Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що співробітники АТ КБ «Приватбанк» повідомили його, що він є боржником за кредитним договором та виконавчим провадженням. Раніше ніяких документів, які би стосувалися боргу від банку, судів, виконавчої служби або нотаріусів він не отримував. У зв`язку із своєю роботою позивач часто буває у відрядженнях та відсутній вдома. Позивач звернувся до Ізмаїльського ВДВС в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою, у якій просив ВДВС повідомити його чи відкриті відносно нього, як боржника, виконавчі провадження про стягнення боргу на користь Приватбанку. У разі якщо такі провадження існують, просив надати матеріали цих проваджень йому для ознайомлення та надати йому копію виконавчого документа, згідно якого він є боржником перед банком. На початку травня, поштою на адресу позивача надійшла відповідь з ВДВС від 22.04.2022 року № 11511, в якій було зазначено, що на примусовому виконанні у ВДВС двічі перебував виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. від 05.07.2017 року №7260 про стягнення з нього на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу у розмiрi 132 056,87 грн. У відповіді ВДВС вказано, що вищевказаний виконавчий напис виконувався в рамках таких виконавчих проваджень: №55554702 від 17.01.2018 року, яке було завершено 26.06.2018 року на підставі п.2 ч. 1ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»; № 57259738 вiд 20.09.2018 року, яке було завершено 28.11.2018 року на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». ВДВС повідомив, що станом на 21.04.2022 pоку у ВДВС не перебуває на виконанні вищевказаний виконавчий напис та зазначено про те, що матеріали вищевказаних виконавчих проваджень були знищені у зв`язку із закінченим строків їх зберігання, відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», що затверджені Наказом МЮУ вiд 07.06.2017 року № 1829/5. 3 цих підстав надати матеріали вищевказаних виконавчих проваджень для ознайомлення ВДВС не може. Також у відповіді на заяву позивача ВДВС вказує, що в Автоматизованій системі виконавчого провадження знаходяться копія виконавчого напису нотаріуса та заяви банку про відкриття виконавчих проваджень, iншi матеріали ВП № 55554702 та ВП № 57259738 у АСВП відсутні. Таким чином, тільки на початку травня 2022 року позивач дізнався про те, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинив 05.07.2017 року виконавчий напис №7260, у зв`язку із чим просить суд поновити йому строки на оскарження вказаного виконавчого напису. Ознайомившись із виконавчим написом позивач зробив висновок про те, що його вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок він має бути скасований судом, з наступних підстав. Згідно із Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, вчинення виконавчого напису здійснюється лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, однак, кредитний договір, у якому боржником є позивач, не був посвідчений нотаріально, а заборгованість не є безспірною. З огляду на викладене, позивач просить суд визнати виконавчий напис №7260, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О., 05.07.2017 року щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 132\~056,87 грн. таким, що не підлягає виконанню. Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.04.2019 року позов [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №7260, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 05.07.2017 року про звернення стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 06 червня 2016 року у розмірі 132056,87 грн., стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 992,40 грн. (а.с.24-26). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2023 року заочне рішення суду від 10.04.2019 року скасовано (а.с.68-69). Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи (а.с.66). Відповідач АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У заяві від 31.03.2023 року (а.с.31-40) про перегляд заочного рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2023 року представник АТ КБ «Приват Банк» вказав, що позивач, нехтуючи вимогами ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, не надав до суду доказів, які б спростували наявність заборгованості за кредитним договором, або докази, які б вказали на те, що сума зазначена при вчиненні виконавчого напису відрізняється від дійсної. Тому, вважаємо, що судом не в повному обсязі досліджено надані докази у справі, що призвело до ухвалення помилкового незаконного та необґрунтованого висновку суду. Також суд при ухваленні рішення зазначив про те, що в порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Однак, враховуючи, що договір на сьогоднішній момент діє та заборгованість не погашена, то строк давності повинен застосовуватися як до подій, що не припинилися. Не зважаючи на те, що строк позовної давності невірно використовувати у даному випадку, банком все одно норма цієї статті не порушена. Оскільки згідно зі статтею 251 Цивільного Кодексу України «Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення», відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України «Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок». У даному випадку певною подією для початку перебігу строку має бути дата припинення дії договору. Але договір не був припинений у зв`язку з п.9.6. Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на момент підписання договору. У цьому пункті чітко зазначено, що договір є дійсним до моменту належного виконання сторонами зобов`язань. Зобов`язання позивачем на сьогоднішній день не виконано. Більш того особа зловживає своїм правом на звернення до суду за для ухилення від виконання договірних обов`язків. Ґрунтуючись, на вище викладеному можна зробити висновок, що договір досі чинний, а отже в кредитора виникає право вимагати виконання обов`язків боржника, передбачених договором, в тому числі й право на примусове стягнення боргу у будь-який час, це право виникає до тих пір доки договір є чинним. 24.05.2023 року позивач надав суду заперечення (а.с.57-58) на заяву про перегляд заочного рішення суду, в яких вказав, що відповідач отримував судові повістки та інші процесуальні документи, включно із позовною заявою, але ніяким чином не реагував на них. Заочне рішення суду обґрунтоване та законне, оскільки виконавчий напис №7260, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 05.07.2017 року скасовано судом на підставі того, що, по-перше, кредитний договір між ним та банком не був нотаріально посвідчений, як цього вимагає постанова Велика Палата Верховного Суду від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17 вказано, що «Таким чином, постанова N 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі N 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17, зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (затверджено постановою КМУ від 26.11. 2014 року № 662) було внесено 22 лютого 2017 року. Отже, з 22 лютого 2017 року виконавчий напис має бути вчинено нотаріусом тільки у разі якщо кредитний договір посвідчено нотаріально. В даному випадку кредитний договір № б/н від 06.06.2016 року не було засвідчено нотаріально, а тому виконавчий напис, що було вчинено 05.07.2017 року, є незаконним та має бути скасованим судом. По-друге, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги статті 88 Закону України «Про нотаріат», в якій вказано, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншi вiдповідальності боржника перед стягувачем. Вiдповідно до правової позиці Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14- 84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 18) та вiд 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. По-третє, крім того, у постанові Верховний Суд від 10.11.2021 року по справі № 758/14854/20 вказано, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус зобов`язаний запитувати вчиненні виконавчого напису нотарiyс зобов`язаний боржника щодо безспірностi заборгованості. Ніяких листів від нотаріуса позивач не отримував, з боргом який встановив нотаріус він не згодний. Кредит він не брав, а кошти з банківської карти були зняті не ним, а шахраями, про що він повідомляв банк ще у 2016 році. Таким чином, підстав для скасування заочного рішення по справі № 946/6826/22 від 28 лютого 2023 року немає, оскільки позивач не довів поважність причин неявки у судове засідання та не подання відзиву на позовну заяву, а крім того, ніяких законних підстав залишення у силі вказаного виконавчого напису немає. Ніякого сенсу заново розглядати справу немає, оскільки виконавчий напис видано в порушення норм пояснення законодавства. З огляду на вищевикладене та

Outcome: approved