Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 210109-32711-1 від 09.01.2021р. у розмірі 23 108,40 грн., яка складається з: - 4 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; - 2 308,40 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 09 січня 2021 року по 07 лютого 2021 року (включно); - 16 800,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого Кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 08 лютого 2021 року по 07 червня 2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України; а також судові витрати у розмірі 2684,00 грн. та 9000,00 грн. витрат на правову допомогу. Посилається в позові на те, що відповідно до укладеного договору №210109-32711-1 від 09 січня 2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та [PERSON] , відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 гривень, строком на 29 днів, шляхом переказу на його платіжну картку емітовану AT «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інсайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з Умовами кредитного договору, Правилами надання грошових кошти позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затверджені наказом директора ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://monetka.ua/uk/about_us або https://monetka.com.ua/uk/about_us. При укладанні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідач взяті на себе зобов`язання по договору не виконав, у зв`язку з чим станом на 30 жовтня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 23108,40 грн., з яких: 4000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 2308,40 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 09 січня 2021 по 07 лютого 2021 року включно; 16800,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3. кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 08 лютого 2021 року по 07 червня 2021 включно. На підставі викладеного позивач просив позов задовольнити. Позовна заява була зареєстрована в канцелярії Голосіївського районного суду м. Києва 06 листопада 2023 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 13 листопада 2023 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження. Копія позову з додатками була направлена відповідачу позивачем при зверненні до суду в системі «Електронний суд» у порядку виконання вимог абз.2 ч.1 ст.177 ЦПК України. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористалася, відзив на позов не подала. З урахуванням цього суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09 січня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та [PERSON] укладено договір №210109-32711-1, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 гривень. Відповідно до п. 1.3 договору позика надається строком на 29 днів. Від АТ КБ «Приватбанк» на запит суду надало лист від 20 грудня 2023 року, яким підтверджено факт того, що на [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] , та надано виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 09 січня 2021 року по 14 січня 2021 року, з якої вбачається, що 09 січня 2021 року на картковий рахунок відповідача був зарахований переказ на суму 4000,00 грн. Встановлено, що ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, здійснивши переказ на платіжну картку відповідача, емітовану AT «КБ «ПРИВАТБАНК», грошові кошти у розмірі 4000,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. В свою чергу, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, суму кредиту не повернув. Згідно розрахунку заборгованості відповідача за договором №210109-32711-1 від 09 січня 2021 станом на 30 жовтня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 23108,40 грн., з яких: 4000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 2308,40 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 09 січня 2021 по 07 лютого 2021 року включно; 16800,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3. кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 08 лютого 2021 року по 07 червня 2021 включно. З даних електронних реєстрів вбачається, що позивач «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» є юридичною особою, яка включена до Державного реєстру фінансових установ 10.02.2017 року як фінансова компанія, а тому має право надавати фінансові послуги відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. За змістом ст.ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. За таких обставин суд вважає, що договір був укладений та підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами статей 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1.2 договору сторони погодили процентну ставку за користування кредитом у розмірі - 1,99 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в п. 1.3 цього договору. Згідно п. 3.3 договору, у разі порушення строків повернення кредиту встановленим п. 1.3 договору, позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого станом на 30 жовтня 2023 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 23107,40 грн. Судом встановлено, що 01 липня 2021 між ТОВ «ФК» «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено договір про відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М (надалі - договір про відступлення права вимоги) відповідно до якого право вимоги за договором №210109-32711-1 від 09 січня 2021 перейшло до ТОВ «ФК «Ріально», що підтверджується витягом з Акту приймання-передачі прав №1 від 01 липня 2021 до договору відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01 липня 2021 року. ТОВ «ФК «Ріально» повністю виконаю свої зобов`язання за договором про відступлення права вимоги щодо перерахування грошових коштів, що підтверджується платіжним доручення №371 від 15 вересня 2021, копія якого міститься в матеріалах справи. Частиною 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач приведені позивачем обставини не спростував, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав. Виходячи з цього суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Що стосується витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. За змістом ч.2 ст.174 ЦК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. В ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що при встановленні розміру гонорару адвоката враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З точки зору ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З матеріалів справи вбачається, що разом з позовною заявою до суду було подано договір про надання юридичних послуг №02/06/2022 від 02 червня 2022 року, укладений між ТОВ «ФК «Ріальто» та [PERSON] , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; довіреність на представництво, акт приймання-передачі наданих послуг №141 від 12 липня 2023 до договору про надання юридичних послуг від 02 червня 2022, який має розрахунок та опис робіт (наданих послуг), платіжне доручення №713 від 28 липня 2023 року. Відповідно до акту приймання передачі наданих послуг №141 від 12 липня 2024 року - п. 39. адвокатом виконана наступні послуги, а саме: -підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором №210109-32711-1 від 09 січня 2021 року та клопотання про витребування доказів, що подається разом з позовною заявою вартість 8000 грн.; -складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику з [PERSON] за договором №210109-32711-1 від 09 січня 2021 року. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial