Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

у суд із позовом про відшкодування матеріальної шкоди звернувся [PERSON] до [PERSON] . У поданій заяві про збільшення та/або зменшення позовних вимог [PERSON] просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду за завдані пожежею збитки, які виникли внаслідок пожежі в сумі 165\~554 гривні 00 коп., та судові витрати, які складаються з витрат на проведення будівельно-технічного експертного дослідження 8\~000, 00 грн., оплати судового збору 1\~655, 54 грн., витрат на правничу допомогу 6\~000, 00 грн. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Генеральним планом (схемою) відображена присадибна ділянка [ADDRESS] , де вбачається, що курник відсутній на плані. Документів, які б підтверджували законність побудови даного курнику відповідачем не надано; роки забудови курника також невідомі і нічим не підтверджені. Відповідачем проігноровано при побудові курника ДБН Б 2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», а саме п. 6.1.41 (табл. 6.7) допустима відстань від житлового будинку (літньої кухні) до господарської будівлі (сараю) для худоби, інших тварин та птахів площею до 50 м2 має становити мінімум 15 м. Однак, при побудові курника не дотримано даних будівельних норм і курник розміщено в межах 10 м до житлового будинку [PERSON] . З вини відповідача, [PERSON] , який є сусідом і проживає за адресою: [ADDRESS] . 22.06.2021 сталася пожежа вищевказаного курник, вогонь з якого перекинувся на сарай [PERSON] . Під час гасіння пожежі, [PERSON] перешкоджав доступу пожежникам до свого господарства. Внаслідок цього належний [PERSON] сарай зазнав пошкоджень, а саме: в наслідок пожежі знищено перекриття по всій площі, пошкоджено стіни та майно сараю. Відповідно до висновку експерта №36-23 за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження від 22 вересня 2-23 року вартість відновлювального ремонту сараю, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та який був пошкоджений пожежею, станом на момент проведення експертизи, складає 165 554,00 гривень. На даний час [PERSON] не бажає добровільно проводити необхідні ремонтні роботи, на звернення реагує зневажливо і зверхньо. Не погоджуючись з позовними вимогами [PERSON] , представником відповідача, [PERSON] подано відзив з проханням відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що курник був збудований ще у 1964 році батьком відповідача та перейшов у власність останнього як спадкове майно разом з земельною ділянкою, будинком та господарськими будівлями. Вищевказаний курник не відноситься до самочинного будівництва, оскільки збудований на земельній ділянці [PERSON] без жодних комунікацій та електропередачі. Акт огляду комісії Остерської міської ради від 10.11.2022 року створеної розпорядженням міського голови Остерської міської ради від 07.11.202 року №94 є неналежним доказом, оскільки є неповним, однобічний дискримінаційним та суперечливим. Не відповідає дійсності той факт, що про роботу комісії створене розпорядженням міського голови Остерської міської ради від 07.11.2022 року, з метою визначення законності розміщення курника за адресою [ADDRESS] , були вчасно повідомлені гр-н [PERSON] та гр-н [PERSON] , але від участі в роботі комісії [PERSON] самоусунувся. Відповідач [PERSON] як власник обстежуваної будівлі, розташованої по [ADDRESS] , належним чином не повідомлявся про роботу комісії офіційно не запрошувався до участі у огляді господарських будівель, з даним Актом ознайомлений не був, що позбавило його можливості висловити свої пояснення чи заперечення. Також сторона позивача звертає зауважує, що у складі комісії яка надавалв правову оцінку даній ситуації були вузькопрофільну спеціалісти з містобудування, архітектури, земельних відносин та благоустрою Остерської міської ради які ставили свій підпис а Актів, чим підтвердили порушення законодавства України зі сторони відповідача. Також даний Акт огляду (перевірки) від 10.11.2022р., складено комісією Остерської міської ради не протягом трьох днів з дня виникнення пожежі, а лише через один рік і п`ять місяців. В даному Акті огляду комісії Остерської міської ради від 10.11.2022р.. як і в Акті про пожежу від 23.06.2021р., жодним чином не зафіксований дійсний обсяг пошкоджень та реальний розмір матеріальної шкоди (прямі/побічні збитки) позивача. Не зазначена ані конкретна площа пошкоджених стін, ані площа пошкодженого даху (ані в метрах квадратних, ані в метрах погонних), ані орієнтовний розмір збитків, ані перелік та орієнтовна вартість знищеного пожежею майна. Акт огляду не містить жодного висновку комісії, про те, що внаслідок протиправної поведінки відповідача, дій чи бездіяльності, сталася пожежа у господарчій будівлі по [ADDRESS] . Таким чином, Акт огляду комісії Остерської міської ради від 10.11.2022р., має виключно загальний, інформативний характер і ґрунтується лише на вербальному коментарі ситуації, яка за даних обставин склалася. Також представник відповідача зазначає, що наявність вини у даному випадку може бути встановлено тільки пожежно-технічною експертизою. Разом з тим, пожежно-технічна експертиза у даній справі не проведена. А з моменту пожежі вже минуло два роки і сім місяців. Постанова про закриття кримінального провадження від 28.07.2023 року з обвинувальним актом, вироком, а отже не може бути прямим доказом 011 [PERSON] , оскільки [PERSON] взагалі не мав жодного статусу кримінальному провадженні, що підтверджується листом №2573 він 06.06.2023 року заступника начальника СВ відділення поліції ЧРУП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Олег Сікачова». Таким чином, [PERSON] не був учасником у даному кримінальному провадженні не мав жодного процесуального статусу. Звіт про причини виникнення пожежі також не є належним та допустимим Доказом, є суто інформативним, оскільки не містить в собі жодних висновків про те, Що саме відповідач [PERSON] будь-яким чином причетний до виникнення пожежі, що його поведінка є, чи була неправомірною, і в кінцевому випадку привела до спричинення шкоди позивачу. Також на думку представника відповідача висновок експерта № 36-23 за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження від 22 вересня 2023року не може бути належним доказом у даній справі із огляду на те, що обсяги будівельних робіт, зазначені у висновку, не відповідають обсягам пошкоджень, визначеним в акті про пожежу. Зокрема: в Акті про пожежу зазначено, що пожежею знищено лише перекриття по всій площі та вказано, що пожежею знищено перекриття по всій площі курника за адресою: [ADDRESS] , а у висновку вказано про необхідність улаштування нового дерев`яного перекриття, нові матеріали та крокви; нове покриття покрівлі з листової сталі по дерев`яній обрешітці, влаштувати нові дерев`яні фронтони, ремонт штукатурного шару зовнішніх стін; нове штукатурення стелі. Як наголошує сторона позивача, експерт зазначив, що більша частина сараю (матеріалів з яких зроблений сарай) відновленню не підлягає і причиною тому є або знищення сараю під дією високих температур, внаслідок пожежі або під дією води, якою гасили дану пожежу. Слід зауважити, що пожежа сталася у червні 2021 року, тобто два з половиною роки назад, сарай позивача по [ADDRESS] , власником якого він став у 2014 році, побудований у 1960 році, тобто даній будівлі 64 роки, будівельно-технічне експертне дослідження, проводилося у серпні, через понад два роки після пожежі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів безпідставності та необґрунтованості. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що проживає по сусідству з [PERSON] . Понад рік тому у господарстві останнього сталася пожежа. Набравши у відра води, хотіла зайти до двору [PERSON] , але хвіртка була зачинена. Тому разом з іншими пішла до господарства [PERSON] , і вже звідти подавали до двору [PERSON] через сітку відра з водою. Там пожежу гасили [PERSON] , його дружина і сусід [PERSON] . В цей час вогонь перекинувся на сарай [PERSON] . Присутні казали, що треба викликати пожежників, на що [PERSON] відповів, що розбереться сам. Коли приїхали пожежники, шланги вони прокладали через господарство [PERSON] . Коли [PERSON] збудував курник не знає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що близько 3 років тому у господарстві [PERSON] , яке розташоване по сусідству, сталася пожежа. Того вечора, він переліз через паркан та потрапив до вказаного господарства. Там побачив, що горить курятник, який [PERSON] намагається потушити. Він, разом з іншими сусідами прийнявся йому допомагати. В цей час вогонь перекинувся на сарай сусіднього господарства [PERSON] . Потім приїхали пожежники. [PERSON] не перешкоджав гасінню пожежі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що приблизно рік тому до неї постукали сусіди і повідомили, що у Самойленків горить сарай, тому треба дати воду. На це вона відчинила сусіднє господарство, за яким доглядала на прохання власників, та надала доступ до свердловини. Півсля цього бачила, як вогонь перекинувся з сараю [PERSON] на сарай [PERSON] . Потім приїхали пожежники. [PERSON] не перешкоджав їм гасити пожежу. У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Позивач [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер Витягу 31819989. Земельна ділянка, яка розташована під вищевказаним домогосподарством, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер Витягу 31820121, також належить на праві власності Позивачу. Згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду, який знаходиться по [ADDRESS] вбачається, що на земельній ділянці знаходиться: житловий будинок (А), веранда (а;а ), ганок (а2, а4, а5), відкрита веранда (а3), сарай (Б), погріб (П), вбиральня (У), огорожа (№ 1-6). Відповідач [PERSON] відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 357643$ від 14.05.2004 року та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, завіреного державним нотаріусом Остерської районної державної нотаріальної контори Велігошею Л.M. від 06.05.2004 року зареєстровано в реєстрі за № 1609 є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 777917, виданого 28 жовтня 2008 року, [PERSON] є власником земельної ділянки за цією ж адресою, площею 0,1000 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Під час судового засідання встановлено, що 22 червня 2021 року виникла пожежа господарчої будівлі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Звіту про причину виникнення пожежі, складеного 23 червня 2021 року головним інспектором відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Чернігівського районного управління ГУ ДСНС України у Чернігівській області Шинкаренко О.О., 22 червня 2021 року о 21 год. 09 хв. на ПЗЧ 5 ДПРЧ надійшло повідомлення про пожежу господарської будівлі в м.Остер, в результаті пожежі вогнем знищено перекриття по всій1 площі, покрівлю та перекриття курника за адресою: [ADDRESS] . На гасіння пожежі залучалось 1 відділення 7 ДПРП (м.Остер) на АЦ-40/4 (43253) 247.01. 2 чоловіка особового складу та 1 відділення 5 ДПРЧ (смт.Козелець) на АЦ-4-60 (5309) 5.5М, 3 чоловіки особового складу. Подавали 2 ствола, прокладено 20 метрів магістральної лінії діаметром 77 мм та 80 метрів робочої рукавної лінії діаметром 51 мм. При огляді місця пожежі встановлено, що осередок пожежі знаходився в курнику (господарчої будівлі)за адресою: [ADDRESS] , який впритул побудований до господарчої будівлі гр. [PERSON] , на що вказує найбільша масова частки вигорання, шлях розповсюдження полум`я. Оглядом місця пожежі та при опиті свідків встановлено, що осередок пожежі знаходився у курнику за адресою: [ADDRESS] на що вказує найбільша масова частка вигорання, шлях розповсюдження полум`я, але по прибуттю на місце пожежі аварійно-рятувального підрозділу, з`ясувалось, що господарі курника зачинили вхідні ворота, та не надали доступу до будівлі, що ускладнювало гасіння пожежі та з`ясування обставин виникнення пожежі. Отже з`ясувати причину виникнення пожежі складено, в зв`язку з тим, що на місці пожежі видимих ознак короткого замикання, підпалу або необережного поводження з вогнем не виявлено. Відповідно до Акту від 23 грудня 2021 року, складеного комісією у складі головного інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Чернігівського районного управління ГУ ДСНС України у Чернігівській області Шинкаренко О.О., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , складеного про пожежу, яка виникла 22 червня 2021 року о 20 год. 45 хв. (час орієнтовний) на об`єкті господарська будівля за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , до гасіння пожежі залучалися 1 відділення 7 ДПРП (м.Остер) на АЦ-40/4 (43253) 247.01. 2 чоловіка особового складу та 1 відділення 5 ДПРЧ (м.Остер) на АЦ-4-60 (5309) 5.5М, 3 чоловіки о/с. Пожежу ліквідовано о 22 год. 00 хв. 22 червня 20221 року. Пожедею знищено перекриття по всій площі; перекриття по всій площі курника за адресою: [ADDRESS] . Пожежею пошкоджено стіни курника за адресою: [ADDRESS] . Прямі збитки 100\~000 грн. Причина пожежі встановлюється. 10 листопада 2022 року Комісією у складі: [PERSON] заступника міського голови з питань виконавчих органів Остерської міської ради, голова комісії; [PERSON] начальника міського відділу містобудування, архітектури, земельних відносин та благоустрою Остерської міської ради, секретар комісії; [PERSON] спеціаліст відділу містобудування, архітектури, земельних відносин та благоустрою міської ради; [PERSON] слідчого слідчого відділення ВП №1 Чернігівського ГУП ГУНП в Чернігівській області; [PERSON] головного інспектора ВЗНС ГУ ДСНС у Чернігівській області, було складено Акт за результатами перевірки фактів, викладених у письмовому зверненні громадянина [PERSON] до Остерської міської ради від 21.10.2022. Розглянувши ситуацію на місці в присутності заявника, комісією встановлено: 1.За адресою: [ADDRESS] знаходиться домоволодіння громадянина [PERSON] (згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 28.12.2014). 2.Господарська будівля, сарай «Б», по [ADDRESS] пошкоджено пожежею, що сталася 22.06.2021: частково пошкоджені стіни та дерев`яні конструкції даху по всій площі будівлі. Дата виникнення пожежі зафіксована в Акті про пожежу від 23.06.2021, складеному головним інспектором ВЗНС ГУ ДСНС України у Чернігівській області Шинкаренко О.О. 3.На суміжній земельній ділянці домоволодіння [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , збудована невелика капітальна господарська будівля курник впритул до господарської будівлі громадянина [PERSON] . Вищенаведена господарська будівля громадянина [PERSON] відсутня в матеріалах справи на домоволодіння по [ADDRESS] на генеральному плані (схемі) КП «Ніжинське МБТІ» станом на 06.09.2022. Рік побудови господарської будівлі не відомий. Господарська будівля курник [PERSON] збудована з порушеннями державних будівельних норм України, а саме п.15.2, табл. 15.2, п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудови територій». Комісія вирішила: 1. Господарська будівля курник збудована громадянином [PERSON] з порушенням чинного законодавства. 2. З метою недопущення виникнення нещасних випадків у майбутньому рекомендувати громадянину [PERSON] провести перенесення господарської будівлі згідно чинного законодавства. Подальше вирішення спірних питань рекомендовано вирішувати в судовому порядку. У листі заступника міського голові з питань діяльності виконавчих органів Остерської міської ради [PERSON] № 1513/03-10 від 25.09.2023 повідомляється [PERSON] , що про роботу комісії, створеної розпорядженням голови Остерської міської ради від 07.11.2022 з метою визначення законності розміщення курника за адресою [ADDRESS] були вчасно повідомлені гр-н [PERSON] та гр-н [PERSON] , але від участі в роботі комісії останній самоусунувся. Відповідно до постанови від 28 липня 2023 року про закриття кримінального провадження №4202127213000023, винесеної слідчим у кримінальному провадженні начальником СВ ВП №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області, в ході досудового розслідування було встановлено, що пожежа виникла на території домогосподарства [PERSON] внаслідок загорання курника, який був самовільно побудований впритул до господарства [PERSON] за адресою [ADDRESS] , без дотримання нормативних розривів до існуючої забудови та меж ділянок, що є порушенням Правил пожежної безпеки в Україні. При цьому, [PERSON] був зобов`язаний вживати всіх необхідних та обачливих заходів, щоб не створити об`єктивної загрози для оточуючих та не створити ризик пошкодження їх майна, не допустити можливості настання негативних наслідків для оточуючих від користування ним своєю власністю. Суд зазначає, що дана постанова є чинною. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження №36-23 від 22 вересня 2023 року вартість відновлювального ремонту сараю, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та який був пошкоджений пожежею, що сталася 22 червня 2021 року, станом на момент проведення експертизи, складає 165\~554 гривні 00 коп. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Зважаючи, що предмет спору у цій справі є відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок пожежі, суд вважає за необхідне звернутися до законодавчих положень, якими врегульовані спірні деліктні зобов`язання. За загальним правилом особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачені частиною першою статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В контексті викладеного, слід зауважити, що для настання деліктної відповідальності за статтею 1166 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування. Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини, згідно з якої особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування лише, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому особа, яка заявляє вимоги щодо відшкодування майнової шкоди доводить лише факт заподіяння такої шкоди за участю відповідача (у тому числі її розмір), а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Такий розподіл тягаря доведення між сторонами у цій категорії справ підтверджується і незмінною правозастосовною практикою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 01.04.2021р. у справі № 464/5150/16-ц, від 22.04.2020р. у справі № 465/6125/16-ц, від 06.06.2019р. у справі № 286/2210/16-ц, від 06.06.2018р. у справі № 369/2178/16-ц та інших. Встановлюючи наявність елементів складу цивільного правопорушення у діях відповідача, як підстави для покладення на нього цивільно-правової відповідальності, суд звертає увагу сторін на наступне. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Аналогічні положення містяться у ст. 319 ЦК України. Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов`язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує дотримання принципу забезпечення балансу між інтересами власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших осіб, усього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, фізичної чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ч. 3 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки покладається на власника (власників) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна або наймачів (орендарів) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна, якщо це обумовлено договором найму (оренди), а також на керівника (керівників) суб`єкта господарювання. В розумінні зазначеного кодексу, пожежею є неконтрольований процес знищування або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для істот та навколишнього природного середовища (ст. 1 Кодексу цивільного захисту України). Загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, встановлюють Правила пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 30.12.2014р. № 1417 (далі Правила). Ці Правила є обов`язковими для виконання в тому числі і громадянами України. Так, відповідно до п. 1.1, 1.4 розділу ІІІ Правил (в редакції, чинній на час пожежі) при розміщенні будинків і споруд слід ураховувати вимоги пожежної безпеки, викладені в ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», СНиП ІІ-89-80 «Генеральные планы промышленных предприятий». Протипожежні відстані між будинками, спорудами, відкритими майданчиками для зберігання матеріалів, устаткування забороняється захаращувати, використовувати для складування матеріалів, устаткування, стоянок транспорту, будівництва та встановлення тимчасових будинків і споруд, у тому числі мобільних (інвентарних) будівель, індивідуальних гаражів. Територія об`єктів, ділянок, що межують з житловими будинками, дачними та іншими будинками, протипожежні відстані між будинками, спорудами, майданчиками для зберігання матеріалів, устаткування повинні систематично очищатися від сміття, відходів виробництва, тари, опалого листя, котрі необхідно регулярно видаляти (вивозити) у спеціально відведені місця. За змістом п. 3.25* державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування 17.04.1992р. №44 (далі ДБН 360-92), які втратили чинність лише в 2018 році, відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм (таблиця 3.2а), але не менше протипожежних норм (таблиця 1 додатка 3.1). В свою чергу, відповідно до ДБН 360-92 відстані між житловими будинками та господарськими будівлями на двох сусідніх ділянках треба приймати за таблицею 1. При цьому, хоча визначення відстані між об`єктами за цією таблицею й здійснюється виходячи зі ступеню вогнестійкості таких об`єктів, який в ході судового розгляду не встановлений, проте мінімальна відстань визначена цією таблицею становить 6 метрів. Як зазначено вище, пожежа виникла в курнику на території домоволодіння відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , який розташований впритул до господарчої будівлі позивача [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Під час пожежі, полум`я перекинулося на сарай [PERSON] , який в результаті загорання був частково пошкоджений. Проведеними заходами точна причина займання не встановлена. Ці обставини визнані учасниками, а тому в силу ч.1 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягають. При цьому суд зазначає, що доводи позивача щодо будівництва відповідачем [PERSON] господарської будівлі курника з порушенням державних будівельних норм України, а саме п.15.2, табл. п.6.1.41 ДБР Б.2.2-12:2019 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними і допустимими доказами, а саме Актом комісії, створеної за розпорядженням міського голови Остерської міської ради від 07.11.2022, Генеральним планом (схемою) відображена присадибна ділянка [ADDRESS] , де вбачається, що курник (господарська будівля Б) відсутній на плані; постановою від 28 липня 2023 року про закриття кримінального провадження №4202127213000023, винесеної слідчим у кримінальному провадженні начальником СВ ВП №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області [PERSON] . Разом з тим, суд не приймає до уваги надану представником відповідача довідку про технічний стан нерухомого майна господарства по [ADDRESS] , виготовленого інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] в частині того, що існуючий сарай «В» (курник) побудований до 05.08.1992 року, оскільки ці дані суперечать вищенаведеним доказам. Також у довідці відсутні будь-які відомості, на підставі яких інженер дійшов висновку щодо часу забудови вказаної господарської будівлі. При цьому [PERSON] , як власник майна, зобов`язаний був вживати всіх необхідних та обачливих заходів, щоб не створити об`єктивної загрози для оточуючих та не створити ризик пошкодження їх майна, не допустити можливості настання негативних наслідків для оточуючих від користування ним своєю власністю. Такі заходи є розумно очікуваними від відповідача, оскільки це унеможливило б настання таких негативних наслідків, що мали місце у досліджуваних правовідносинах. В свою чергу, [PERSON] , попри свої заперечення, в ході розгляду справи з дотриманням вимог ч. 3 ст.12, ст.ст.76, 77, 81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, що свідчать про відсутність його вини у заподіянні цієї шкоди, не заявляв клопотання призначення судової експертизи з метою спростування причини та наслідків пожежі, зазначеної в акті. Доводи, які викладені у відзивах на позовну заяву та озвучені представником відповідача у судовому засіданні суд вважає непереконливими та визначальними при вирішенні даного спору. Відтак суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду даної справи позивач належними та допустимими доказами довів існування обставини, з якими закон пов`язує настання деліктної відповідальності відповідача за ст. 1166 ЦК України за заподіяну внаслідок пожежі, що мала місце 22 червня 2021 року, шкоду. Доводи позивача щодо умисних дій відповідача, направлених на перешкоджання аварійно-рятувальному підрозділу гасити пожежу, суд до уваги не бере, оскільки такі факти не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи та були спростовані показами допитаних у судовому засіданні свідків. В свою чергу, визначаючись із розміром суми відшкодування, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. На підтвердження розміру заподіяної шкоди, окрім вже наведених вище доказів, що підтверджують сам факт пожежі, позивач надав висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження №36-23 від 22 вересня 2023 року, відповідно о якого вартість відновлювального ремонту сараю, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та який був пошкоджений пожежею, що сталася 22 червня 2021 року, станом на момент проведення експертизи, складає 165\~554 гривні 00 коп. Доводи представника відповідача щодо того, що даний висновок не може бути належним доказом у даній справі із огляду на те, що обсяги будівельних робіт, які зазначені у ньому, не відповідають обсягам пошкоджень, визначених в акті про пожежу, суд до уваги не бере, оскільки приписами ч. 1 ст.\~106\~ЦПК України визначено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Частиною 6 ст. 106 ЦПК зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Дослідивши даний висновок, суд визнає його належним доказом у справі, оскільки він відповідає вимогам ч. 7 ст. 102, ч. ч. 5 та 6 ст. 106 ЦПК України, зокрема, має посилання на обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та складений особою, яка має кваліфікацію судового експерта за відповідною спеціальністю. Отже, позивачем у належний спосіб доведено суму заподіяної йому шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи. Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Аналізуючи наведене вище, суд приходить до висновку, щодо доведеності вини у завданні [PERSON] шкоди відповідачем [PERSON] , який не вжив всіх необхідних та обачливих заходів, які зобов`язаний був вжити, щоб унеможливити настання негативних наслідків, що мали місце у досліджуваних правовідносинах. А тому з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода за завдані пожежею збитки в сумі 165\~554 гривні 00 коп. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України. З огляду на те, що позовні вимоги задоволені повністю, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в сумі 15\~655 гривень 54 коп., які складаються з витрат на проведення будівельно-технічного експертного дослідження 8\~000, 00 грн. (а.с. 153-154), оплати судового збору 1\~655, 54 грн. (а.с. 1, 55), витрат на правничу допомогу 6 000 грн. (попередній розрахунок суми майбутніх витрат у зв`язку з веденням адвокатом справи та квитанція АТ КБ «ПриватБанк» від 10.11.2023 про сплату позивачем адвокату 6\~000, 00 грн. (а.с. 152, 159). Враховуючи викладене,

Outcome: approved