Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Ухвалою суду від 04.08.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13.02.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачка, збільшивши позовні вимоги, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] на 1/2 частини житлового будинку літ. "А", загальною площею 69,6 кв. м., житловою площею 44, 7 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами: літ. "а" веранда, літ. "Б" - господарська будівля, літ. "Б/під" - погріб, літ. "Б1" - сарай-прибудова, літ. "1-3" - огорожа, який знаходиться по [ADDRESS] . Визнати за нею право власності на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1584 га., цільове призначення для обслуговування житлового будинку, яка розташована на території села Ковалівка, Вінницький район (колишній Немирівський) Вінницької області, кадастровий № 0523084001:06:003:0009. Визнати за нею право власності на 1/2 частини транспортного засобу марки CHEVROLET моделі AVEO, 2008 року випуску, який зареєстрований 14.11.2019 року ТСЦ № 0541 за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що [INFO] померла її матір [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно, зокрема частка земельної ділянки та житлового будинку, які розташовані по [ADDRESS] . [PERSON] , являється спадкоємцем за законом після смерті своєї матері [PERSON] та на даний час оформила свої спадкові права на деяке майно, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02.07.2021 року. Крім неї, спадкоємцем за законом являється її батько [PERSON] , який від прийняття спадщини відмовився, що підтверджується його заявою, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] , вона прийняла шляхом подання у визначений законодавством строк до нотаріальної контори відповідної заяви про прийняття спадщини. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, про це наголошується у ст. 1217 ЦК України. На даний час [PERSON] , вирішила оформити свої спадкові права на вказаний вище житловий будинок та земельну ділянку після смерті своєї матері, проте коли вона звернулася з цього приводу до нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що оскільки дане спадкове майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] де титульним власником є [PERSON] , який повідомив нотаріальну контору, що заперечує проти виділу частки в спільному майні, що підтверджується Постановами нотаріусу про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.07.2023 року за № 671/02-31 та № 672/02-31. Згідно п. 1.4 Глави 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України на підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, її батько [PERSON] та її мати [PERSON] уклали шлюб 11 червня 1998 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 25 травня 2023 року. Під час перебування у шлюбі з її матір`ю [PERSON] купив житловий будинок та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, які розташовані по [ADDRESS] , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу житлового будинку та Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 14 липня 2005 року. Крім того, 14.09.2019 року, також під час шлюбу, був придбаний транспортний засіб CHEVROLET AVEO, 2008 року випуску, який зареєстрований на [PERSON] , що підтверджується листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області від 30.11.2023 року за № 31/2-4652. Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування. Є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком включеного з цивільного обороту. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1,2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, втратив його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Відтак, оскільки зазначеним вище та доданими до позовної заяви документами підтверджено той факт, що спірне майно, а саме житловий будинок, земельна ділянка та транспортний засіб є об`єктом спільної сумісної власності подружжя її батьків та враховуючи презумпцію рівності часток подружжя її матері при житті належало частина спірного майна, на яке вона має право успадкувати як законний спадкоємець, проте в нотаріальній конторі свої спадкові права вона оформити не може через заперечення відповідача на виділ частки у майні, а тому вимушена звертатися до суду даною позовною заявою. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із відзивом про те, що позов не визнає, оскільки вимоги позивача є безпідставними, просить в позові відмовити. 01.11.2023 року відповідач [PERSON] подав до суду зустрічний позов до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просить визнати за ним право власності на частини житлового будинку літ. «А», загальною площею 69,6 кв. м., житловою площею 44,7 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами: літ. «а» - веранда, літ. «Б» -господарська будівля, літ. «Б/під» - погріб, літ. «Б1» - сарай-прибудова, літ. «1-3» - огорожа, який знаходиться по [ADDRESS] . Визнати за ним право власності на частини земельної ділянки площею 0,1584 га., цільове призначення для обслуговування житлового будинку, яка розташована на території села Ковалівка, Вінницький район (колишній Немирівський) Вінницької області, кадастровий № 0523084001:06:003:0009. \~ \~ \~ \~Представник позивачки адвокат Головенко Є.В., в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] , підтримує просить їх задовольнити. В зустрічному позові [PERSON] до [PERSON] про визнання прав власності в порядку спадкування відмовити повністю. \~ \~ \~ \~В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, свій зустрічний позов підтримує в повному обсязі . В задоволенні позовних вимог [PERSON] до нього про визнання права власності в порядку спадкування просить відмовити. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована разом з позивачкою та відповідачем, за адресою: [ADDRESS] , після смерті якої відкрилася спадщина, в т.ч. на земельну ділянку та житловий будинок, які розташовані по [ADDRESS] . [PERSON] , являється спадкоємцем за законом після смерті своєї матері [PERSON] та на даний час оформила свої спадкові права на деяке майно. З метою оформлення спадщини після смерті матері, позивачка звернулась до державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. для оформлення своїх спадкових прав на вказаний вище житловий будинок та земельну ділянку. Відносно оформлення спадщини на вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку, позивачка отримала від нотаріуса відмову в зв`язку з відсутністю згоди титульного власника майна на виділ частки в спільному майні. Крім позивачки, спадкоємцем за законом на майно померлої являється її батько [PERSON] , який від прийняття спадщини відмовився, що підтверджується його заявою, від 08 жовтня 2020 року, та сестра [PERSON] , яка також відмовилася від прийняття спадщини, згідно поданої заяви від 08 жовтня 2020 року. Обидві заяви знаходяться в матеріалах спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] . Таким чином позивачка являється єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері. Статтею 328 Цивільного кодексу України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~ст.392 ЦПК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1\~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, що передбачено\~ст.1218 Цивільного кодексу України. Відповідно до\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя , який його пережив та батьки. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 грудня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємця, який прийняв спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до\~ст.1278 ЦК України\~частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розділив спадщину між ними. Статтею 60 СК України\~передбачено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною першою\~статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домоволеністю між ними або шлюбним договором. Разом з тим, частиною першою\~статті 120 ЗК України\~передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Частиною четвертою\~статті 120 ЗК України\~визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. \~ \~ \~ \~Аналіз наведених доказів вказує на те, що позивачкою доведено обставини, які підтверджують, що вона, як спадкоємиця по закону, успадковує частини майна, які належали спадкодавцеві, її померлій матері, а відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню і за нею слід визнати право власності на частки спадкового житлового будинку, спадкової земельної ділянки та автомобіля. В зустрічному позові [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, на думку суду, слід відмовити так як в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у визначений законом строк відмовився від прийняття спадщини після смерті своєї дружини [PERSON] , що підтверджується його відповідною заявою від 08.10.2020 року, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на відповідача. На підставі викладеного та ст.ст.\~328,\~392,\~1216,\~1217,1225,\~1226,\~1261,\~1278 ЦК України, ст.ст.\~60,\~70 СК України,\~ст.120 ЗК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 грудня 2008 року за №7,

Outcome: approved