Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до приватного підприємства «Агрос» про розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є власником земельної ділянки площею 4,7475 га, кадастровий номер 1224584800:02:001:0211, що розташована на території Пальмирівської сільської ради Кам`янського району Дніпропетровської області. У 2015 році між нею та відповідачем укладено договір оренди землі, згідно якого вона передала відповідачеві у строкове платне користування вказану земельну ділянку строком на 10 років. Відповідно до умов договору орендар зобов`язувався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а саме у розмірі 3963,79 грн.. Проте взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, орендну плату за 2020-2023 року вона не отримала. У зв`язку з вищевикладеним, просить розірвати укладений між ними 20 березня 2015 року договір оренди через систематичне його невиконання, витребувати від ПП «Агрос» на її користь належну їй земельну ділянку. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача до суду надійшло клопотання з проханням справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач ПП «Агрос» свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки до суду не повідомили. Таким чином, оскільки відповідач ПП «Агрос» у судове засідання свого представника не направили, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, не надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не скористались правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,7475 га, кадастровий номер 1224584800:02:001:0211, що розташована на території Пальмирівської сільської ради Кам`янського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією Державного акту про право приватної власності на землю серії III-ДП № 045010/а.с.13-14/. 20 березня 2015 року між [PERSON] та ПП «Агрос» укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,7475 га, кадастровий номер 1224584800:02:001:0211, що розташована на території Пальмирівської сільської ради Кам`янського району Дніпропетровської області строком на 10 років/а.с.8-11/. Передачу земельної ділянки, якою користується відповідач ПП «Агрос» здійснено на підставі акту прийняття-передачі об`єкта оренди, копія якого долучена до матеріалів справи /а.с.12/. За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі частини другої статті 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 4 статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). За змістом ч.2 ст.792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договори найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі». За змістом ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст.13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально, відповідно до вимогст.14 Закону України «Про оренду землі». Статтею 15 вказаного Закону передбачено істотні умови договору оренди землі, у тому числі орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Згідно зі ст.410 ЦК України землекористувач зобов`язаний вносити плату за користування землею. Відповідно до ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Згідно із частиною 1статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ча.1ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з п.1 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 Закону України «Про оренду землі» та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»). Пунктом «д» ч.1 ст.141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати. До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦКУкраїни. Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зазначила: «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться вглаві 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п.6 ч.1 ст.3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18). Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). Велика Палата Верховного Суду у постановах від 03 липня 2019 року у справі №289/12204/17, (провадження 14-246 цс 19), від 19 червня 2019 року у справі №289/718/18, (провадження14-126цс19) вказала, що однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Викладене вище дає підстави дійти висновку, що вказані норми закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два і більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором оренди, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельна ділянка використовується іншою особою. При цьому, неналежне виконання умов договору, а саме виконання обов`язків по сплаті орендної плати з порушенням строків, передбачених умовами договору, також є порушення умов договору оренди землі, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Належними доказами сплати коштів за оренду є: видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем; видаткова накладна, підписана сторонами; довідка, видана податковою інспекцією, про наявність сплати коштів із земельного податку та оренди землі. Договором оренди земельної ділянки, укладеним між сторонами, передбачено, що орендна плата має вноситись орендарем один разна рік до 31 грудня у розмірі 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки і становить 3963,79 грн. у грошовому виразі. Проте, відповідачем не надано суду доказів сплати позивачеві орендної плати за період з 2020 року по 2023 рік. Таким чином, судом встановлено, що умовами спірного договору оренди передбачено внесення відповідачем орендної плати, узгоджено її розмір та строки виплати. Укладаючи договір оренди позивач розраховувала на отримання прибутку від його виконання, а тому в силу обов`язковості умов договору її позовні вимоги про розірвання договору оренди з підстав систематичної несплати орендної плати та витребування земельної ділянки є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved