Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Заявник - [PERSON] , заінтересовані особи - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Шимка О.М., [PERSON] , [PERSON] , звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем. Заяву обґрунтовувала тим, що [INFO] помер чоловік заявниці - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Після смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Шимкою О.М. відкрито 22.02.2024 року спадкову справу № 2/2024 на підставі заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яку було зареєстровано до книги обліку та реєстрації спадкових справ приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Шимки О.М. від 23.02.2024 року за № 2. Постановою Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Шимки О.М. від 23.02.2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії мені було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі ст. 1261 ЦК України після смерті [INFO] гр. [PERSON] . Підставою відмови слугувало не підтвердження та не надання документів відповідно до п.3.21, 3.22, Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, тобто не підтвердження постійного проживання разом з спадкодавцем. Інші спадкоємці, а саме діти померлого [PERSON] , [PERSON] з заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , однак фактично на протязі останніх 25 років проживав за адресою: [ADDRESS] , за її - заявниці місцем проживання та реєстрації. Факт, постійного проживання [PERSON] , який помер [INFO] за однією з нею адресою: [ADDRESS] ., підтверджуються показами свідків, численною поштовою перепискою. Оскільки вона протягом шести місяців з дня смерті свого чоловіка не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, то на цей час їй необхідно встановити факт постійного проживання її разом з чоловіком [PERSON] на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду. Таким чином, вона просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , який помер [INFO] з [PERSON] на момент відкриття спадщини за однією адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 04 березня 2024 року у цивільній справі за вказаною заявою відкрито окреме провадження, призначено судове засідання. У судовому засіданні заявниця викладені у заяві обставини підтримала у повному обсязі, просила заяву задовольнити. Заінтересована особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Шимка О.М. у судове засідання не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином, заяв та клопотань до суду не направила. Заінтересована особа - [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Заінтересована особа - [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд заслухавши заявника, свідків, дослідивши надані належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . За життя померлий [PERSON] був одружений з заявницею - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Заявниця, з метою реалізації своїх прав як спадкоємця, звернулась до приватного нотаріуса ПМНО Шимки О.М. Однак, постановою приватного нотаріуса ПМНО Шимки О.М. заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку із тим, що на підтвердження цього факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] спадкоємець [PERSON] , як особа, яка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, не надала відповідні документи відповідно до п.3.21, 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 - копію паспорта з відміткою про реєстрацію місця проживання. Із вказаною постанови також вбачається, що відомості про інших спадкоємців у спадковій справі - відсутні. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В той же час, попри те, що із зазначеної норми вбачається необхідність врахування висновків Верховного Суду у спірних правовідносинах, суд вважає за можливе врахувати релевантні висновки також у даній справі окремого провадження, оскільки таке застосування зумовить належне забезпечення дотримання принципів цивільного судочинства, з відповідним захистом прав учасників справи, що надані ним законом. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно з ч 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст. 1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу закінчення строку, встановленого прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв?язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем с необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Так, виходячи із зазначених норм, заявницею, на підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем надано копію паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , де зазначено зареєстроване місце проживання заявниці за адресою: [ADDRESS] . Також, заявницею надано копію конверта, на яком відображено дані про адресанта - [PERSON] , із зазначенням адреси - [ADDRESS] . Окрім вищевикладеного, в судовому засіданні свідки [PERSON] , яка проживає за адресою - [ADDRESS] , та [PERSON] , яка проживає за адресою - [ADDRESS] , підтвердили, що знають подружжя з 1996 та з 2001 років. Подружжя [PERSON] проживали разом за адресою - [ADDRESS] , в тому числі і на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Похоронна церемонія відбувалось від під`їзду [PERSON] , яка поховала чоловіка. Вони зазначили про постійне спільне проживання подружжя. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку про задоволення заяви про встановлення юридичного факту, тому необхідно встановити факт постійного проживання [PERSON] , який помер [INFO] з [PERSON] на момент відкриття спадщини за однією адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved