Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

08\~липня 2024\~року на\~адресу Жовтоводського\~міського суду\~Дніпропетровської області\~надійшла заява\~ [PERSON] ,\~в якій\~вона просить\~встановити факт\~її постійного\~проживання зі\~спадкодавцем [PERSON] ,\~яка народилася\~ [INFO] та\~померла [INFO] в\~місті Жовті\~Води Дніпропетровської\~області,\~на час\~відкриття спадщини\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що [INFO] померла її рідна тітка [PERSON] . Факт родинних відносин між ними підтверджується рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30.01.2024 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, що їй належало, а саме: на 1/5 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Оскільки на момент смерті тітки заявниця, як єдина спадкоємиця померлої, була зареєстрована та фактично проживала разом з нею необхідності в зверненні до нотаріуса із заявою для отримання свідоцтва про право на спадщину не було. На даний час заявниця вирішила належним чином оформити право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво у нотаріуса. В січні заявниця звернулась до приватного нотаріуса Дудник Т.В. з метою оформлення права на спадщину після смерті тітки. Опрацювавши надані документи нотаріус дала усну відповідь, що хоча вони фактично проживали з тіткою разом, проте були зареєстровані за різними адресами. Таким чином, у зв`язку з тим, що заявниця є єдиною спадкоємицею тітки, проте не звернулась у встановлений законом строк для прийняття спадщини (6 місяців), видати їй відповідне свідоцтво про право на спадщину нотаріус не може. Дана обставина змусила заявницю звернутись до суду. Заявниця вважає, що оскільки вона, як спадкоємець за законом, постійно проживала разом із тіткою на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу на відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вважається такою, що прийняла спадщину. Метою встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. За таких обставин вона була змушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту її постійного проживання разом зі спадкодавцем. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримала свою заяву про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем, пояснила, що [PERSON] є її рідною тіткою по матері, починаючи з 1981 року вона мешкала разом із тіткою. Чоловік тітки помер у 1980 році, дітей тітка не мала та інших родичів також не має. Спочатку вона проживали по [ADDRESS] , а потім переїхали разом в будинок [ADDRESS] . Вона піклувалась весь час про тітку, оскільки тітка біла інвалідом 1 групи, була сліпа. Після смерті тітки займалась її похованням. Від заінтересованої особи Жовтоводської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, в якому зазначено, що Жовтоводська міська рада не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.315\~ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 30.07.1996 року Жовтоводським МВ УМВС України в Дніпропетровській області, заявниця [PERSON] народилась [INFO] в м.Жовті Води Дніпропетровської області та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . /а.с.4-5/ Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.04.2012 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] померла [INFO] , про що в Книзі реєстрації смертей 23.04.2012 року зроблено відповідний актовий запис №271. /а.с.7/ Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2024 року було встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка народилась [INFO] в с.Мемешево, Знаменського району, Омської області та померла [INFO] в м.Жовті Води Дніпропетровської області є рідною тіткою [PERSON] , уродженки м.Жовті Води Дніпропетровської області, яка народилась [INFO] . Рішення набрало законної сили 01.03.2024 року. /а.с.8-9/ Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до довідки №654 від 14.12.2023 року, виданої Відділом реєстру територіальної громади, [PERSON] , 1923 року народження, яка померла [INFO] , зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] та знята з реєстрації місця проживання 08.05.2012 року у зв`язку зі смертю. На момент смерті за даною адресою жодної іншої особи не зареєстровано. /а.с.10/ Відповідно до довідки №73 від 06.03.2024 року, засвідченої сусідами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , доглядала за своєю хворою тіткою [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , постійно проживали та вели спільне господарство до дня її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] і поховала її. /а.с.11/ Даний факт також підтверджується показами свідка [PERSON] . У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою заявниці [PERSON] , проживає по вул. Львівській в будинку поряд та спостерігала як з 2005 року по квітень 2012 року з [PERSON] проживала її тітка [PERSON] , яка була сліпа. Після її смерті [PERSON] займалась похованням. На підставі ч. 3, 5\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього\~Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3\~ст. 1268 ЦК України. В ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч.3 ст.1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Під час судового розгляду встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З положень ч.2\~ст.1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Таким чином, оскільки заявниця, як спадкоємиця за законом постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. Під час судового розгляду з письмових доказів, а також показів свідка судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживала разом з тіткою [PERSON] , яка народилась [INFO] та померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Метою встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] обґрунтована, знайшла своє підтвердження під час судового розгляду, і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved