Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

18.07.2024 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] коштів на утримання дитини. Позов обґрунтувала тим, що вони з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації, мають спільну дитину дочку [PERSON] , [INFO] . Дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач допомогу на утримання дочки не надає, тому вона вимушена звернутись до суду із відповідним позовом. Позивач просить суд стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.\~ Ухвалою судді від 22.07.2024 року у справі відкрито провадження по справі.\~ Ухвалою суду від 09 серпня 2024 року постановлено провести заочний розгляд справи. Позивач та \~ії представник\~адвокат\~Гонтар В.М.\~позов підтримують\~в повному\~обсязі та\~просить його\~задовольнити з\~підстав,\~що зазначені\~в позовній\~заяві,\~про що\~надали письмову\~заяву. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся оголошенням на сайті Судової влади, відзив на позов суду не подав. Ураховуючи те, що представником позивачки надано клопотання про розгляд справи шляхом винесення заочного рішення по справі, а в матеріалах справи відсутні заперечення позивачки щодо цього, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.ст. 280-281 ЦПК України. За ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які в засідання не з`явились. На підставі ч.2\~ст.247 ЦПК Україниу зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, установив наступні фактичні обставини справи. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбних відносинах. Сторони мають спільну дитину дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-XII та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 141\~Сімейного кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, Відповідно до статті 51\~Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України\~ батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч3 ст. 181 цього статті 180 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 1 ст. 183 статті 180 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.ч 1, 2 ст. 80, ст.180 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошові сумі. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81, 89\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та\~ надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач має право на одержання від відповідача коштів на утримання дитини, а відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу.\~ Відповідач працездатний, відомості про наявність інвалідності, а також інші обставини, що мають істотне значення для стягнення аліментів з відповідача в матеріалах справи відсутні, а утримання малолітньої дитини є абсолютним обов`язком її батьків. Абз.3 ч.2 ст 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прохання позивачки у позовній заяві про стягнення аліментів з 10.01.2024 не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені виключно за умови, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Слід зазначити, що ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.05.2020 №215/5867/17. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час можуть бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги задоволенню не підлягають. З доданих до справи матеріалів вбачається, що позивачка 10.01.2024 зверталась до Автозаводського районного суду м. Кременчука із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з відповідача. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06.02.2024 №524/282/24 [PERSON] відмовлено у стягненні аліментів з тієї підстави, що неможливо було встановити зареєстроване місце проживання відповідача, а не його ухилення від сплати аліментів. Матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про визнання відповідачем вимог про стягнення аліментів на дитину, про ухилення відповідача від сплати аліментів у розумінні ч.2 ст.191 Сімейного кодексу України, зокрема офіційні звернення, для прикладу шляхом направлення листів, проєкту договору про стягнення аліментів на поштову адресу, докази ухилення відповідача від підписання договору, ігнорування листів, приховування інформації щодо свого місця проживання, перебування тощо. Таким чином, підстави для стягнення аліментів з відповідача за попередній період відсутні. На підставі встановлених і наведених судом фактів, недопущення погіршення матеріального становища позивача,\~ неповнолітньої дитини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп. Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 264, ч. 1 п. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне\~ допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

Outcome: partial