Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

У червні 2023 року ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" через свого представника Афанасьєва С.В. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у порядку суброгації, за завдану майнову шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31 жовтня 2020 року о 17:15 на автодорозі Одеса-Рені М-15 на 124км+800м сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки "Lexus RX350" державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який не мав технічної можливості зупинити транспортний засіб та здійснив наїзд на худобу «корову», яку в цей час перегоняла через автодорогу [PERSON] та яка не врахувала швидкість руху автомобіля. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував [PERSON] , застрахована ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" на умовах Договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №829001/4605/0000065 від 17 липня 2020 року. Відповідно до постанови Саратського районного суду Одеської області від 11 січня 2021 року у справі №513/983/20 [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому автомобілю марки "Lexus RX350" державний реєстраційний номер [NUMBER] , завдано механічні ушкодження, а власнику транспортного засобу матеріальних збитків. 02 листопада 2020 року потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] звернувся до Страховика ПрАТ «СК «УНІКА» з заявою про подію з ознаками страхового випадку згідно з Договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №829001/4605/0000065 від 17 липня 2020 року. Відповідно до звіту №6831 ТОВ «СЗУ «Україна Консалтинг» про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 06 листопада 2020 року, виготовленого на замовлення ПрАТ «СК «УНІКА», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Lexus RX350" державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 316 397,44 грн, в т.ч. ПДВ - 48 305,91 грн. На підставі страхового акту № 00382670 від 18 листопада 2020 року здійснено виплату страхового відшкодування на підставі та у порядку, передбаченому ч.27.2, ч.27.4 ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на суму 266 531,45грн, шляхом безготівкового перерахування на рахунок страхувальника у розмірі 251 554,45 грн та в рахунок несплаченої частини страхових платежів - 14 977,00грн. Вирішити спір у позасудового порядку не представляється можливим через залишення відповідачем без реагування досудової вимоги позивача, направленої 15 жовтня 2021 року. Посилаючись на вказані обставини, порушення відповідачкою вимог ст. 9,12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», позивач просить суд стягнути з [PERSON] в порядку суброгації суму страхового відшкодування у розмірі 266 531,45грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3997,97 грн. Ухвалою суду від 26 червня 2023 року відкрито провадження у справі та розпочато підготовче провадження; відповідачу надано час на подання відзиву на позовну заяву. 14 серпня 2023 року до суду від представника відповідача - адвоката Реу Р.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі за такого. Так, при проведенні Звіту №6831 ТОВ «СЗУ «Україна Консалтинг» про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 06 листопада 2020 року оцінювачем [PERSON] взято до уваги акт огляду транспортного засобу від 04 листопада 2020 року щодо інформації про пошкоджені деталі авто для оцінки та порівняння цін. Відповідно до висновку у Звіті №6831 вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу "Lexus RX350" державний реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату оцінки складає 130 239,75 грн. Однак, у вказаному акті огляду транспортного засобу взагалі не вказано ким він був складений, та чи був він складений спеціалістом, у зв`язку з чим виникають сумніви щодо перерахованих у акті пошкоджених деталей автомобіля "Lexus RX350" державний реєстраційний номер [NUMBER] та чи дійсно вони були пошкодженні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди чи після. Тобто, проведена оцінка вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, ставить під сумнів достовірність наявних пошкоджень автомобіля та суму заподіяних збитків, визначених оцінювачем. Крім того, до Звіту №6831 взагалі не додано фото таблицю пошкодженого автомобіля та деталей до нього. Калькуляція №00382670 від 06 листопада 2023 року, що додана до позову, не вказана у зазначеному звіті, не підписана оцінювачем та не скріплена печаткою ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг». Висновком комісії ПрАТ «УНІКА» (п. 3) Управлінню було доручено вжити заходів щодо стягнення з відповідачки суми відшкодування у порядку регресу, а ні суброгації. У позові позивач посилається на порушення відповідачкою вимог ст. 9,12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», однак остання не є утримувачем або власником тварини у даному випадку, утримувачем є [PERSON] . Заявлена сума матеріальних збитків до стягнення становить 266 531,45 грн, тоді як відповідно до платіжного доручення №183454 потерпілому позивачем було перераховано лише 251 554,45 грн. Крім того, станом на дату оцінки вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 06 листопада 2023 року розмір збитків становить 130 239,75 грн, однак позивачем потерпілому виплачена сума у межах ліміту відповідальності 251 554,45 грн. Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Згідно з ухвалою суду від 07 листопада 2023 року, задоволено клопотання представника відповідачки - адвоката Реу Р.В. та витребувано з архіву Саратського районного суду Одеської області справу №513/983/20 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] . В судовому засіданні представники позивача Афанасьєв С.В. та Симонова Г.М. позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та просили задовольнити позов у повному обсязі. В судове засідання 31.07.2024 року представник позивача не з`явився, подав заяву, в якій він просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у зазначене судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Попередньо у судовому засіданні 16 жовтня 2023 року відповідач позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, оскільки її вина у ДТП є мінімальною та необережною, заподіяна шкода завищена й має бути відшкодована страховою компанією, а не нею. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належним чином повідомлених про дату, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання учасників справи, не перешкоджає розгляду заяви. Представник відповідачки - адвокат Реу Р.В. позовні вимоги не визнав, пославшись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали справи про адміністративне правопорушення №513/983/20 за ст.124 КУпАП відносно [PERSON] , заслухавши позиції учасників розгляду справи та свідка, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.п. 3,4 ст. 5 ст. 12 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони до суду заяв та клопотань не надавали. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 5142, [PERSON] є власником автомобіля марки "Lexus RX350" державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 24-25). 17 липня 2020 року між ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО», відповідно до якого позивач взяв на себе зобов`язання сплати страхового відшкодування у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки "Lexus RX350" державний реєстраційний номер [NUMBER] , строк дії з 18 липня 2020 року по 17 липня 2021 року, страхова сума 624 033,00 грн (а.с. 14-15). Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України "Про страхування"). Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. 02 листопада 2020 року [PERSON] відповідно до ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 30 жовтня 2020 року на автодорозі Одеса-Рені М-15 124 км + 100м, за участю належного йому автомобіля марки "Lexus RX350" державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 23). Згідно постанови Саратського районного суду Одеської області від 11 січня 2021 року у справі №513/983/20, 30 жовтня 2023 року близько 17 годині 15 хвилин [PERSON] на 124 км+800м автодороги Одеса-Рені М-15 здійснювала перегін скота через автодорогу та не врахувала швидкість руху транспортного засобу, який рухався по автодорозі М-15, внаслідок чого водій автомобіля "Lexus RX350" державний реєстраційний номер [NUMBER] , не мав технічної можливості зупинити транспортний засіб та скоїв наїзд на худобу «корова», внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушила п.7.7 Правил дорожнього руху України та допустила правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. [PERSON] визнано винною у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Постанова набрала законної сили 22 січня 2021 року (а.с.20-22). Положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц (провадження № 61-31395сво18)». Отже, для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. Згідно звіту № 6831 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 06 листопада 2020 року, проведеного ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» на замовлення ПрАТ «СК «УНІКА», ринкова вартість автомобіля "Lexus RX350" державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 583 209,67 грн, вартість відновлювального ремонту 316 397,44 грн (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування), з яких: 26 562,00 грн - вартість ремонтних робіт; 23 895,88 грн - вартість необхідних для ремонту матеріалів (з урахуванням ПДВ); 265 939,56 грн - вартість складових, які підлягають заміні, дані взяті з калькуляції; значення коефіцієнта фізичного зносу 0,7000, вартість матеріального збитку пошкодженням транспортного засобу (визначення величини втрати товарної цінності, підстава ст. 32.7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») станом на дату оцінки, з урахуванням ПДВ, становить 130 239,75грн (а.с. 28-32). Відповідно до ст. 32.7 Закону України № 1961-IV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин страховик або МТСБУ не відшкодовує, зокрема, шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Як вбачається з ремонтної калькуляції № 00382670 від 06 листопада 2020 року вартість відновлювального ремонту "Lexus RX350" державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 316 397,44 грн (а.с. 34-39). Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 18 листопада 2020 року ПрАТ "СК "УНІКА" було складено Страховий акт №00382670, згідно з яким на підставі акту та за умовами договору страхування №829001/4605/0000065 від 17 липня 2020 року, сума страхового відшкодування, що належить до виплати, визначена в розмірі 266 531,45 грн, з урахуванням утримання у сумі 14 977,00 грн, до виплати належить 251 554,45 грн; подія зареєстрована 31 жовтня 2020 року (а.с. 42). У зв`язку з настанням події ПрАТ "СК "УНІКА" здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому 19 листопада 2020 року у розмірі 251 554,45 грн шляхом перерахування коштів на його розрахунковий рахунок та в рахунок несплаченої частини страхових платежів 14 977,00 грн., відповідно до бухгалтерської довідки № 020696 від 19 листопада 2020 року (а.с. 42-43). Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі N755/18006/15-ц). Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Таким чином, відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі -Закон)). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону). Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Учасники справи згідно з матеріалами справи мають декілька зобов`язань: договірне зобов`язання між позивачем і страховиком - за договором добровільного майнового страхування; деліктне зобов`язання між позивачем та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП. Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13, у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст.261, ст.262 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто, до ПАТ «СК «УНІКА» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України - в порядку суброгації. Відповідно до статті 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21). Відповідач не заявляла клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи для визначення розміру завданого збитку та не надала доказів, що зафіксовані в актах виконаних робіт ремонтні роботи є такими, що незумовлені ДТП. Посилання представника відповідачки - адвоката Реу Р.В. на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, оскільки вина відповідачки у ДТП є мінімальною та необережною, заподіяна шкода завищена й має бути відшкодована страховою компанією, а не нею, а також на різницю у сумі калькуляції ремонтних робіт та у сумі матеріальних збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, відповідно до звіту № 6831, повністю спростовуються наведеними доказами та ґрунтується на невірному тлумаченні правових норм, які регулюють правовідносини у сфері страхування. Допитаний у судовому засіданні в якості спеціаліста [PERSON] - виконавець оцінки вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженнях транспортного засобу, суду пояснив, що він проводив огляд транспортного засобу, акт огляду складав інший спеціаліст. Акт огляду транспортного засобу не є обов`язковим документом. Сума калькуляції ремонтних робіт та вартість матеріальних збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, може різнитися. Калькуляція вартості відновлювального ремонту порахована по операційній системі програмного забезпечення Audatex, яка діє в Україні та має ліцензію, до якої можна закладати різні дані, не користуючись лише базою виробника та вартості запчастин, які надає дилерська мережа. Далі оцінювач бере окремо вид робіт, наприклад фарбування, яке узагальнюється у програмі в одній графі (вартість робіт та матеріалів), а у звіті відокремлюється, однак потім зводиться. У звіті він декілька разів посилався на калькуляцію, а тому вона є додатком до нього. Калькуляція є похідною сумою, її сума може відрізнятися від суми фактичного ремонту транспортного засобу через різність ринкових та комерційних підходів. Таким чином, враховуючи, що факт дорожньо-транспортної пригоди мав місце внаслідок порушення відповідачкою вимог Правил дорожнього руху, що підтверджено постановою суду від 11 січня 2021 року у справі №513/983/20, яка набрала чинності, зазначена ДТП визнана страховим випадком і прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, проведено виплату потерпілій стороні, розмір збитків внаслідок ДТП підтверджено у ході розгляду справи, суд вважає вимоги позивача про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у порядку суброгації, за завдану майнову шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved