Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

У квітні 2024 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позову посилаючись на те, що 12.12.2019 у с. Балівка, відповідач, не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Daewoo Sens», державний номерний знак [NUMBER] , скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , який від отриманих травм помер. Данні обставини встановлені та підтверджуються вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2020 року про визнання [PERSON] винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбачено ч. 2 ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП, який керував транспортним засобом марки «Daewoo Sens», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» згідно полісу №EP184934564. У відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем виплачено [PERSON] майнову шкоду у розмірі 150228 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №13227 від 24 листопада 2021. Таким чином, до позивача, відповідно до чинного законодавства, після виплати страхового відшкодування, перейшло право вимоги до винної особи - відповідача, у розмірі фактичних затрат, пов`язаних із відшкодуванням збитків страхувальнику за вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, а тому позивач просить стягнути з відповідача на їх користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 150228 грн., судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 3028,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] повідомлявся судом про наявність цивільної справи, стороною, якої він є, своїм правом надання відзиву на позов останній не скористався. Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області здійснювався запит з метою з`ясування зареєстрованого місця проживання [PERSON] . На даний запит було надано відповідь у якій зазначено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 05.10.2009. Також, Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області встановлене фактичне місце проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] . Заяв про зміну місця проживання, відповідач суду не надавав. Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї), особа, що доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з відміткою про причини невручення. Таким чином, судом вичерпані всі можливості щодо направлення та повідомлення відповідача про розгляд справи, а тому суд вважає його таким, що повідомлений про наявність справи у відношенні нього належним чином. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 , постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2024 року справу по підсудності направлено до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана судова справа 02.05.2024 надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Подорець О.Б. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2024 року відкрито провадження по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 12.12.2019 у с. Балівка, відповідач [PERSON] , не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Daewoo Sens», державний номерний знак [NUMBER] , скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , який від отриманих травм помер. Данні обставини встановлені та підтверджуються вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2020 про визнання [PERSON] винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбачено ч. 2 ст. 286 КК України. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п.п. а) п.46.1 ст. 46 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом та положенням про цей фонд, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; Згідно п.23.1. ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у договорі страхування, здійснює у встановленому цим Законом порядку виплату страхового відшкодування у зв`язку із шкодою, завданою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.25.1 ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, завданою життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим тощо. Пунктом 26.1 ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування у зв`язку з лікуванням потерпілого визначається у розмірі обґрунтованих витрат, пов`язаних з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах, лікування потерпілого в іноземній державі (у випадку узгодження таких витрат з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату)) та придбанням лікарських засобів. Так, судом встановлено, що у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем виплачено [PERSON] майнову шкоду у розмірі 150228 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №13227 від 24 листопада 2021. Частиною першою ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також ч. 1 ст. 1191 ЦК України позивач набув права зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування 150228 грн. За таких обставин, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума сплаченого страхового відшкодування в розмірі 150 228 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи результат розгляду справи та згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 3028 грн. 00 коп.

Outcome: approved