Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява в якій представник позивача просить скасувати заборону на нерухоме майно №4162458 від 05.12.2006, зареєстровану Звенигородською державною нотаріальною конторою (Тип обтяження: заборона на нерухоме майно. Зареєстровано: Звенигородська державна нотаріальна контора. Підстава для обтяження: повідомлення Звенигородського держбанку б/н від 22.11.1973. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, архівний запис №151722 від 22.11.1973). В обґрунтування позову позивач зазначає, що [INFO] померла мати [PERSON] (на той час [PERSON] ) - [PERSON] . За життя вона склала заповіт, який 02.09.2004 посвідчений Кобиляцькою сільською радою Звенигородського району. Вказаним заповітом вона заповідала [PERSON] (на той час [PERSON] ) все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось. 27 серпня 2009 року [PERSON] (на той час [PERSON] ) отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,08 га, яка належала її матері на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №029610, виданого Кобиляцькою сільською радою Звенигородського району Черкаської області 11.02.2002. Тобто, [PERSON] прийняла спдащину після своєї матері, але право власності оформила лише на земельну ділянку. Згодом, а саме у 2023 році [PERSON] мала намір оформити право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Звенигородського відділку КП "ЧООБТІ" №636 від 27.06.2023 власником зазначеного будинковолодіння є [PERSON] (батько [PERSON] ). Однак спадкодавцем являється мати позивача, оскільки вона за життя фактично прийняла спадщину після свого чоловіка. Так, у листопаді 2023 року [PERSON] звернулась до Звенигородської державної нотаріальної контори з метою дооформлення спадщини на підставі заповіту від 02.09.2004, складеного [PERSON] , однак отримала відмову, тому що при здійсненні попередньої перевірки було виявлено, що на все майно [PERSON] зареєстровано обтяження - заборону на нерухоме майно, яке накладено Звенигородською державною нотаріальною конторою. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №354949704 від 18.11.2023 на ім'я [PERSON] вбачається, що 05.12.2006 за №4162458 Звенигородською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження у виді заборони на нерухоме майно. Тип обтяження: заборона на нерухоме майно. Зареєстровано: Звенигородська державна нотаріальна контора. Підстава для обтяження: повідомлення Звенигородського держбанку б/н від 22.11.1973. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, архівний запис №151722 від 22.11.1973. Встановити будь-які дані стосовно існуючої заборони на нерухоме майно в позасудовому порядку, шляхом звернення із адвокатськими запитами, не вдалось. Відтак, вважає, що наявність вищевказаного обтяження нерухомого майна позбавляє позивача можливості реалізувати свої права, встановлені законодавством. Тому вона змушена звернутися до суду з вимогами про скасування обтяження на нерухоме майно, оскільки Держбанк не існує з 1991 року, тобто з часів створення України, як незалежної держави. Відповідачу Звенигородській нотаріальній конторі було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, однак, відповідач відзив до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.07.2024 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу на адресу зазначену в позовній заяві було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, яку представник відповідача отримав, що підтверджується реєстром отримання від 09.07.2024 року. Відповідач був вчасно повідомлений про місце розгляду справи, шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України - з опублікування оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи та про визначений строк для надання відзиву на позов. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що згідно інформації про зареєстроване право власності [PERSON] було видано свідоцтво про право особистої власності на будівлю, видане Звенигородською районною Радою 12.08.1987року. [INFO] померла мати [PERSON] (на той час [PERSON] ) - [PERSON] . За життя вона склала заповіт, який 02.09.2004 посвідчений Кобиляцькою сільською радою Звенигородського району. Вказаним заповітом вона заповідала [PERSON] (на той час [PERSON] ) все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось. 27 серпня 2009 року [PERSON] (на той час [PERSON] ) отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,08 га, яка належала її матері на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №029610, виданого Кобиляцькою сільською радою Звенигородського району Черкаської області 11.02.2002. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №354949704 від 18.11.2023 на ім`я [PERSON] вбачається, що 05.12.2006 за №4162458 Звенигородською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження у виді заборони на нерухоме майно. Тип обтяження: заборона на нерухоме майно. Зареєстровано: Звенигородська державна нотаріальна контора. Підстава для обтяження: повідомлення Звенигородського держбанку б/н від 22.11.1973. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, архівний запис №151722 від 22.11.1973. З довідки архівного відділу Звенигородської РВА Черкаської області від 24.06.2024 року №65/04-03 вбачається, що в архівному відділі відсутні документи, які містять інформацію, необхідну для виконання запиту. З повідомлення ТВБВ №10023/0233 філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 17.06.2024 року №121.0233/01-160 вбачається, що запитувані документи та інформація у ТВБВ №10023/0233 філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» відсутні. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. 02.12.1990 року Верховною Радою РРФСР був прийнятий Закон «Про Центральний банк РРФСР», постановою Верховної Ради РРФСР № 1917-І від 22.11.1991 року Центральний банк РРФСР оголошений єдиним на території РРФСР органом державного грошово-кредитного та валютного регулювання економіки республіки. Цією ж постановою Центральному банку РРФСР наказувалося до 01.01.1992 року ухвалити у своє повне господарське відання і управління матеріально-технічну базу та інші ресурси Держбанку СРСР, мережу його установ, підприємств і організацій. 08.12.1991 року було підписано Угоду про створення Співдружності Незалежних Держав, відповідно до ст. 14 якої діяльність усіх органів колишнього Союзу PCP припинено. 20.12.1999 року постановою президії Верховної Ради РРФСР за № 2066-1 Державний банк СРСР був «упразднен», всі його активи і пасиви, а також майно на території РРФСР передані Центральному банку РРФСР (Центробанку Російської Федерації). Цей же Центральний банк РРФСР (Центробанк Російської Федерацію є правонаступником Державного банку СРСР - але лише в частині зобов`язань Державного банку РРФСР. Виходячи із наведеного, єдиний суб`єкт, який мав право ініціювати і зняти вказане обтяження у позасудовому порядку - Український республіканський банк Держбанку СРСР надати повідомлення про погашення позики (кредиту) не може в силу його ліквідації. Національним банком України не було зареєстровано банк, який є правонаступником Держбанку СРСР, як і Державний реєстр банків України не містить запису і про його правонаступників. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном. Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ч. 1ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №3502/5 від 12.12.2011 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 року №1429/20167 для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, а також те, що на теперішній час заборону на нерухоме майно №4162458 від 05.12.2006, зареєстровану Звенигородською державною нотаріальною конторою. (Тип обтяження: заборона на нерухоме майно. Зареєстровано: Звенигородська державна нотаріальна контора. Підстава для обтяження: повідомлення Звенигородського держбанку б/н від 22.11.1973. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, архівний запис №151722 від 22.11.1973), знято не було, і ця обставина перешкоджає позивачу в реалізації своїх прав, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними та підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ставилося.

Outcome: approved