Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

у травні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», в особі представника - адвоката Горячева А.В., звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь суму в якості страхового відшкодування (шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди) у розмірі 10 536 грн. 13 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 3 028 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ.169963, згідно умов даного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь -яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Lexus» державний номерний знак [NUMBER] . 25 грудня 2021 року, у м. Київ, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Lexus» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Кіа» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Солом`янського районного суду м. Києва по справі №760/725/22 від 22 лютого 2022 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Lexus» державний номерний знак [NUMBER] , який на підставі Договору добровільного страхування був застрахований у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». 28 грудня 2021 року, [PERSON] водій/власник транспортного засобу «Lexus» державний номерний знак [NUMBER] звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку, що має ознаки страхового по договору страхування Авто КАСКО №АМ.169963. Позивач на підставі Страхового акту №14357/1, враховуючи Рахунок-Фактуру №СМУ00045482 року, здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок СТО в розмірі 43 975 (сорок три тисячі дев`ятсот сімдесят п`ять) грн. 32 коп., що підтверджується Платіжним дорученням №00072297 від 08 лютого 2022 року. Під час дослідження страхового випадку, стало відомо, що на момент дорожньо- транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність Відповідача, як водія транспортного засобу «Кіа» державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ № 205325986 у Товаристві з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант». Позивач звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Альфа- Гарант» із Вимогою в порядку суброгації №18907/14357/1 від 08 листопада 2022 року. На підставі Вимоги в порядку суброгації №18907/14357/1 від 08 листопада 2022 року, Товариство з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату у розмірі 30 095 грн. 27 коп. Станом на момент подання позову сума яка підлягає відшкодуванню становить 10 536 грн. 13 коп. У зв`язку з чим позивач просив стягнути на його користь з відповідача у рахунок відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування 10536 грн. 13 коп. та судовий збір 3 028 грн. 00 коп. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 травня 2024 року справу розподілено судді Тесленко І.О. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 травня 2024 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві міститься клопотання в якому позивач просив розглядати справу за відсутності його представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за його зареєстрованим місцем проживання, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12 - 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України; повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Заяв та / або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. З урахуванням викладеного, положень ст. ст. 128 - 131, 223 ЦПК України, та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно - процесуального законодавства. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно постанови Солом?янського районного суду міста Києва по справі № 760/725/22 від 22 лютого 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Lexus» державний номерний знак [NUMBER] , який на підставі Договору добровільного страхування був застрахований у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Відповідно до заяви про настання страхового випадку від 28 грудня 2021 року [PERSON] , водій/власник транспортного засобу «Lexus» державний номерний знак [NUMBER] звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» по договору страхування № АМ.169963 (а. с. 11-12). На підставі страхового акту № 14357/1, ремонтної калькуляції № 18907 від 31 грудня 2021 року, враховуючи рахунок-фактури № СМУ00045482 від 31 грудня 2021 року здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок СТО в розмірі 43 975 грн. 32 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 00072297 від 08 лютого 2022 року (а.с. 19 - 27). Під час дослідження страхового випадку стало відомо, що на момент дорожньо -транспортної пригоди, цивільно - правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «Кіа» державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ № 205325986 у Товаристві з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» (а.с. 28). На підставі Вимоги в порядку суброгації №18907/14357/1 від 08 листопада 2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату позивачу в розмірі 30 095 грн. 27 коп. (а.с. 29 - 31). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому, суд вважає доведеними обставини вчинення ДТП та винуватості відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) Згідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» від 18 листопада 2021 року №1909-IX, ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Згідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» від 18 листопада 2021 року№ 1909-IX, передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, до ПАТ «СК «ПЗУ Україна» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на підставі ст. 993 ЦК України в порядку суброгації. З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №116473 від 24 квітня 2024 року про сплату судового збору у сумі 3 028,00 грн, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved