Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить: розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини. Позов мотивує тим, що 20 жовтня 2018 року він та [PERSON] , уклали шлюб, який зареєстрували у Дрогобицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Львівської області, актовий запис № 347. За час перебування в шлюбних відносинах, у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя між ними не склалося. Шлюбні відносини фактично припинені із квітня 2023 року, спільне господарство не ведеться. Відповідачка проживає окремо від позивача та їх дочки, а саме в Республіці Польща, де офіційно працевлаштована,,з робочим навантаженням на повну ставку. За таких обставин вважає, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Протягом цього часу, дружина не займається вихованням та утриманням їх дочки, не бере участі у її житті, тобто самоусунулася від виховання малолітньої дочки [PERSON] , остання проживає з батьком та знаходиться на повному його забезпеченні. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дочки, а тому вирішив звернутися в суд з даним позовом. Позивач [PERSON] , подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому зазначає що оскільки їй випала можливість побудувати кар`єру закордоном, вона не може забрати дочку [PERSON] з собою та забезпечити їй належний догляд, та не має достатніх умов та коштів для її утримання. Вважає умови проживання у батька набагато кращими, та такими що більше підходять для дитини. З позивачем тривалий час не проживають разом та втратили почуття любові. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення та проводити розгляд справи без її участі. Представник відділу-служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 24 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями частин 3 та 4 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , 20 жовтня 2018 року уклали шлюб, який зареєстрували у Дрогобицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Львівської області, актовий запис № 347. [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON] - [INFO] .. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні, оскільки не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Як встановлено, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин сім`ї сторін по справі є те, що між подружжям втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати. Що стосується позову в частині визначення місця проживання дитини, суд вважає за доцільне зазначити наступне. Згідно Акту обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] , складеного спеціалістами відділу СуСД Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, за цією адресою проживають позивач [PERSON] та його дочка [PERSON] , умови проживання у квартирі задовільні, [PERSON] забезпечена усім необхідним для проживання та розвитку. Із характеристики висновку психолога за результатами психологічного дослідження №70 від 08.07.2024 р., виданого практичним психологом вищої категорії [PERSON] , вбачається, що з метою збереження ментального здоров`я [PERSON] , запобігання психологічної травматизації, виникнення в малолітньої дитини невротичних розладів і деформацій особистості, яка перебуває на стадії формування, рекомендується визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] на користь батька, [PERSON] .. Активна участь батька у житті [PERSON] також підтверджується довідками від лікарів, вихователя дитячого клубу «Дзиґа», а також поясненнями сусідів, родичів, які долучені до матеріалів справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до вимог статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 4 статті 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно ст. 19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд, беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини та забезпечити доброзичливе спілкування один з одним, вважає за можливе визначити місце проживання дитини з батьком, оскільки зазначене буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, сприятиме її повноцінному вихованню та розвитку. У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дитиною, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. Крім того, суд звертає увагу обох сторін на те, що для гармонійного та повноцінного розвитку дитини участь обох батьків у вихованні дітей є важливою, та, останніми, як батьками неповнолітньої дитини, в свою чергу, слід налагодити відносини між собою з метою досягнення належного спільного виховання дітей. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та визначення місця проживання дитини з батьком, що не позбавляє матір права та можливості особистого спілкування з дитиною, обов`язку брати участь в її утриманні та вихованні.

Outcome: approved