Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

01 лютого 2024 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов указаний позов. В обґрунтування позову сторона позивача зазначає, що на обліку Служби у справах дітей виконавчого комітету Губиниської селищної ради (далі - Служба) перебувають малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як діти із сімей, які опинились в складних життєвих обставинах та проживають на території Миколаївського старостинського округу Губиниської селищної ради. Діти взяті на облік Службою у справах дітей, наказ про взяття № 121 та № 122 від 11 серпня 2021 року у зв`язку з невиконанням батьками своїх батьківських обов`язків, в результаті сильного алкогольного сп`яніння батька під час чергового лікування матері в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради. За період перебування дітей на обліку родині надавалась гуманітарна допомога у вигляді одягу та взуття для дітей, продукти харчування, побутова хімія. У більшості випадків, під час відвідувань родини, обоє з батьків були з ознаками алкогольного сп`яніння. 23 серпня 2023 року, у зв`язку з загостренням хронічної хвороби психічного характеру, мати дітей - [PERSON] , [INFO] , була примусово направлена до лікувального закладу каретою швидкої допомоги. Батько дітей - [PERSON] , 1972 року народження, каретою швидкої допомоги з черепно-мозковою травмою 23 серпня 2023 року був доставлений до обласної клінічної лікарні ім. Мечникова, де [INFO] помер. У зв`язку з вищезазначеним, діти залишилися без батьківського піклування та, як наслідок, направлені до педіатричного відділення КП «Новомосковська ЦРЛІЛ», а потім влаштовані на тимчасове проживання до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] ( [ADDRESS] ), на період вирішення питання щодо подальшого влаштування дітей, наказ № 10 від 31 серпня 2023 року. На запит Служби КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» надало довідку про те що [PERSON] є інвалідом II групи по психічному захворюванню. За станом здоров`я перебуває на обліку у лікаря-психіатра КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» з 2011 року з важким хронічним психічним розладом. На повторний запит Служби КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» в телефонному режимі повідомило, що оскільки [PERSON] проходить лікування в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР», за наданням запитуваного висновку необхідно звернутись за місцем лікування особи. 04 жовтня 2023 року Губиниською селищною радою замовним листом з адресною доставкою направлено клопотання до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» з метою отримання висновку лікарсько-консультативної комісії про наявність у [PERSON] хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. Станом на 26 січня 2024 року жодних документів у відповідь на наш запит не отримано. У зв`язку з відсутністю листів у відповідь від КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», Службою направлено запит до управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації про надання, в разі наявності, документів підтверджуючих наявність інвалідності у [PERSON] , на підставі яких остання отримує виплати соціальної допомоги (пенсію по інвалідності). У відповідь на звернення управління соціального захисту населення Новомосковської РДА, надало лист з доданою випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 176468 від 10 лютого 2023 року. [PERSON] виписана з лікарні та повернулась за місцем свого проживання. Після повернення з закладу з 20 листопада 2023 року [PERSON] до Служби не зверталась, станом здоров`я та долею дітей не цікавилась. Беручи до уваги стан здоров`я матері, позивач вказує, що повернення дітей до біологічної родини є небезпечним для дітей. Діти продовжують перебувати в дитячому будинку сімейного типу [PERSON] та не отримують жодних соціальних виплат. Діючи в найкращих інтересах дітей та захисту законних прав дітей, на засіданні виконавчого комітету Губиниської селищної ради прийнято рішення № 272 від 28 листопада 2023 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ». Постановленою суддею ухвалою від 26 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження та відкрите провадження у справі, призначене підготовче засідання. 29 травня 2024 року представником позивача надано висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав. В підготовчому засіданні 17 червня 2024 року постановленою судом ухвалою закрите підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. У судове засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій представник позивача підтримав вимоги позову та просив його задовольнити, не заперечував проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань від відповідачки не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд, за відсутності заперечень позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Також, враховуючи вік дітей на дату розгляду справи (6 та 4 роки), їх стан здоров`я, врахований у висновку органу опіки та піклування та звичайний уклад життя, суд вважає за недоцільне, задля не порушення психологічного стану малолітніх дітей, отримання думки дітей щодо позбавлення батьківських прав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, висновує таке. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, надані суду у засвідчених копіях свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31 серпня 2018 року /а.с.9/ та серії [NUMBER] від 21 листопада 2019 року /а.с.11/ підтверджують, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 11 серпня 2021 року наказами Служби у справах дітей Губиниської селищної ради № 121 та 122 взято малолітніх [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] на первинний облік дітей, які опинились в складних життєвих обставинах Служби у справах дітей Губиниської селищної ради /а.с.16, 17/. Клопотанням Губиниської селищної ради від 23 серпня 2023 року № 2379 беручи факт залишення дітей без батьківського піклування, у зв`язку з загостренням хронічної хвороби у [PERSON] та потрапляння до лікувального закладу з черепно-мозковою травмою [PERSON] направлено до педіатричного відділення КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» малолітніх [PERSON] та [PERSON] /а.с.18/. Клопотанням Губиниської селищної ради від № 207 від 24 серпня 2023 року направлено запит до КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» з вимогою надати висновок ЛКК про наявність у [PERSON] тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків /а.с.15/. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02 вересня 2023 року [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] /а.с.19/. Згідно з копією довідки ЛКК КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» № 178 від 29 серпня 2023 року [PERSON] є інвалідом II групи по психічному захворюванню. За станом здоров`я перебуває на обліку у лікаря-психіатра КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» з 2011 року з важким хронічним психічним розладом /а.с.20/. Згідно з копією наказу Служби у справах дітей Губиниської селищної ради від 31 серпня 2023 року № 10 влаштовано малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] на тимчасове проживання до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] на період вирішення питання щодо подальшого влаштування дітей /а.с.21/. Клопотанням Губиниської селищної ради від № 225 від 19 вересня 2023 року направлено запит до КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» з вимогою надати висновок ЛКК про наявність у [PERSON] тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків /а.с.22/. Клопотаннями Губиниської селищної ради від № 231 від 26 вересня 2023 року та 2761 від 04 жовтня 2023 року направлено запит до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» з вимогою надати висновок ЛКК про наявність у [PERSON] тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків /а.с.23/. 29 листопада 2023 року Управлінням соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за № 1949 надано позивачу копію виписки з акта огляду МСЕК на [PERSON] /а.с.26/, з якої вбачається, що [PERSON] при повторному огляді 10 лютого 2023 року підтверджено другу групу інвалідності з 01 грудня 2022 року загального захворювання з діагнозом F20. За умовами та характером праці може бути адаптована до надомної праці /а.с.27/. Рішенням Виконавчого комітету Губиниської селищної ради № 272 від 28 листопада 2023 року вирішено вважати за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с.28/. З висновку органу опіки та піклування Губиниської селищної ради № 1398 від 28 травня 2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вбачається, що орган опіки та піклування Губиниської селищної ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав. Під час складання висновку встановлено, що на обліку Служби у справах дітей виконавчого комітету Губиниської селищної ради (далі - Служба) перебувають малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як діти із сімей, які опинились в складних життєвих обставинах та проживають на території Миколаївського старостинського округу Губиниської селищної ради. Діти взяті на облік Службою у справах дітей, наказ про взяття № 121 та № 122 від 11 серпня 2021 року, у зв`язку зі схильністю батьків до зловживання алкогольними напоями і станом здоров`я матері та, як наслідок, невиконанням батьками своїх батьківських обов`язків. Тривалий час родина перебувала під соціальним супроводом КЗ «Центр надання соціальної допомоги» Губиниської селищної ради» (далі - КЗ «ЦНСД»). Фахівцем із соціальної роботи КЗ «ЦНСД» - Волоковою Л. П. , проводилась систематична робота щодо розвитку навичок відповідального батьківства, профілактичні заходи щодо недопущення випадків зловживання алкогольними напоями та рекомендаційні консультації щодо створення належних умов для комфортного проживання та розвитку дітей. За період перебування дітей на обліку та під соціальним супроводом Службою та КЗ «ЦНСД» родині надавалась гуманітарна допомога у вигляді одягу та взуття для дітей, продуктів харчування, побутової хімії. У більшості випадків, під час відвідувань родини, обоє з батьків були з ознаками алкогольного сп`яніння. 23 серпня 2023 року, у зв`язку з загостренням хронічної хвороби психічного характеру, мати дітей - [PERSON] , направлена до лікувального закладу каретою швидкої допомоги. Батько дітей, [PERSON] , каретою швидкої допомоги із черепно-мозковою травмою 23 серпня 2023 року був доставлений до обласної клінічної лікарні ім. Мечникова, де [INFO] помер. У зв`язку з вищезазначеним, діти, [PERSON] та [PERSON] , залишилися без батьківського піклування та, як наслідок, були направлені до педіатричного відділення КП «Новомосковська ЦРЛІЛ», а потім влаштовані на тимчасове проживання до сімейних форм виховання. Згідно з довідкою КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» № 178 від 29 серпня 2023 року, [PERSON] , перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 2011 року з важким хронічним психічним розладом та є інвалідом II групи по психічному захворюванню. Оскільки Службі стало відомо, що [PERSON] проходила лікування в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР», Службою направлено запити від 26 вересня 2023 року та 04 жовтня 2023 року, з метою отримання висновку лікарсько-консультативної комісії про наявність у [PERSON] хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. У відповідь на запити отримано роз`яснення, що інформація стосовно пацієнтів та стану їхнього здоров`я є конференційною та може надаватися лише родичам. [PERSON] 20 листопада 2023 року виписана з лікарні та повернулась за місцем свого проживання, але до цього часу, [PERSON] до Служби не зверталась, станом здоров`я та долею дітей не цікавилась /а.с.41-43/. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як установлено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилався фактично на ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дітей, пияцтво, небезпечність перебування дітей із матір`ю (відповідачкою), яка страждає на психічне захворювання - шизофренію (F20). Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09). Європейський суд з прав людини зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulingerand Shuruk v. Switzerland), (заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року), що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенція ООН про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Так, з матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідачки виховувати дітей та матеріально їх забезпечувати. З дати тимчасового влаштування дітей до дитячого будинку сімейного типу (31 серпня 2023 року) та будучи обізнаною про час та місце розгляду справи відповідачка жодних дій, направлених на встановлення можливості спілкування з дітьми за місцем їх знаходження не виявила, в судове засідання не з`явилася, що, на думку суду, свідчить про її байдужість до долі дітей. Також надані у справу докази свідчать, що відповідачка не приймає участі у вихованні дітей та матеріальному забезпеченні потреб, не спілкується з ними та не вживає дій щодо налагодження контакту, реалізації своїх батьківських прав, виконання обов`язків. Водночас, не є підставою для позбавлення батьківських прав наявність у відповідачки психічного захворювання на шизофренію без надання доказів того, що це захворювання за станом та ступенем суттєво впливає на поведінку відповідачки, внаслідок чого остання може зашкодити психічному або фізичному розвитку дітей, їх життю та здоров`ю, без доказів на підтвердження протиправної поведінки матері у відношенні дітей. Також доказів того, що відповідачка є хронічним алкоголіком або наркоманом суду не подано. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність порушення прав та інтересів дітей, свідомого ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків, невжиття протягом тривалого часу жодних заходів щодо можливості забезпечення належних умов для фізичного, духовного розвитку та виховання дітей, а тому наявні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог та позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні дитини саме з цих підстав. Згідно з ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, позбавлення батьківських прав не звільняє відповідачку від обов`язку утримувати дітей, оскільки відповідачка за станом здоров`я може бути адаптована під домашню працю та доказів неможливості відповідачки сплачувати аліменти суду не надано, що вказує на наявність підстав для стягнення аліментів. Водночас, враховуючи інвалідність ІІ групи відповідачки, суд вважає за необхідне присудити до стягнення зі [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 лютого 2024 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, на користь особи та/або закладу де будуть перебувати та утримуватись діти, а тому позов у цій частині підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що як позивача, так і відповідача, звільнено від сплати судового збору, а тому, з урахуванням положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial