Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла бабця заявниці [PERSON] . Після смерті, [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 27 грудня 2010 року, секретарем виконкому Товмачицької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 106, яким вона все своє майно заповіла заявниці. Заявниця звернулась до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Галайчук О.Л., із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину заявниці було відмовлено, так як вона в шестимісячний строк не подала нотаріусу заяви про прийняття спадщини, та не була зареєстрована на час відкриття спадщини разом із спадкодавицею, хоч і проживала разом із нею, де і проживає по сьогоднішній день, та рекомендовано нотаріусом звернутись до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявниця зазначила, що вона єдина з осіб, яка претендує на спадщину після смерті бабусі [PERSON] , оскільки її чоловік [PERSON] , син [PERSON] та дочка [PERSON] померли. Просить, ухвалити рішення, яким встановити факт її, [PERSON] , постійного проживання зі спадкодацем [PERSON] на час відкриття спадщини в житловому будинку [ADDRESS] . Заявниця [PERSON] в судове засідання не з?явилась, її представник адвокат Ілюк О.В. в судовому засідання просила заяву задоволити з підстав викладених у ній. В подальшому, подала заяву про розгляд справи за відсутності заявниці та її представника. Представник Коломийської міської ради подав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі та винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в заяві пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. [INFO] померла бабуся заявниці - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 19 вересня 2013 року, виданого Виконавчим комітетом Товмачицької сільської ради Коломийського району, актовий запис № 20 (а.с.6). Із копії заповіту від 27 грудня 2010 року, вбачається, що спадкодавиця [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно і права, які належатимуть на момент складання цього заповіту та майно і права, які належатимуть їй в майбутньому - заявниці [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до довідки від 12.04.2024 р. за №93/3/1-15, виданої Товмачицьким старостинським округом, спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Тип двору : колгоспний. Станом на 01.07.1990 року в спадковому будинку за адресою [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова домогосподарства - [PERSON] [INFO] , помер [INFO] ; дружина вона ж спадкодавиця - [PERSON] [INFO] , померла [INFO] ; син - [PERSON] [INFO] помер - [INFO] . На день смерті [INFO] [PERSON] у спадковому будинку за адресою [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: дружина вона ж спадкодавиця [PERSON] [INFO] , померла [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] помер - [INFO] . На день смерті [INFO] [PERSON] у спадковому будинку за адресою [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: спадкодавець [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . На день смерті [INFO] [PERSON] у спадковому будинку за адресою [ADDRESS] спадкодавиця була зареєстрована одна, але разом з нею без реєстрації проживала онука вона ж заявниця по справі [PERSON] з 08.01.2012 р. по сьогоднішній день. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався 27 грудня 2010 року виконавчим комітетом Товмачицької сільської ради зареєстрований в реєстрі за № 106 , який не змінювався і не скасовувався. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався 16.12.2008р. виконавчим комітетом Товмачицької сільської ради зареєстрований в реєстрі за № 276, який не змінювався і не скасовувався (а.с.16). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона є рідною сестрою чоловіка заявниці і особисто знайома з останньою, яка з 2012 року постійно проживала із бабусею [PERSON] в господарстві останньої за адресою [ADDRESS] , а також постійно проживала на час смерті бабусі і продовжує проживати в на даний час в цьому господарстві, допомагала спадкодавиці вести господарство і доглядала за нею. Свідок [PERSON] пояснила, що заявниця є її подругою і вона, свідок, приїжджала до неї неодноразово в гості в [ADDRESS] . Ствердила, що заявниця постійно проживала із своєю бабусею [PERSON] в [ADDRESS] в тому числі на день смерті бабусі, і проживає в цьому ж господарстві в на даний час. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. При вирішенні питання про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини суд виходить з фактичних, встановлених в судовому засіданні обставин. Суд враховує, що законодавчо питання врегульовано положеннями Цивільного кодексу України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту. У пунктах 2 та 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною другою статті 1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з вимогами частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї, та спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, встановлених цим Законом. Згідно з вимогами частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. За змістом пунктів 3.19. та 3.20. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Отже, до спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. З огляду на викладене, встановлено, що заявник [PERSON] фактично постійно проживала із бабусею [PERSON] до дня її смерті [INFO] без реєстрації, за адресою [ADDRESS] . Зазначений факт підтверджено наявними у матеріалах справи письмовими доказами, показаннями свідків. Встановлено, що заявнику необхідно встановити факт її постійного проживання із спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину за заповітом. Отже, встановлення вищевказаного факту породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх постійного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини. При цьому спір про встановлення цього факту та права на спадщину відсутній. Беручи до уваги те, що заявник позбавлений можливості реалізувати свої права на спадкування іншим шляхом, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] , і заявником доведено факт її постійного проживання на час відкриття спадщиниз спадкодавцем, то суд дійшов висновку про задоволення заяви. На підставі наведеного та ст.ст.1120,1221 ЦК України,

Outcome: approved