Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 20.10.1993 року між сторонами зареєстровано шлюб. У даному шлюбі народились троє дітей, двоє з яких є повнолітніми: [PERSON] , 2006 року народження, [PERSON] , 1996 року народження, [PERSON] , [INFO] . Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння, поваги та діаметрально протилежні інтереси призвели до поступового погіршення взаємовідносин. Заходи щодо примирення вживалися, однак позитивного результату не дали і вони не можуть досягти жодних компромісів, які б допомогли їм створити нормальну атмосферу в сім`ї. Таким чином, перебуваючи у шлюбі, вони не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчать вищенаведені обставини, та намір поновлювати відносини відсутній. А тому, подальше спільне проживання та перебування у сімейних відносинах є неможливим. Враховуючи наведене просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем. Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, просила суд позов задовольнити. Відповідач подала до суду заяву зі змісту якої вбачається, що вона вимоги позову визнає, просить розглянути справу у без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, Серія [NUMBER] від 20.10.1993 року сторони зареєстрували шлюб 20.10.1993 року у [INFO] , актовий запис №1546. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що через непорозуміння в сім`ї сторони припинили взаємовідносини як подружжя. Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved