Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

05.06.2024р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пені, стягнення 3 % річних та інфляційних втрат (а.с. №4-6). Позовна заява подана до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, оскільки містом реєстрації відповідача є м. Маріуполь Донецької обл. При цьому, судом враховано, що після самовідводу судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Хараджи Н.В. від 16.02.2022р. цей суд не ухвалив судового рішення за цим позовом. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 12.06.2024р. відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с.№45). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що йому на праві власності належить автомобіль марки «Opel Astra», реєстраційний номер [NUMBER] . 29.01.2021р. з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача. Вина [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді підтверджена постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.07.2021р. у справі №263/5485/21. Вартість відновлювального ремонту автомобіля\~«Opel Astra», реєстраційний номер [NUMBER] становить 153 883 грн. 52 коп., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля складає 105\~235 грн. 20 коп., а ринкова вартість пошкодженого автомобіля 39\~284 грн. 93 коп. Позивач звернувся з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування в М(Т)СБ України. 02.08.2021р. позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 57\~951 грн. 68коп. У відповідності до положень ст. 1194 ЦК України позивач наполягав на стягненні з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, а саме 56\~646 грн. 91 коп. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати по оплаті судового збору та правничої допомоги (а.с. №4-6). 11.07.2024р. позивачем були уточнені позовні вимоги, а саме в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 3\~954 грн. 42 коп., 3 % річних у розмірі 5 854 грн. 71 коп., інфляційні втрат у розмірі 26\~849 грн. 38 коп., а також доплачено судовий збір (а.с. № 55-58). Представник позивача - адвокат Довгаль С.М. (діє на підставі ордеру від 03.06.2024р. а.с. № 33) в заяві від 31.07.2024р. позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати за його відсутності та відсутності позивача. Також в цій заяві представник позивача додатково зазначив, що заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. № 69). Відповідач [PERSON] в судові засідання, які призначалися судом на 11.07.2024р. та 31.07.2024р., повторно не з`явився, про дати та час розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошень на сайті «Судова влада України» (а.с. № 52, 68). Sms-повідомлення, які були направлені судом на номер телефону, який було зазначено позивачем по тексту позову, не були доставлені з технічних причин (а.с. № 51, 67). Повідомити відповідача рекомендованим листом з повідомленням за місцем його реєстрації у суду була відсутня можливість через те, що останній зареєстрований у м. Маріуполі Донецької області, про що є відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру від 06.06.2024р. (а.с. № 42), оскільки з м. Маріуполем Донецької області відсутній поштовий зв,язок (а.с. № 53). Отже, у відповідності до положень ч.ч. 7, 11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином у відповідності до вимог ЦПК України про дати судових засідань. Про причини неявки в судові засідання відповідач суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надіслав, також не скористався своїм правом на подачу відзиву на позов в порядку ст. 178 ЦПК України. З урахуванням заяви представника позивача від 31.07.2024р., повторної неявки відповідача при належному повідомлені у відповідності до вимог ЦПК України про дати судових засідань, суд у відповідності до положень ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалив рішення в судовому засіданні 31.07.2024р. за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами. Підстав для ухвалення у справі заочного рішення суду немає, оскільки відсутня сукупність умов, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки по тексту заяви до суду від 31.07.2024р. (а.с. № 69) представник позивача не надав згоду на ухвалення заочного рішення суду. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивач [PERSON] є власником транспортного засобу марки «Opel Astra», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. №14 зв.ст.). 29.02.2021р. приблизно о 08 год. 00 хв. поблизу будинку № 29 по вулиці Бахчиванджи в Приморському районі міста Маріуполя Донецької області водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Hyunday I-30», державний реєстраційний номер [NUMBER] , при початку руху та зміні його напрямку, виконуючи маневр розвороту, не забезпечив безпеку та скоїв зіткнення з автомобілем «Opel Astra», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобілі отримали механічні ушкодження, чим заподіяні матеріальні збитки. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.07.2021р. у справі № 263/5485/21 (3/263/2602/2021) винним у вчиненні даного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано водія [PERSON] Постанова не була оскаржена відповідачем і набрала законної сили 19.04.2022р. (а.с. № 10). Також було складено протокол про адміністративне правопорушення і стосовно водія [PERSON] . Втім, постановою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20.07.2021р. у справі № 266/2044/21 (3/266/762/21), провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення (а.с. № 11-12). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ч.6\~ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, постановою від 09.07.2021р. у справі № 263/5485/21 (3/263/2602/2021) про адміністративне правопорушення встановлено, що відповідач здійснив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб марки «Opel Astra», реєстраційний номер [NUMBER] , який належав позивачу на праві приватної власності. Позивач 20.05.2021р. звернувся з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування до М(Т)СБ України (а.с. № 7-8, 9). 02.08.2021р. позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 57\~951 грн. 68коп. (а.с. № 27). Відповідно до висновку судового експерта автотоварознавця Цаберябого В.М. № 056 21 від 15.06.2021р. вартість відновлювального ремонту автомобіля\~«Opel Astra», реєстраційний номер [NUMBER] становить 153 883 грн. 52 коп., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля складає 105\~235 грн. 20 коп., а ринкова вартість пошкодженого автомобіля 39\~284 грн. 93 коп. (а.с. № 13-25). Отже, різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою складає 56\~646 грн. 91 коп. (153\~883 грн. 52коп. - 57\~951 грн. 68коп. 39\~284 грн. 93 коп. = 56\~646 грн. 91 коп.). На стягненні саме цієї суми в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і наполягає позивач. Стосовно правових підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди суд зазначає наступне. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз`яснено в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Згідно з пункту 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. № 142/5/2092, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу. Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди. Оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічні по суті висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14.02.2018р. у справі N 754/1114/15-ц (провадження N 61-1156св 18), від 13.06.2019р. у справі N 587/1080/16-ц (провадження N 61-20762св18), від 17.10.2019р. у справі N 370/2787/18 (провадження N 61-11244св19), від 30.10.2019р. у справі N 753/4696/16-ц (провадження N 61-30908св18), від 21.02.2020р. у справі N 755/5374/18 (провадження N 61-14827св19) та від 22.04.2020р. у справі N 756/2632/17 (провадження N 61-12032св19). Таким чином, суд вважає доведеним, що внаслідок винних дій відповідача автомобіль позивача за зазнав пошкоджень, чим позивачу завдано майнову шкоду, яка підлягає відшкодуванню відповідачем у розмірі, що відповідає різниці між фактичним розміром шкоди і виплаченим страховим відшкодуванням. Враховуючи, що розмір завданого позивачу збитку підтверджено висновком судового експерта автотоварознавця, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є обґрунтованими, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 56\~646\~грн.\~91\~коп.,\~що складає різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Стосовно позовних вимог про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і факту завдання майнової шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Якщо якесь зобов`язання виражається у грошах, то у випадку його прострочення можна нараховувати платежі, передбачені статтею 625 ЦК України. Оскільки зобов`язання з відшкодування шкоди майже завжди виражається у грошах, то і тут можуть нараховуватися платежі, передбачені статтею 625 ЦК України. Такий правовий висновок було викладено у постановах Верховного Суду від 28.10.2020р. у справі № 445/370/19; від 07.10.2020р. у справі, № 742/637/19; від 17.06.2020р. у справі № 213/1371/16-ц. З урахуванням того, що на правовідносини, які склалися між сторонами у справі, поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка встановлює компенсаторний механізм у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу інфляційні втрати за весь час прострочення виконання зобов`язання, пеню, а також 3% річних від простроченої суми зобов`язання. Пеня за період з 29.01.2021р. по 09.07.2024р. (подача уточненого позову) складає 3 954 грн. 42 коп. 3% річних за період з 29.01.2021р. по 09.07.2024р. складають 5 854 грн. 71 коп., а інфляційні втрати за період з 29.01.2021р. по 09.07.2024р. складають 26\~849 грн. 38коп. Обговорюючи питання розподілу судових витрат у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1\~211 грн. 20 коп., оскільки це мінімальний розмір судового збору за вимогами майнового характеру при подачі позовів у 2024р. (а.с. № 3). Зайве оплачена сума судового збору у розмірі 288 грн. 33 коп. (при подачі уточненого позову) може бути повернута позивача за окремою заявою (а.с. № 59). На підставі викладеного,

Outcome: approved