Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Свалявської міської ради, третьої особи: [PERSON] про скасування заборони на майно, яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав, номер запису про обтяження №3814433 від 02.10.2006 року за адресою [ADDRESS] . В обгрунтування доводів зазначає, що вона є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , який належить їй на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 31.07.1980 року. Вимоги мотивує тим, що позивачем отримано витяг з єдиного реєстру речових прав на нерухоме маайно про реєстрацію обтяжень, згідно якого встановлено, що Закарпатською конторою будбанку 07.04.1983 року було зареєстровано обтяження (заборона) згідно повідомлення без номера, а Свалявською державною нотаріальною конторою занесено до електронної бази даних. При реєстрації об"єкта державним реєстратором запис про обтяження (заборону) було перенесено до ЄРРП про що свідчить номер запису про обтяження 3814433. Заборона була встановлена відносно майна на ім"я [PERSON] та [PERSON] (яку позивач ніколи не знала). Вказує, що наявність вказаної заборони порушує права позивача як власника житлового будинку щодо розпорядження своїм майном. Позивач просить суд скасувати заборону на майно, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень: номер запису про обтяження: 3814433, внесений 02.10.2006 року. Суд своєю ухвалою від 13.06.2024 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Розгляд справи призначений на 09:00 годину 30.07.2024 року. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов про скасування заборони на майно задовольнити з підстав зазначених у позові (вх. 4545). Представник відповідача Скрипинець М.В., яка діє в інтересах Свалявської міської ради Закарпатської області подала до суду заяву (вх.№5196 від 08.07.2024 року) про розгляд справи у відсутності представника Свалявської міської ради Закарпатської області за наявними в матеріалах справи документами. Відзив (заперечення) щодо позову не подано. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] письмових пояснень (заперечень) щодо позову не подано. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження. Суд проводить розгляд справи за наявними доказами та матеріалами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, ст. 55, 124 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Суд встановив, що згідно копії реєстраційного посвідчення № [NUMBER] від 07.08.1980 року, виданого на підставі договору купівлі-продажу від 31.07.1980 року, зареєстрованого в реєстрі під №657 - [PERSON] є власником 1/2 частини буд. [ADDRESS] . Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна підтверджується наявність записів про обтяження: тип обтяження: заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження 3814433, внесений 02.10.2006 за №3814433, зареєстрований державним реєстратором: Свалявською державною нотаріальною конторою на підставі обтяження: повідомлення б/н від 07.04.1983, Закарпатська контора Будбанку; об"єкт обтяження: будинок за адресою: [ADDRESS] ; власник [PERSON] , [PERSON] ; додаткові дані: архівний номер: 3982379LVOV33, Архівна дата: 03.01.1980, дата виникнення: 07.04.1983, № реєстра 519230-206, внутр.№Е801СЕ2422DD47253552, комментарий: 2-17/1983. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - скасування судом обтяження, що міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна є підставою для скасування запису про його державну реєстрацію. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З огляду на вищенаведене, враховуючи досліджені докази в судовому засіданні надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, суд встановив, що наявність заборони обтяження на будинок порушує право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, що іншого способу зняти заборону у позивача, крім судового немає, а тому суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат позивач не заявляв, тому суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved