Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

Позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомунерерго» (далі за текстом ОКП «ДТКЕ») звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію, в обґрунтування якого вказав, що відокремлений підрозділ позивача «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомунерерго» «Мирноградтепломережа» (далі за текстом «ВО ОКП «ДТКЕ» «Мирноградтепломережа»), здійснюючи свою діяльність з виробництва теплової енергії відповідно до стандартів, норм і правил для потреб опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, надав в опалювальні періоди теплову енергію до багатоквартирного будинку [ADDRESS] , у якому розташована квартира [ADDRESS] . Будинок приєднаний до системи централізованого теплопостачання, в ньому встановлено прилад обліку теплової енергії. За цією адресою на ім`я відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , відповідно до якого обліковується інформація щодо цієї квартири та нараховується плата за теплову енергію. Квартира, у якій зареєстровані відповідачі, відключена від внутрішньо будинкової системи централізованого опалення в установленому законом порядку та обладнана системою індивідуального опалення. Вказуючи на те, що власники (наймачі) квартир та повнолітні члені їх сім`ї незалежно від їх відключення від мереж централізованого опалення повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаної площі житла, у випадку відповідачів застосована площа квартири 66,00 кв.м, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів виниклу заборгованість за надану теплову енергію, витрачену на загальнобудинкові потреби опалення, в сумі 8254 грн 59 коп. за період з 01.12.2020 до 01.01.2024, 3% річних в сумі 61 грн 25 коп. та інфляційні витрати в сумі 183 грн 61 коп. за період з 01.02.2021 до 01.02.2022, плату за абонентське обслуговування в сумі 853 грн 61 коп. за період з 01.12.2020 до 01.01.2024, а також понесені ним судові витрати в сумі 2457 грн 40 коп. по 1228 грн 70 коп. з кожного. Представник позивача ОКП до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, наполягаючи на позовних вимогах, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] до суду також не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що до 01.05.2019 та після 01.05.2019 залишаються чинними та продовжують діяти договори про надання комунальних послуг, які були укладені за правилами, визначеними Законом України від 24.06.2004 № 1875-ІУ «Про житлово-комунальні послуги» (втратив чинність з 01.05.2019 у зв`язку із введення в дію Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII) та відповідно до Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630. До цих договорів законодавство не передбачає можливості застосування виконавцями послуг Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (далі Методика № 315), яка була розроблена на виконання Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII). Нових договорів про надання комунальних послуг товариством з нею укладено не було. Відтак застосування позивачем норм Методики № 315 до укладення з нею нового договору неможливо. Також застосування тарифів на комунальні послуги, передбачені ст.5 Закону № 2189-VIII (послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами), після 01.05.2019 може бути здійснено виключно в умовах переходу на нові договори про надання комунальних послуг. Докази того, що вона отримувала і користувалася послугами позивача, відсутні. Застосування ч.6 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 № 2119, якою передбачено, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення внутршньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення, на думку відповідача, можливе лише у разі фактичного обладнання місць загального користування опалювальними приладами. До того ж своїм листом від 29.03.2024 № 1219/20-24 Державна регуляторна служба України зазначила, що Методика № 315 не відповідає вимогам чинного законодавства України та порушує ключові принципи державної регуляторної політики. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У відповіді на відзив представник ОКП «ДТКЕ» вказав, що квартира відповідачів обладнана індивідуальним опаленням та знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, який в опалювальні періоди 2020-2023 роки було підключено до мереж централізованого теплопостачання. Житловий будинок опалюється котельнею «кварталу 40», що знаходиться на балансі підприємства позивача на праві господарського відання. Житловий будинок [ADDRESS] обладнано приладом обліку теплової енергії, який знаходиться в технічно справному стані та є комерційним. Відповідно до ч.6 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», п.24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (далі Правила № 830), обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішніх будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Порядок нарахування за надані послуги здійснюється на підставі Методики № 315. Тому усі власники, співвласники та наймачі квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відокремлення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Лист Державної регуляторної служби України від 29.03.2024, на який послалася відповідач, не є нормативноправовим актом, а лише містить рекомендовані пропозиції. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від сплати послуги в повному обсязі. Крім того відповідно до ст.13 Закону № 2189-VIII (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» від 03.12.2020 № 1060), у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. 04.10.2021 ОКП «ДТКЕ» опублікувало на своєму офіційному вебсайті www.kpdtke.com.ua (в розділі «Публічний договір») текст публічного договору приєднання на послугу з постачання теплової енергії, разом з тарифами, розміром плати за абонентське обслуговування, заявою приєднання тощо. Отже з 03.11.2021 між підприємством і відповідачами діє типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Відповідачами не надано доказів ненадання позивачем послуги з постачання до будинку, у якому знаходиться їх квартира, теплової енергії, як і щодо надання не в повному обсязі або неналежної якості цієї послуги. Підприємством же надані акти про підключення будинку до мереж централізованого теплопостачання в спірний період, розрахунок заборгованості. Враховуючи вищенаведене просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ухвали суду від 13.05.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , з 19.11.2002 по теперішній час, що підтверджується довідками Відділу реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 08.05.2024 та 24.05.2024. Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.08.2023 відомості про права власності та інші речові права на вказану квартиру відсутні. На ім`я відповідача [PERSON] позивачем за вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , відключена від централізованого теплопостачання, що підтверджується актом від 18.08.2003 про відключення цієї квартири від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення. Про незаконність від`єднання квартири від системи централізованого теплопостачання не йдеться. Як стверджує позивач, жодних звернень споживачів за особовим рахунком № [NUMBER] по квартирі [ADDRESS] щодо непроведення стягнення за теплову енергію з наданням документів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 № 206 до підприємства не надходило. Згідно із розрахунками заборгованості відповідачів перед ОКП «ДТКЕ» позивачем враховано, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , обладнана індивідуальним опаленням, площа квартири для розрахунку 66,00 кв.м, у будинку встановлено вузол комерційного обліку теплової енергії, загальна площа будинку складає 2771,61 кв.м. Розподіл обсягу спожитих у будинку комунальних послуг здійснено на підставі Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будинку комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (І, П, Ш) зі змінами відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 № 358 (п.2 розділа Ш, ф-ла 12; п.8 та п.9 розділа ІУ, ф-ла 25 та 26). Сума заборгованості відповідачів [PERSON] та [PERSON] перед ОКП «ДТКЕ» за постачання теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення (із зазначенням вихідних даних для розрахунку теплової енергії, витрачені на загальнобудинкові потреби опалення) за вищевказаною адресою склала 8254 грн 59 коп. за період з 01.12.2020 до 01.01.2024, 3% річних в сумі 61 грн 25 коп. та інфляційні витрати в сумі 183 грн 61 коп. за період з 01.02.2021 до 01.02.2022, плату за абонентське обслуговування в сумі 853 грн 61 коп. за період з 01.12.2020 до 01.01.2024. Нарахування вартості послуг проводилося за затвердженим в установленому порядку тарифами, на підставі актів підключення (відключення) жилого будинку [ADDRESS] до системи центрального теплопостачання від 02.11.2020, 19.04.2021, 25.10.2021, 01.11.2022, 01.04.2023, 01.11.2023, 01.04.2024, актів зняття показань вузла обліку теплової енергії від 30.11.2020, 30.12.2020, 31.12.2020, 29.01.2021, 31.01.2021, 26.02.2021, 28.02.2021, 31.03.2021, 12.04.2021, 31.10.2021, 30.11.2021, 31.12.2021, 31.01.2022, 28.02.2022, 01.04.2022, 30.11.2022, 31.12.2022, 31.01.2023, 28.02.2023, 01.04.2023. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII) визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач комунальної послуги - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. До комунальних послуг згідно із п.2 ч.1 ст.5 Закону № 2189-VIII відносяться в тому числі послуги з центрального опалення, постачання гарячої води. За приписами ст.162 ЖК України, п.5 ч.2 ст.7 Закону України № 2189-VIII, Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992, в редакції, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006, власник (споживач) зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, згідно із якою цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, і із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Суд вважає, що відкриття особового рахунку № [NUMBER] на ім`я відповідача [PERSON] за адресою розташування вищевказаної квартири, відповідно до якого нараховується плата за послуги з теплопостачання, що надавалися позивачем будинку [ADDRESS] до точки розподілу в межах балансової належності, свідчать про фактичне укладення договору між сторонами. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від сплати за фактично надані послуги. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.12.2018 у справі № 638/11034/15-ц, від 19.08.2019 у справі № 226/1437/16-ц, від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17. Крім того згідно із ч.5 ст.13 Закону № 2189-VIII у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. На виконання вимог вказаного закону позивачем розміщено типовий договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води на офіційному сайті ОКП «ДТКЕ» www.kpdtke.com.ua (в розділі «Публічний договір»), що є публічним договором приєднання. В цьому ж розділі підприємством розміщено інформацію про вимоги до якості відповідних послуг, наведено тарифи, розмір плати за абонентське обслуговування, зразок заяви-приєднання до договору тощо. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки від відповідачів не надходило заяви про укладання з ними індивідуального договору, договір про надання послуг з постачання теплової енергії вважається укладеним на підставі ч.5 ст.13 Закону № 2189-VIII. Згідно із ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, які втратили чинність з 01.05.2022 та діяли на час виникнення спірних правовідносин, (далі за текстом Правила № 630), плата за надання цих послуг повинна здійснюватися не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п.35 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, (далі за текстом Правила № 830), розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Згідно із п.37 Правил № 830 споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Згідно із п.24 Правил № 830 розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а в разі їх відсутності\~пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (зі змінами відповідно до наказів Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 № 358 та від 26.03.2022 № 61)\~(далі\~Методика № 315). Встановлено, що нарахування відповідачу здійснюється з урахуванням показань вузла розподільного обліку теплової енергії, який наявний у будинку. Відповідно до абз.6 п.14 Правил № 830 відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Згідно із п.12 розд.ІУ Методики № 315 обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Отже всі співвласники будинку сплачують обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та функціонування внутрішньобудинкової системи опалення будинку, а залишок теплової енергії, спожитої будинком (загальний обсяг якого фіксується вузлом комерційного обліку теплової енергії), розподіляється між житловими/нежитловими приміщеннями, до яких безпосередньо постачається теплова енергія. Крім того відповідно до ч.2\~ст.382 ЦК України\~та норм Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир у багатоквартирному будинку є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання, зобов`язані брати участь в утриманні будинку відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення мешканців багатоквартирних будинків від мереж централізованого теплопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такого обов`язку, оскільки внутрішньобудинкові системи теплопостачання належать до інженерного обладнання та є його невід`ємною частиною. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Отже співвласники усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Представник позивача зазначила, що будинок, у якому знаходиться квартира, якою користується відповідач, оснащений вузлом комерційного та розподільчого обліку, який враховує всю теплову енергію, витрачену на будівлю. Постачання теплової енергії забезпечується позивачем до вводу в житловий будинок. Управителем будинку є ОСББ, який забезпечує належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Відсутність приладів опалення в окремому під`їзді багатоквартирного будинку не звільняє споживачів від сплати послуг, так як завдяки функціонуванню внутрішньобудинкової системи опалення за рахунок тепловиділень від ізольованих розподільчих трубопроводів, що розташовані в будинку, створюються сприятливі умови для нормальної роботи інших інженерних комунікацій, системи водопроводу та каналізації всього будинку з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої зміни температур. Доказів щодо не підтримання внутрішньобудинкової системи опалення житлового будинку в робочому стані або недотримання нормативної температури повітря на сходових клітинах під`їзду, де розташована квартира відповідачів, суду не надано. Отже посилання відповідача на відсутність нового договору про надання послуг з теплової енергії, відсутність приладів опалення в місцях загального користування як на підставу неправомірності пред`явлення до відповідачів рахунків, відсутність доказів отримання вказаної послуги є неспроможними. Виходячи з наведених вимог діючого законодавства та встановлених обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі мають перед позивачем зобов`язання вносити плату за теплову енергію, витрачену на загальнобудинкові потреби опалення будинку. Оскільки відповідачі в односторонньому порядку порушили умови договору, з них підлягає солідарному стягненню виникла заборгованість за теплову енергію, витрачена на загальнобудинкові потреби опалення, в сумі 8254 грн 59 коп. за період з 01.12.2020 до 01.01.2024. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи цю норму закону, вимоги позивача та наявну заборгованість, з відповідачів також підлягають солідарному стягненню 3% річних в сумі 61 грн 25 коп., інфляційні витрати в сумі 183 грн 61 коп., розраховані за період невиконання грошового зобов`язання з 01.02.2021 до 01.02.2022. Статтею першою Закону № 2189-VIII визначено, що плата за абонентське обслуговування це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів-розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку. Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхні приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги, оскільки відповідно до ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» співвласникам, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення, здійснюються нарахування за теплову енергію, витрачену на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, а також функціонування внутрішньобудинкової системи опалення. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Нарахування за абонентське обслуговування здійснюється щомісяця протягом року в фіксованому розмірі, виходячи із розрахунку: з жовтня 2020 року по вересень 2021 року по 26 грн 42 коп. за місяць, з жовтня 2021 року по 33 грн 74 коп. за місяць для споживачів, які мешкають у будинках, що обладнані приладами обліку теплової енергії, та по 23 грн 04 коп. за місяць для споживачів, будинки яких не обладнано лічильниками обліку теплової енергії, з жовтня 2022 року по 29 грн 15 коп. за місяць та з жовтня 2023 року по 38 грн 02 коп. за місяць. \~ \~ \~ \~У порушення вищенаведених норм законодавства відповідачі з грудня 2020 року до січня 2024 року не здійснювали плату за абонентське обслуговування, внаслідок чого утворилася заборгованість з відповідних платежів в сумі 853 грн 61 коп., яка також підлягає стягненню. Позивач просить стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати в сумі 2457 грн 40 коп, які складаються із сплаченого ним при пред`явленні позову судового збору в сумі 2422 грн 40 коп. та із витрат, понесених на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав, в сумі 35 грн 00 коп. Згідно із ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом вимоги позивача задовольняються в повному обсязі, з відповідачів на користь позивача має бути стягнуто судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп., по 1211 грн 20 коп. з кожного. Що стосується стягнення витрат, пов`язаних з отриманням відомостей з Державного реєстру речових прав, суд виходить з такого. Згідно із ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із ч.1 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Беручи до уваги вказані норми закону, суд не вбачає правових підстав для стягнення заявлених позивачем витрат за отримання інформації з Державного реєстру речових прав в сумі 35 грн 00 коп., оскільки ці відомості отримані і надані позивачем самостійно, не на вимогу суду, а тому в їх стягненні слід відмовити. На підставі ст.64, 67, 68, 162 ЖК України, ст.11, 163, 382, 509, 525, 526, 625 ЦК України, законів України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21.07.2005 № 630, Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830,

Outcome: approved