Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. У своїй заяві просить суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а саме: що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] . Встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а саме: що, [PERSON] , [INFO] є дідом [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви посилається на те, що [PERSON] (після одруження « [PERSON] » її батько, [PERSON] , [INFO] останніх 8 років проживає у російській федерації є громадянином російської федерації, заявниця з 2014 року не підтримує з батьком стосунків та спілкування. Тому отримати у нього свідоцтво про його народження, де батьком зазначений дідусь заявниці, померлий [PERSON] - є неможливим. Неможливим є і подання запиту на отримання інформації про народження батька заявниці, оскільки він народився на території російської федерації і саме в розпорядженні відповідних органів РАЦС рф є така інформація. Заявниця, онука померлого [PERSON] , турбувалася про нього, завжди допомагала і сама вона займалася похованням діда. Окрім заявниці у діда нікого не було, оскільки два сина померлого [PERSON] проживають у російській федерації і наміру повертатися в Україну не мають. Заявниця підтримує спілкування з дядьком, рідним братом батька, [PERSON] , який також є громадянином російської федерації. Жоден із синів померлого діда заявниці не мали і не мають наміру отримувати спадок свого батька, жоден із них не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки обидва в цьому не зацікавленні і є громадянами російської федерації. Заявниця є єдиною особою, яка претендує на спадок діда, який складається із житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Отже, встановити факт родинних відносин іншим шляхом, ніж в судовому порядку, не є можливим, тому вимушена звернутися до суду з даною заявою. Заявник в судовому засіданні просила заву задовольнити в повному обсязі. Представник заявника в судовому засіданні підтримала заяву, просила задовольнити, посилалась на обставини зазначені в заяві. Представник заінтересованої особи заінтересована особа Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Касицька Л.М., в судове засідання не з`явилась надала заяву про розгляд справи без її участі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом [PERSON] з 1959 р. по 1988 р. заявниця є донькою старшого сина [PERSON] . Він часто навідував родину, в якій були дружні стосунки. На [PERSON] вона казала батько, а він на неї казав донька. Син з батьком підтримували стосунки поки не почалась війна, згодом його син поїхав до РФ та на майно вони не претендують. Похованням займалась заявниця. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснив, що заявниця є донькою [PERSON] , який був у шлюбі з її матір`ю [PERSON] . [PERSON] знаходиться у Москві з 2000 р. Заявниця разом зі своїм чоловіком доглядала [PERSON] . Вона приїжджала купувала ліки діду, повідомила про його смерть та похорони. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] це дід заявника. Рідні діти у діда [PERSON] це батько доньки. Заявниця за дідом доглядала та займалась похованням. Вислухавши представника заявника, заявника, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 18 квітня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 05 червня 2024 року ухвалою суду витребувана копія спадкової справи. Як вбачається з матеріалів справи, заявник [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) поховала свого дідуся [PERSON] , який помер [INFO] , згідно актового запису № 436 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 22 серпня 2023 р. (а.с.17). Батько заявниці [PERSON] , [INFO] , останніх два роки проживає в РФ є громадянином РФ та не підтримує родинні стосунки зі своїм батьком. Після смерті [PERSON] , в Україні в нього залишилась лише онука [PERSON] , яка тривалий час з ним спілкувалась та доглядала його до смерті, сини померлого проживають в РФ та не мають наміру повертатись в Україну. Відповідно до свідоцтва про народження видане завідуючим відділом(бюро) запису актів громадського стану від 05.08.1981 року № 2056 серії [NUMBER] [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.12). Після одруження [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , про що зроблено актовий запис відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 02.10.1999 р. № 610 (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з будинку [ADDRESS] . 25 серпня 2023 року, заявник звернулась до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Касицької Л.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 58). 19.03.2024 р. вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови було те, що відсутні документи які підтверджують родинні стосунки зі спадкодавцем (а.с. 85). Заявник в своїй заяві зазначила, що документально довести родинні стосунки між нею та померлим не має можливості, оскільки батько заявниці, [PERSON] , [INFO] останніх 8 років проживає у російській федерації є громадянином російської федерації, заявниця з 2014 року не підтримує з батьком стосунків та спілкування. Тому отримати у нього свідоцтво про його народження, де батьком зазначений дідусь заявниці, померлий [PERSON] - є неможливим. Неможливим є і подання запиту на отримання інформації про народження батька заявниці, оскільки він народився на території російської федерації і саме в розпорядженні відповідних органів РАЦС рф є така інформація (інформація про його народження у рф відображена і в домовій книзі і у свідоцтві про укладення шлюбу з матір`ю заявниці) (а.с.14). Судом було встановлено , що саме заявниця, онука померлого [PERSON] , турбувалася про нього, завжди допомагала і сама вона займалася похованням діда. Окрім заявниці у діда нікого не було, оскільки два сина померлого [PERSON] проживають давно у російській федерації і наміру повертатися в Україну не мають ніколи. Вирішуючи питання про можливість встановлення фату родинних відносин між заявницею та [PERSON] суд виходить з наступного. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини першої статті 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як зазначив заявник, встановлення факту родинних відносин для неї має юридичне значення, оскільки їй необхідно реалізувати право на отримання спадщини, інших спадкоємців не має. Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Суд приходить до висновку, що заявником під час судового розгляду справи доведено "поза розумним сумнівом" що [PERSON] є батьком [PERSON] , в свою чергу [PERSON] є дідом [PERSON] . Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved