Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. В обґрунтування позову зіслалася на те, що з 2006 року по 08.10.2023 року вона проживала однією сім`єю із [PERSON] , [INFO] без реєстрації шлюбу. [INFO] її цивільний чоловік [PERSON] помер, про що в Книзі реєстрації смертей 06 листопада 2023 року зроблений відповідний актовий запис за №1533 та видано 06 листопада 2023 року Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) свідоцтво про смерть серія [NUMBER] .Спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , крім іншого, складається із банківських карткових рахунків № [NUMBER] , а також № [NUMBER] , відкритих в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я померлого [PERSON] . Увесь цей час вони перебували у фактичних шлюбних відносинах, мали спільний бюджет та вели спільне господарство, були зареєстровані та проживали в її особистому будинку за адресою: [ADDRESS] , всі витрати на поховання [PERSON] були понесені за її рахунок. 06 березня 2024 року позивачка звернулася до Приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. як цивільна дружина з питання оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , про що 06.03.2024 року було заведено спадкову справу за №65/2024, однак під час звернення з питання отримання свідоцтва про право на спадщину 09 квітня 2024 року Приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. їй було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої їй було фактично відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що нею не надано документів, щодо постійного проживання, а також що підтверджують родинні стосунки спадкодавця та спадкоємця. Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в подальшому вплине на визнання права на спадкове майно. У зв`язку з чим, просить суд встановити факт її проживання однією сім`єю без шлюбу з [PERSON] , [INFO] , з 2006 року до моменту смерті [PERSON] - [INFO] . Від представника третьої особи Міністерства оборони України на адресу суду надійшли письмові пояснення в яких вказано, що позивачка звернулась до суду у порядку позовного провадження та хоче встановити факт, який згідно законодавства встановлюється в порядку окремого провадження. Позивачка в позовній заяві мала би викласти свої вимоги щодо предмету спору та їх обґрунтування, але спору між [PERSON] та приватним нотаріусом не існує. Щодо відсутності юридичних наслідків встановлення факту, що має юридичне значення зазначила, що в даній справі військовослужбовець загинув [INFO] . Отже, станом на цю дату, Закон № 2011-ХІІ діяв в редакції, яка не передбачала категорію осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, як особу, яка проживала однією сім`єю з загиблим/загиблою, як чоловік та жінка, без шлюбу. За таких обставин позивачка не має права на таку виплату. Так само, в ст. 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їхсоціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (в редакції, яка діяла на дату загибелі [PERSON] ), не віднесено особу, яка проживала однією сім`єю з загиблим/загиблою, як чоловік та жінка, без шлюбу, до членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України.Таким чином, оскільки позивачка за встановленими обставинами у справі не набула прав подружжя, вона не має права на отримання виплат зазначених нею у заяві (одноразова грошова допомога, гарантовані державою при загибелі члена сім`ї), тобто факт, який вона просить встановити не викликає для неї юридичних наслідків. Щодо наявності доказів факту проживання як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу зазначила, що позивачкою не надано достатніх та допустимих доказів, які б свідчили про наявність спільних обов`язків саме як подружжя, матеріали справи не містять належних тадопустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та жінки, тобто наявність сім`ї, зокрема, що позивачка з [PERSON] постійно спільно проживали, мали спільний бюджет, харчування, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні житла, ремонті, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин з [PERSON] . Посилання позивачки на акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складений депутатом селищної ради та сусідами вважають не допустимим доказом, адже підписи свідків зі сторони заявниці в акті на підтвердження того, що сторони проживали однією сім`єю у вказаний період, носять узагальнений характер, стосуються здебільшого констатації факту сумісного проживання сторін та не підтверджують наявності усталених відносин, які притаманні подружжю у в розумінні статті 3 СК України. З урахуванням наведеного, вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з [PERSON] , з 2006 року до моменту смерті [INFO] , є необґрунтованими, факт проживання однією сім`єю є недоведеним. У зв`язку з чим, просить в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Розгляд справи здійснювати за відсутності представника Міністерства оборони України за наявними матеріалами, відповідно до вимог чинногозаконодавства. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити. Крім того, позивачка пояснила, що з [PERSON] з 2006 року проживали в її особистому будинку за адресою: [ADDRESS] до його смерті [INFO] . За час спільного проживання мали спільний бюджет, вели спільне господарство, разом відпочивали, виховували її доньку. Всі витрати на поховання [PERSON] були понесені за її рахунок. Відповідач приватний нотаріус Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, в наданих поясненнях просила провести розгляд справи за відсутності представника Міністерства оборони України. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивачка є її колегою. Їй відомо, що з 2006 року [PERSON] проживала разом з [PERSON] по день смерті останнього. Вони жили в будинку [PERSON] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, виховували доньку [PERSON] . Підтверджує, що дійсно [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка є її сусідкою. Їй відомо, що з 2006 року [PERSON] проживала разом з [PERSON] в належному [PERSON] будинку по день смерті останнього. Вони жили дружно, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка [PERSON] є її сусідкою. З 2006 року остання проживала разом з [PERSON] . Вони жили однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу, виховували доньку [PERSON] . [PERSON] теслярував, до нього зверталися люди, він робив вулики, драбини, держаки до лопат та інше. Вона також зверталась за допомогою до [PERSON] , останній ніколи не відмовляв. У [PERSON] та [PERSON] був спільний бюджет, вони вели спільне господарство, разом їздили відпочивати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивачка є його сусідкою, [PERSON] знав. [PERSON] проживала разом з [PERSON] доки він не загинув. За час проживання [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство. Вони проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторони позивачки, свідків, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 06.11.2023 року, [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , актовий запис № 1533 (а.с. 8). Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 11.10.1996 року, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3-4). Як вбачається з копії договору дарування будинку від 18.04.2005 року, [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). З акту обстеження матеріально - побутових умов сім`ї від 11.03.2024 року встановлено, що [PERSON] дійсно проживала з 2006 року у своєму особистому будинку разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де вели спільне домашнє господарство і виховували доньку [PERSON] . [INFO] [PERSON] загинув під населеним пунктом Роботине. 04.11.2023 року [PERSON] поховала свого чоловіка [PERSON] за свій рахунок на Покровському кладовищі. Тіло загиблого дружина [PERSON] доставила своїм транспортом з м. Запоріжжя (а.с. 6). Постановою приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 09.04.2024 року, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки нею не надано документів, щодо постійного проживання, а також що підтверджують родинні стосунки спадкодавця та спадкоємця (а.с. 9). Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до положень ст.1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Згідно положень ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. При цьому, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із подружжя, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї") визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. За змістом статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» defacto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, що зазначено у ст. 74 СК України . У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.1999 за № 5-рп/99 визначено таку обов`язкову ознаку поняття «член сім`ї», як ведення спільного господарства. Іншими доказами проживання однією сім`єю може бути народження спільних дітей; спільне придбання рухомого та нерухомого майна; укладення чоловіком/жінкою договорів дарування, страхування, медичного та туристичного обслуговування, тощо на користь іншого; наявність спільних рахунків у банківських установах; спільна участь у питанні життєзабезпечення сімї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту, спільне проведення дозвілля; наявність спільних фотографій, дописів та іншої інформації в соціальних мережах та інших веб-сайтах; догляд один за одним під час хвороб, в тому числі понесення витрат на лікування, на організацію та проведення похорон, доглядом за місцем поховання, тощо. Для встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 року у справі № 369/16486/18. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів, є обов`язком суду при їх оцінці. Як встановлено судом, встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу необхідно позивачкі для реалізації своїх прав на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] . Таким чином, з наведеного можна дійти висновку, що позивачка [PERSON] дійсно проживала з [PERSON] , який загинув [INFO] , однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 2006 року по 08.10.2023 - день його смерті. Вказана обставина підтверджується дослідженими у ході розгляду справи доказами та показами свідків, згідно яких [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство та мали спільний бюджет, приймали спільну участь у питанні життєзабезпечення їх сім`ї та проведенні дозвілля, разом виховували доньку позивачки. Аналізуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи покази свідків, які кожен окремо підтвердили факт проживання позивачки [PERSON] з [PERSON] , суд приходить до висновку про доведеність факту проживання позивачки однією сім`єю з [PERSON] як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу у період з 2006 року по день смерті останнього. Оцінюючи заперечення проти позову, надані представником третьої особи, суд відхиляє з огляду на їх необґрунтованість та спростуванням наявними доказами та показами свідків. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, надані позивачкою докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, і в своїй сукупності підтверджують факт проживання заявниці та [PERSON] однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу за вказаний у позові період. Факт, про встановлення якого просить позивачка, має для неї юридичне значення, оскільки це є підставою для реалізації нею своїх прав на отримання спадкового майна. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи заяву у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: як розподілити між сторонами судові витрати. Враховуючи, що позивачкою не заявлено відповідного клопотання щодо розподілу судових витрат, вказане питання судом не вирішується та такі судові витрати залишаються за позивачкою. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved