Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] і просить суд розірвати шлюб, укладений 19.06.2015 року між позивачем та відповідачем, актовий запис №687. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19.06.2015 року позивач та відповідач уклали шлюб. В шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що стосунки сторін погіршились, сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально, отже позивач вважає, що сім`я розпалась та збереженню не підлягає, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 01.05.2024 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова. Відповідно до супровідного листа Ленінського районного суду м. Харкова від 17.05.2024 року вказані матеріали цивільної справи направлені на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова та отримані останнім 24.05.2024 року. Відтак, для розгляду даної позовної заяви автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Жовтневого районного суду м. Харкова - Баркову Н.В. та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.05.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у вищевказаній цивільній справі, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи згідно вимог ст. 128 ЦПК України відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив не надала, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.07.2024 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 19.06.2015 року [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №687 і підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 09.04.2024 року. Прізвища дружини та чоловіка залишені без змін (а.с. 2). У позивача та відповідача народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , про зо зроблено відповідний актовий запис №783 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.10.2016 року. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача та неповнолітньої дитини. Відповідачем не надано відзиву на позов із зазначенням заперечень та доказів на підтвердження можливості збереження сім`ї. Отже суд вважає недоцільним надання сторонам строку для примирення. За таких обставин шлюб підлягає розірванню. У зв`язку із задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. (а.с. 3). На підставі викладеного та

Outcome: approved