородського районного суду Київської області від 23 квітня 2019 року по справі №363/1388/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 квітня 2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до [INFO] . 21 травня 2022 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] . В шлюбі у [PERSON] та [PERSON] на родилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] . Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст.182 СК України). Згідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому необхідно зауважити, що зміна розміру аліментів відповідно до ч.1 ст.192 СК України, можлива за умови значної зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків. Тобто, ці обставини повинні виникнути у платника або одержувача аліментів після того, як обов`язок по сплаті аліментів був раніше встановлений судом. Однак, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що з моменту ухвалення судового наказу про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, суттєво погіршився його матеріальний стан, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Та обставина, що у нинішньому шлюбі у позивача народилася дитина, яку потрібно утримувати, сама по собі, не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 28.05.2021 року у справі № 715/2073/20, від. 03.06.2020 року у справі № 760/9783/18-ц та від 16.09.2020 році у справі № 565/2071/19. Окрім того, розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення погіршення матеріального стану позивача, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей від шлюбу з відповідачем та суперечитиме їх інтересам. Разом з тим, позивач укладаючи шлюб та створюючи сім`ю, повинен був усвідомлювати, що на нього покладається обов`язок дбати про таку сім`ю, матеріально її забезпечувати. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.ст.7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 та ч.8ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд повно та всебічно дослідивши обставини справи та наявні у справі докази, приходить до висновку, що на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України позивач не надав суду допустимі, належні та достатні докази, що матеріальний та сімейниий стан позивача змінився, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного судовим наказом. Обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні статті 192 СК України, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів. При встановлених обставинах, позовні вимоги про зменшення розміру аліментів задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed