Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

17 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частку житлового будинку, частку земельної ділянки у порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння. 19 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в новій редакції до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частку житлового будинку, частку земельної ділянки у порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування записів про державну реєстрацію права власності. 1.Стислий виклад позиції позивача В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що відповідачка [PERSON] є його рідною сестрою. [INFO] помер [PERSON] , який є його батьком та батьком відповідача [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 173,3 кв.м., житловою площею 63,9 кв.м., який побудований у шлюбі з дружиною [PERSON] та земельна ділянка за тією ж адресою, площею 0,173 га. кадастровий номер 1223285000:02:009:0623 Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина - [PERSON] , а він та його сестра [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь матері. Правовстановлюючих документів на спадкове майно мати не отримувала. [INFO] померла [PERSON] - мати позивача та відповідача [PERSON] . [PERSON] зазначив, що він проживав з матір`ю на день її смерті, тому, вважається таким, що прийняв спадщину, крім того, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після [PERSON] , померлої [INFO] звернулася його сестра - [PERSON] . З метою позбавлення його спадщини [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом про усунення його від спадкування. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2010 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було скасовано та ухвалене нове, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, також ухвалою ВСУ від 26 жовтня 2010 року касаційні скарги в інтересах [PERSON] - відхилені. В результаті шахрайських дій [PERSON] : - рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2011 року за [PERSON] було повністю визнано право власності на спадкове майно, тому як остання приховала відомості про наявність спадкоємця першої черги, який фактично прийняв спадщину, 19 січня 2012 зазначене рішення було скасовано; - рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2012 року були незаконно задоволені вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на спадкове майно, а також про скасування заповідальних розпоряджень матері щодо коштів, які знаходилися на рахунках в банку. Після отримання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2012 року - [PERSON] 19 вересня 2014 року було реалізоване спадкове майно, укладений договір купівлі-продажу з [PERSON] . На даний час рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2012 року скасоване. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року визнано недійсним договір купівлі-продажу жилого будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 173,3 кв.м. та житловою - 63,9 кв.м.; та земельну ділянку за тією ж адресою, площею 0,173 га кадастровий номер 1223285000:02:009:0623, укладений 19 вересня 2014 року між [PERSON] , як продавцем та [PERSON] , як покупцем. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області рішення суду першої інстанції в цій частині - залишене без змін. Діями [PERSON] він був позбавлений права на спадкове майно, у зв`язку з чим, він змушений звертатися до суду. У в`язку з наведеним, у позовній заяві [PERSON] просив суд: -визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 173,3 кв.м. та житловою площею - 63,9 кв.м. та на 1/2 частину земельної ділянки за тією ж адресою, площею 0,173 га. кадастровий номер 1223285000:02:009:0623, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; -визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 173,3 кв.м. та житловою площею - 63,9 кв.м.; та на 1/2 частину земельної ділянки за тією ж адресою, площею 0,173 га. кадастровий номер 1223285000:02:009:0623, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; -витребувати користь [PERSON] та [PERSON] з незаконного володіння [PERSON] нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 173,3 кв.м. та житловою площею - 63,9 кв.м.; та земельну ділянку за тією ж адресою, площею 0,173 га. кадастровий номер 1223285000:02:009:0623; -скасувати записи про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку [ADDRESS] площею 0,173 га., кадастровий номер земельної ділянки 1223285000:02:009:0623. 2.Стислий виклад позиції та заперечень відповідача. Відповідач [PERSON] , [PERSON] не зверталися до суду з відзивом на позов. 3. Рух справи та процесуальні дії у справі. 17 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частку житлового будинку, частку земельної ділянки у порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння. Ухвалою суду від 21 листопада 2016 року відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 19 грудня 2016 року зобов`язано Шосту Дніпропетровську державну нотаріальну контору надати суду відомості про наявність або відсутність спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а також надання копії спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 25 січня 2017 року зобов`язано Шосту Дніпропетровську державну нотаріальну контору надати суду відомості про наявність або відсутність спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , а також надання копії спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 19 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в новій редакції до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частку житлового будинку, частку земельної ділянки у порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння. , скасування записів про державну реєстрацію права власності. 02 березня 2017 року судом ухвалене заочне рішення у справі, судом: -задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння; -визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 173,3 кв.м. та житловою - 63,9 кв.м.; та на 1/2 частину земельної ділянки за тією ж адресою, площею 0,173 га. кадастровий номер 1223285000:02:009:0623, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; -визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 173,3 кв.м. та житловою - 63,9 кв.м.; та на 1/2 частину земельної ділянки за тією ж адресою, площею 0,173 га. кадастровий номер 1223285000:02:009:0623, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; -витребувано на користь [PERSON] та [PERSON] з незаконного володіння [PERSON] нерухоме майно, а саме жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 173,3 кв.м. та житловою - 63,9 кв.м.; та земельну ділянку за тією ж адресою, площею 0,173 га. кадастровий номер 1223285000:02:009:0623; -стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 2450 грн.; -стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 640 грн. Ухвалою суду від 04 грудня 2017 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння - залишено без задоволення. 16 травня 2018 року судом ухвалене додаткове рішення у справі, відповідно до якого скасовано записи про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку [ADDRESS] площею 0,173 га., кадастровий номер земельної ділянки 1223285000:02:009:0623. 26.11.2018 року [PERSON] звернулася з заявою про скасування заочного рішення суду. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2019 року цивільну справу за апеляційною скаргою [PERSON] на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння знято з апеляційного розгляду та направлено до суду першої інстанції для розгляду заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою суду від 09 вересня 2019 року: -поновлено [PERSON] строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року та додаткового рішення у справі від 16 травня 2018 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння. -скасовані заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року та додаткове рішення у справі від 16 травня 2018 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння. Ухвалою суду від 14 квітня 2020 року: -зобов`язано Комунальне підприємство «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» (місцезнаходження за адресою: поштовий індекс: 51200 Дніпропетровська область м. Новомосковськ вул. Гетьманська, буд.18 оф.203) надати на адресу суду інвентарну справу на будинок за адресою: [ADDRESS] ; -зобов`язано Піщанську сільську раду Новомосковського району Дніпропетровської області надати на адресу суду належним чином завірену копію рішення 16 сесії 21 скликання Орлівщинської сільської ради народних депутатів від 30 серпня 1993 року, на підставі якого було надано земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] та зареєстровано державний акт в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №4704/258. Ухвалою суду від 04 січня 2022 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 4.Судовий розгляд Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі, посилався на обставини та підстави звернення до суду, викладені у позовній заяві, просив суд задовольнити вимоги. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що [PERSON] , який помер [INFO] не був власником житлового будинку загальною площею 173,3 кв.м., житловою площею 63,9 кв.м. з надвірними побудовами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , також він не був власником земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS] площею 0,173 га. кадастровий номер 1223285000:02:009:0623. У зв`язку з наведеним, у позивача не виникло право на спадкування зазначеного нерухомого майна. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, також посилалася на те, що спадкодавець [PERSON] , який помер [INFO] не був власником спірного нерухомого майна. 5.Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно до матеріалів спадкової справи, заведеної Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою: -17.01.2003 р. син спадкодавця [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь дружини померлого [PERSON] ; -17.01.2003 р. дочка спадкодавця [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь дружини померлого [PERSON] ; -17.04.2003 р. дружина спадкодавця [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно до матеріалів спадкової справи [PERSON] не видавалося свідоцтв про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно до матеріалів спадкової справи, заведеної Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою: -02.03.2009 року дочка спадкодавця [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. -17.04.2009 року син спадкодавця [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 30.09.2014 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме - у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Згідно рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2012 року у справі № 403/10938/12 частково задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом. У відповідності до рішення суду за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок по [ADDRESS] та земельну ділянки площею 0, 173 га по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2012 року у справі № 403/10938/12 скасоване. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2015 року у справі № 403/10938/12 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом - залишено без розгляду. 19 вересня 2014 року між [PERSON] і [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, у відповідності до якого [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,173 га. кадастровий номер 1223285000:02:009:0623, договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Грамс О.В. Згідно договору відчужуваний житловий будинок належить продавцю [PERSON] на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2012 року у справі № 403/10938/12 19 вересня 2014 року між [PERSON] і [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, у відповідності до якого [PERSON] продала [PERSON] земельну ділянку площею 0,173 га, кадастровий номер 1223285000:02:009:0623, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, місце розташування земельної ділянки - [ADDRESS] , договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Грамс О.В. Згідно договору відчужувана земельна ділянка належить продавцю [PERSON] на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2012 року у справі № 403/10938/12 У відповідності до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2014 року частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнано за [PERSON] право власності на нерухоме майно, у тому числі на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,173 га. по [ADDRESS] . Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2015 року скасовано рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2014 року, провадження у справі закрите. 03 листопада 2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська ухвалене рішення у справі № 202/9909/14-ц у цивільній справі за позовом а позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування, визнання права власності, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, стягнення грошових коштів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та витребування майна. У відповідності до рішення суду, позов задоволено частково, -визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , укладений 19 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 1970. -визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки [ADDRESS] , площею 0, 173 г, укладений 19 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1975. -стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 34 118, 08 доларів США, що знаходились в Крутогорному відділенні Дніпропетровського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» на депозитному рахунку № 26351603258741 за договором № SAMDN25000703282827 від 01.04.2008 року -стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 11 499, 83 грн., що знаходились у Лівобережному відділенні Дніпропетровського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» на депозитному рахунку № 26359603738434 за договором № SAMDN18000703920709 від 18.07.2008 року. -стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 15 592, 51 грн., що знаходились на депозитному рахунку № [NUMBER] в Лівобережному відділенні Дніпропетровського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» за договором від 01.11.2007 року. -стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 2 934, 25 грн., що знаходились на картковому рахунку № [NUMBER] в ПАТ КБ «Приватбанк» за договором від 27.10.2006 року. -у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року скасоване в частини відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та задоволені вимоги [PERSON] в цій частині. Встановлено, що у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серія ДПН в 004704, виданого 12.05.1997 року Орлівщинською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області, [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення 16 сесії 21 скликання Орлівщинської сільської ради від 30 серпня 1993 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,173 га, у межах, згідно з планом, цільове призначення - обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, яка розташована за адресою - [ADDRESS] . У вищезазначеному державному акті не зазначені відомості щодо кадастрового номеру земельної ділянки. Державний акт містить план, розміри та розташування земельної ділянки, а також, опис меж, а саме: -від А до Б вулиця Громова; -від Б до В землі [PERSON] ; -від В до Г землі сільської ради; -від Г до А землі [PERSON] . Згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 03.10.2023, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,173 га, кадастровий номер 1223285000:02:009:0623, цільове призначення - обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, місце розташування - [ADDRESS] . З Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.08.2014 вбачається, що внесено відомості про земельну ділянку площею 0,173 га, кадастровий номер 1223285000:02:009:0623, цільове призначення - обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, місце розташування - [ADDRESS] , дата державної реєстрації - 14.08.2014 р. У Додатку до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 1223285000:02:009:0623 міститься план, розміри та розташування земельної ділянки, а також, опис меж, а саме: -від А до Б Орлівщинська сільська рада; -від Б до В [PERSON] ; -від В до Г Орлівщинська сільська рада; -від Г до А [PERSON] . Згідно довідки Орлівщинського старостинського округу № 3 Піщанської сільської ради від 04.09.2020 № 1083, житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований в по господарських книгах 1986-1990 роки та на 1991-1995 роки на гр. [PERSON] , [INFO] . Згідно по господарським книгам № [NUMBER] на 1996-2000 роки, № 27 на 2001-2005 роки, № 27 на 2016-2020 роки (номер по господарського обліку 01-2380-3), вищезазначене домоволодіння зареєстроване на гр. [PERSON] , [INFO] . Документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно гр. [PERSON] в Орлівщинському старостинському окрузі немає. Зміна нумерації житлового будинку [ADDRESS] не здійснювалася. Назва вулиці не перейменовувалася. У відповідності до Технічного паспорта на садибний (індивідуальний будинок) [ADDRESS] , виготовлений ТОВ «ЮК «Веста» 10.08.2012 р., замовник [PERSON] , будинок складається з житлового будинку загальною площею 173,3 кв.м., житловою площею 63,9 кв.м. У Технічному паспорті міститься інформація про рік будівництва житлового будинку та господарських будівель - будинок побудовано у 1995 році. Згідно Інвентарної справи Комунального підприємства «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради (справа № 14966), власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , який набув право власності на підставі договору купівлі-продажу від 10.09.1991 року, засвідченому Орлівщинською селищною радою за № 136. У відповідності до Інвентарної справи, площа житлового будинку становить: загальна площа - 22,7 кв.м., житлова площа - 19,8 кв.м. 6.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. 6.1 Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 6.2 Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 6.3 У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦПК України визначено, що, 1. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 2. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. На підставі ст. 319 ЦК України, 1. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 2. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами ст. 328 ЦК України визначено, що 1. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. 2. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. 6.4 Згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1225 ЦК України, 1. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. 2. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. 3. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України). Згідно ст. 1261 ЦПК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 ст. 1268 ЦПК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 6.5 У відповідності до ст. 386 ЦК України, Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно приписів ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 387 ЦК України, 1. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Нормами ст. 388 ЦК України також визначено, що 1. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. 2. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна. 3. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. 6.6 У відповідності до ст. 105 ЦК УССР, у редакції станом на 1995 р. (рік будівництва будинку) громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо). Крім того згідно приписів ст. 376 ЦК України, 1. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. 2. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. 3. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. 4. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. 5. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. 6. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. 7. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. 7.Висновки суду. 7.1 Аналізуючи надані сторонами докази, встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Так, встановленим є те, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого спадщину прийняла його дружини [PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину, але не оформила правовстановлюючі документи на спадкове майно. Також встановлено, що [PERSON] померла [INFO] З заявами про прийняття спадщини після [PERSON] померла [INFO] звернулися діти спадкодавця - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом, вони успадковують майно спадкодавця у рівних частках - по 1/2 частці кожний. 7.2 Стосовно позовних вимог [PERSON] про визнання за ним та [PERSON] права власності за кожним на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,173 га. кадастровий номер 1223285000:02:009:0623, яка розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Судом встановлено, що спірна земельна ділянка належала на праві власності [PERSON] , померлому [INFO] , була успадкована його дружиною [PERSON] , а після смерті останньої ( [INFO] ), зазначена земельна ділянка є спадковим майном, яке прийняли позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Той факт, що у Державному акті на право приватної власності на землю серія ДПН в 004704, виданому 12.05.1997 року не зазначені відомості щодо кадастрового номеру земельної ділянки та зазначена адреса [ADDRESS] (без номеру) не свідчить про те, що земельна ділянки площею 0,173 га. кадастровий номер 1223285000:02:009:0623, яка розташована за адресою: [ADDRESS] є зовсім іншою земельною ділянкою. Так, [PERSON] , на підставі рішення суду, яке було скасоване у наступному, здійснила дії стосовно присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, після чого земельній ділянці присвоєно кадастровий номер та розташування земельної ділянки вказано як [ADDRESS] . У той же час, суд приходить до висновку, що земельна ділянка, яка зазначена у Державному акту на право приватної власності на землю серія ДПН в 004704, виданого 12.05.1997 року та земельна ділянка кадастровий номер 1223285000:02:009:0623 є однією і тою же земельною ділянкою. Так, Державний акт містить план, розміри, площу та розташування земельної ділянки, а також, опис меж земельної ділянки, які збігаються з планом, розмірами, площею та розташуванням земельної ділянки, описом меж земельної ділянки, які зазначені у Додатку до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 1223285000:02:009:0623 Зазначені документи містять лише незначні відмінність стосовно розміру кожної сторони земельної ділянки, у той же час, суд приходить до висновку, що ці відмінності не виходять за межі похибки, які допущені при виготовленні документації при видачі державного акту та при виготовленні технічної документації при присвоєнні земельній ділянці кадастрового номеру та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні вимог у зазначеній частині. Як зазначалося вище, частиною 5 ст. 1268 ЦПК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи наведене, за позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] належить визнати право власності за кожним на 1/2 частину земельної ділянки. 7.3 Стосовно позовних вимог [PERSON] про витребування з незаконного володіння [PERSON] на його користь та на користь [PERSON] земельної ділянки площею 0,173 га. кадастровий номер 1223285000:02:009:0623, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Оскільки земельна ділянка вибула з володіння позивача [PERSON] поза його волею, на підставі рішення суду, яке у наступному було скасоване, відповідач [PERSON] на підставі рішення суду зареєструвала право власності на зазначене майно, після чого за договором купівлі-продажу відчужила зазначену земельну ділянку [PERSON] . суд приходить до висновку, що [PERSON] має право на витребування спірного майна з чужого володіння. Як зазначалося вище, позивач [PERSON] просив витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] спірну земельну ділянку. Суд звертає увагу на те, що витребування майна з чужого незаконного володіння регламентується статтею 387 ЦК України, відповідно до якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У той же час, судом встановлено, що [PERSON] стала власником земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально, позивачем не надано доказів недобросовісності її дій при вчинення зазначеного правочину, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що [PERSON] є добросовісним набувачем. Верховним Судом неодноразово висловлювалася правова позиція, відповідно до якої, якщо позивач помилився з вибором норми права, яку належить застосувати до спірних правовідносин, це не є підставою для відмови у задоволенні вимог, у такому разі суд, з врахуванням обставин та фактів, встановлених під час розгляду справи має право застосувати до спірних правовідносин відповідну норму права для захисту прав та інтересів позивача. Оскільки земельна ділянка вибула з володіння [PERSON] не з його волі іншим шляхом, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин належить застосувати норми п. 3 ч.1 ст. 388 ЦК України, відповідно до якої, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Враховуючи наведене, позовні вимоги у зазначеній частині обґрунтовані та підлягають задоволенню. 7.4 Стосовно позовних вимог [PERSON] про скасування запису про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку [ADDRESS] площею 0,173 га., кадастровий номер земельної ділянки 1223285000:02:009:0623. Віндикаційний позов - вимога не володіючого власника до незаконного володільця про витребування майна (ст. 387 ЦК України). Віндикаційним позовом захищається право власності в цілому, оскільки він пред?являється в тих випадках, коли порушені права володіння, користування і розпорядження одночасно У відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», цей Закон регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Зазначеним Законом визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У відповідності до правових позицій, висловлених у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц, ефективність віндикаційного позову забезпечується саме наявністю державної реєстрації права власності за відповідачем, оскільки за відсутності такої реєстрації судове рішення про задоволення віндикаційного позову не є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем. Тому позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності відповідача суперечить позовній вимозі про витребування нерухомого майна. Виходячи з цього в задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності слід відмовити. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 1952-IV право власності підлягає державній реєстрації. Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до виникнення прогалини в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в частині належності права власності на спірне майно. Отже, замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача. Такий запис вноситься на підставі судового рішення про задоволення віндикаційного позову (витребування майна з чужого володіння). Враховуючи наведене, вимоги позивача у зазначеній частині не обґрунтовані та не підлягають задоволенню. 7.5 Стосовно позовних вимог [PERSON] про визнання за ним та [PERSON] права власності за кожним на 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами, загальною площею 173,3 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом. Згідно пояснень представника позивача, спадкодавець [PERSON] та його дружини знесли старий будинок та побудували новий будинок. Як зазначалося вище, згідно інвентарної справи Бюро технічної інвентаризації, власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , який набув право власності на підставі договору купівлі-продажу від 10.09.1991 року, засвідченому Орлівщинською селищною радою за № 136, відомості про знищення зазначеного нерухомого майна відсутні. Позивачем не надано суду доказів переходу прав власності на зазначений будинок до [PERSON] , та державної реєстрації за ним прав власності у відповідності до законодавства. Також позивачем не надано суду доказів наявності відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи по будівництву нового житлового будинку площею 173,3 кв.м., не надано належно затвердженого проекту та доказів дотримання при будівництві будівельних норм і правил. У відповідності до норм законодавства, приведеними судом у п. 6.6. рішення, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Враховуючи наведене, спадкодавці [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] померла [INFO] не набули права власності на зазначене нерухоме майно, у зв`язку з чим, зазначене майно не може входити до складу спадкового майна та успадковуватися. У зв`язку з наведеним, позовні вимоги у цій частині позивачем не обґрунтовані, не доведені, у зв`язку з чим - не підлягають задоволенню. 7.6 Стосовно позовних вимог [PERSON] про витребування з незаконного володіння [PERSON] на його користь та на користь [PERSON] житлового будинку з надвірними побудовами, загальною площею 173,3 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . З урахуванням того, що судом відмовлено у задоволенні вимог про визнання права власності на спірний будинок за позивачем та одним з відповідачів, вимоги про витребування зазначеного майна не підлягають задоволенню. 7.7 Стосовно позовних вимог [PERSON] про скасування запису про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] . З урахуванням, позиції суду, висловленої у п. 7.4 рішення, а також того, що судом відмовлено у задоволенні вимог про визнання права власності на спірний будинок за позивачем та одним з відповідачів, зазначені вимоги не підлягають задоволенню. 8. Судові витрати Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру з ціною позову 245 000,00 грн. у розмірі 2 450,00 грн. Враховуючи те, що судом частково задоволено позовні вимоги у частині земельної ділянки, вартість якої у відповідності до договору купівлі-продажу становить 64 944,00 грн., з відповідачів на користь позивача належить стягнути судові витрати, які складаються з судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 649,44 грн., тобто по 324,72 грн. з кожного відповідача. На підставі викладено та

Outcome: partial