Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на частину нерухомого майна по [ADDRESS] , посилаючись на те, що після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина, які вони своєчасно прийняли як спадкоємці за законом та за заповітом. Просили суд визнати за ними право власності на вказане господарство. Крім того, позивач [PERSON] просила визнати за нею право на завершення приватизації земельних ділянок, яку розпочала [PERSON] , а позивач [PERSON] просив визнати право власності як за членом колишнього колгоспного двору. В підготовче судове засідання представник позивачів не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з його визнанням. Судом встановлено, що господарство по [ADDRESS] відносилося до категорії колгоспних дворів та станом з 01.07.1990 року по 15.04.1991 року його членами були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на 1/4 частину господарства, яку по 1/8 частині прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, оскільки вступили в управління та користування спадковим майном. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на частину, яку прийняла [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, оскільки вступила в управління та користування спадковим майном. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на 5/8 частин (1/8 частина успадкована після смерті чоловіка та 1/4 частина успадкована після смерті матері, та 1/4 частина власна), яку прийняла [PERSON] , як спадкоємець за заповітом від 17.10.2012 року, оскільки звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін. Позивачі не можуть зареєструвати право власності на своє ім`я у зв`язку з тим, що покійні не оформили право власності на нерухоме майно. Крім того, підлягає задоволенню вимога про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок. Судом встановлено, що рішенням XVIII сесії XXI скликання Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 11.03.1994 року «Про приватизацію земельних ділянок згідно» вирішено передати [PERSON] у приватну власність земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та площею 0,25 га для ведення особистого підсобного господарства. Оскільки спадкодавець вчинила всі необхідні дії щодо отримання земельної ділянки у власність, проте за час свого життя не встигла отримати свідоцтво про право власності, то і не набула на них право власності. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Оскільки позивач внаслідок відсутності правовстановлюючого документу на спадкові земельні ділянки не може оформити спадщину, а спадкодавець не набула права власності на неї згідно ст.125 ЗК України, проте розпочала процедуру приватизації відповідно до чинного законодавства України, суд вважає, що позивач має право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки в порядку спадкування. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05. 1998 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні двору. Згідно довідки виконавчого комітету Топорівської сільської ради №816 від 27.06.2017 року встановлено, що членами двору по [ADDRESS] було четверо\~осіб,\~зокрема і\~ [PERSON] ,\~тобто кожному члену належало по 1/4 частині. Враховуючи те, що позивач не зареєстрував у встановленому законом порядку своє право власності, однак правомірно набув майнових прав на вказану частку і не втратив право на свою частку у майні колгоспного двору, однак позбавлений можливості в позасудовому порядку зареєструвати своє право власності на фактично належну йому частку у майні колишнього колгоспного двору, оскільки не може в період дії воєнного стану отримати правовстановлюючий документ на землю. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. На підставі ст.ст.529, 549 ЦК УРСР, ст.1216, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України, ст.125 ЗК України, суд

Outcome: approved