Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

[PERSON] , в особі представника адвоката Братцевої Надії Сергіївни, звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя, поділ спільно набутого майна та стягнення компенсації вартості відчуженого без згоди позивача майна, яку в подальшому було уточнено. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначено, що 10 серпня 2001 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31.03.2023 шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу подружжям за спільні кошти було придбано наступне майно: - автомобіль марки KIA МАGENTIS, 2008 року випуску, VIN [NUMBER] , державний номер [NUMBER] ; - мотоцикл Suzuki VS 800 GL, 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] ; - квартира, загальною площею, 66,81 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Просить визнати спільною сумісною власністю подружжя вищезазначене майно; - відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та визнати за [PERSON] у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 6/10 частин квартири загальною площею, 66,81 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію 60 відсотків вартості автомобілю марки KIA МАGENTIS, державний номер [NUMBER] , в розмірі 142899, 00 грн; - відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію 60 відсотків вартості мотоциклу Suzuki VS 800 GL, державний номерний знак [NUMBER] . 13.06.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача адвокат Шулякова М.В. просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, мотивуючи заперечення тим, що з початку березня 2022 позивачка виїхала з межі України та за домовленістю із позивачкою відповідач брав в борг під заставу автомобілю. Ці гроші відповідач отримував для власного проживання, оплати комунальних послуг, а також частину надав позивачці при їх виїзді закордон і в подальшому періодично направляв кошти. Так, при виїзді Відповідач передав Позивачці 3000 доларів США, які напередодні виїзду Позивачки, з її відома та за її згодою, він отримав у [PERSON] . Крім того, за весь період, починаючи з березня 2022 відповідач перераховував позивачці кошти в загальній сумі 35300 грн. Всього він отримав від [PERSON] у борг 5500 доларів США. У подальшому в рахунок повернення боргу відповідач продав [PERSON] автомобіль. Отже, автомобіль був реалізований спільним рішенням, з відома та домовленістю з позивачкою. Що стосується мотоциклу Suzuki VS 800, то зазначений мотоцикл було придбано у 2011 році і весь цей час мотоциклом користувалась позивачка. У січні 2023 позивачка звернулася до нього з проханням передати їй даний мотоцикл. Так, 26.01.2023 ним була оформлена довіреність у присутності [PERSON] , засвідчена нотаріусом і він разом із довіреністю за вказівкою позивачки передав [PERSON] мотоцикл, свідоцтво про реєстрацію зазначеного мотоцикла, екіпіровку до мотоцикла, у тому числі і шлем, одяг позивачки та папку з документами по оформленню спадщини на ім`я позивачки, відповідач був упевнений, що мотоцикл переданий Позивачці. Відповідачу не відомо про те, що зазначений мотоцикл продано та кому саме. Що стосується квартири представник відповідача зазначила наступне. Дана квартира була придбана за ініціативи та за власні кошти матір`ю Відповідача - [PERSON] , адже у них власних коштів не було. Натомість його мати працювала на посаді заступника директора ТОВ «Укрграфіт», а також у 2000 році продала значну кількість акцій за 37561,20 грн, отже квартира не є спільним сумісним майном та не підлягає поділу. 17.07.2023 на адресу суду надійшли пояснення по справі адвоката Братцевої Н.С., згідно яких остання вважає, що відзив відповідача не містить жодного доказу, що спростовує правову позицію позивача, тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Додатково зазначила, що позиція [PERSON] стосовно того, що спірна квартира була придбана за кошти його матері не підтверджується жодним належним та допустимим доказом. Дана квартира була придбана за період їхнього шлюбу на спільні кошти. Зауважила, що відповідач напередодні виїзду до Польщі надав позивачці лише 5000 грн. Позивачка не надавала згоду на продаж автомобіля, вона про це не знала. Також є абсурдними твердження відповідача про те, що продаж мотоциклу здійснила позивачка, адже сам відповідач підтвердив, що він виписав довіреність на сторонню особу, а у позивачки не було документів на транспортний засіб, більш того вона перебувала у Польщі. Ухвалою суду від 16.05.2023 відкрито провадження у справ. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17.10.2023 було частково задоволено клопотання представника відповідача та витребувано інформацію. Ухвалою суду від 27.11.2023 справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 07.05.2024 було задоволено клопотання представника відповідача та витребувано інформацію. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив та просила задовольнити вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні під час дебатів представник позивачки додатково повідомила, що в розмові із позивачкою їй стало відомо про те, що позивачка дійсно пересікла кордон на спірному мотоциклі Suzuki. Позивачка пояснила це тим, що, коли вона дізналася по те, що мотоцикл було продано без її відома, вона вирішила знайти власника. Їй це вдалося, вона цій особі розповіла про те, який їй дорогий цей мотоцикл і вони домовилися про те, що вона буде якийсь час користуватися цим мотоциклом. Також позивачка їй повідомила, що із власником мотоцикла вони уклали договір найму. [PERSON] у судовому засіданні не пояснила, копію не надала. Відповідач та його представник просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у відзиві. У судовому засіванні свідок [PERSON] пояснив, що він проживає по сусідству із сторонами по справі. У березні 2022 року, через війну він із [PERSON] вирішили відправити дружин та дітей у безпечне місце. Так, він відправив свою сім`ю до Львова, а [PERSON] свою дружину та дітей до Польщі. У зв`язку із тим, що у [PERSON] були проблеми із грошима, він дав йому на поїздку для його сім`ї 3000 доларів США. Домовились, що гроші він поверне до кінця року, розписки не брав. В подальшому, через те, що у [PERSON] не ладилося із роботою, він дав йому ще 2500 доларів США. Загальна сума боргу 5,5 тисячі доларів США. У березні 2023 року через відсутність цієї суми, [PERSON] продав йому автомобіль в рахунок боргу. Достеменно він не знає, чи була [PERSON] в курсі про їх домовленість щодо отримання боргу та щодо розрахунку автомобілем за борг, але сподівається на це. У подальшому він давав користуватися [PERSON] автомобілем. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі надані докази в сукупності, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. ст. 81, 83\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 10 серпня 2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, Україна, актовий запис № 682, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (т. 1 а.с. 23). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (т. 1 а.с. 22, 24). Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31.03.2023 шлюб між сторонами по справі розірвано. Даний факт сторонами не спростовується, копія рішення у справі відсутня. В період шлюбу, а саме 17.10.2003, була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] , право приватної власності оформлено на [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 25-26). Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER] , вбачається, що мотоцикл без бокового причіпу Suzuki VS 800 GL, державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , зареєстрований 26.10.2011 на [PERSON] (т.1 а.с. 27-28). Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER] , вбачається, що мотоцикл Suzuki ІNTRUDER 800, державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , зареєстрований 04.03.2023 на [PERSON] (т.1 а.с. 29-30). Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів датою першої реєстрації автомобіля марки KIA МАGENTIS, 2008 року випуску, VIN [NUMBER] є 07.03.2013 рік, дата останньої реєстрації 05.01.2023. Датою першої реєстрації є 07.03.2013 (т. 1 а.с. 35). Згідно Звіту № 28-2023 КТЗ ринкова вартість KIA МАGENTIS легкового седану-В становить 238166,00 грн, ринкова вартість Suzuki VS 800 GL мотоциклу без бокового причіпу становить 169 652,00 грн (т. 1 а.с. 56-115). Згідно довідки № 48 від 30.05.2023 директора ТОВ «Компанія НІКА-БУД ПЛЮС» [PERSON] працює в ТОВ «Компанія НІКА-БУД ПЛЮС» на посаді заступник директора з 13.02.2018 по теперішній час. З 01.03.2022 по 19.05.2023 знаходився у відпустках без збереження заробітної плати (т. 1 а.с. 160). З довідки № 00000000003 від 31.05.2023 вбачається, що з червня 2022 по травень 2023 [PERSON] отримав 1895,60 грн (за травень 2023 ) (т.\~1 а.с.\~161). З платіжних інструкцій з 24.06.2022 по 24.03.2023, де платником було зазначено [PERSON] , а отримувачем [PERSON] , остання отримала кошти на загальну суму 35300 грн (т. 1 а.с. 162-169). З договору купівлі продажу транспортного засобу № 2345/2023/5/95239 від 29.04.2023 вбачається, що [PERSON] «Продавець» передав у власність, а [PERSON] «Покупець» отримав у власність автомобіль KIA МАGENTIS, 2008 року випуску, VIN [NUMBER] , за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 12247, 00 грн (т. 1 а.с. 171-172). 26.01.2023 [PERSON] видав довіреність на ім`я [PERSON] , а саме з можливістю експлуатувати та розпоряджатися транспортним засобом марки Suzuki, модель - VS 800 GL, номер шасі [NUMBER] , тип мотоцикл без бокового причіпу, рік випуску 2005, об`єм двигуна 799, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований ВРЕР № 3 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області 26.10.2011 (т. 1 а.с. 177). Згідно договору купівлі-продажу квартири від 17 жовтня 2003 року гр. [PERSON] продав, а [PERSON] купив трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Продаж відбувся за 13000,00 грн (т. 1 а.с. 178). Згідно відповіді начальника Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України Ткаченко Юлія 08.07.2023 перетнула пункт пропуску Шегині, напрямок В`їзд, характеристика ТЗ - Пішохід, а 14.07.2023 перетнула пункт пропуску Шегині, напрямок Виїзд, характеристика ТЗ [NUMBER] , марка Suzuki (т. 2 а.с. 17). Згідно інформації регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області Територіального сервісного центру МВС № 1242 (ТСЦ МВС № 1242) мотоцикл Suzuki ІNTRUDER 800, державний номерний знак [NUMBER] , 2005 р.в., об`єм 799 см3, шасі [NUMBER] , перереєстрований 04 березня 2023, згідно договору купівлі-продажу №1242/2023/3687854 від 03.03.2023, за дорученням НСЕ 509512 від 26.01.2023 на іншу фізичну особу (т. 2 а.с. 50). З інформації, наданої територіальним сервісним центром МВС № 1242 регіонального сервісного центру ГЦС МВС у Дніпропетровській області вбачається, що Suzuki ІNTRUDER 800, шасі [NUMBER] ,сірий, 2005 р.в., об`єм двигуна 799 см3, було зареєстровано за [PERSON] , 04.03.2023 згідно договору купівлі-продажу №\~1242/2023/3687854 від 03.03.2023 (за дорученням НСЕ509512 від 26.01.2023 р. ПН [PERSON] ) Станом на 21.06.2024 власник не змінювався, транспортний засіб зареєстровано за [PERSON] (т. 2 а.с. 88). Стаття 16\~ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Норми статей 57, 60\~СК України встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. Конструкція норми статті 60\~СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. У відповідності до частини 3 статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72\~СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України, де дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1, 2 ст.70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71\~СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Частиною третьою статті 368\~ЦК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 372\~ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11\~зазначено, що вирішуючи спір між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу й залишає майно у їх спільній частковій власності. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] придбана під час перебування в шлюбі позивачки та відповідача, тому являється спільною сумісною власністю подружжя. Посилання відповідача на той факт, що спірна квартира була придбана за гроші його матері, а отже не може бути об`єктом спільного сумісного майна подружжя, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини не підтвердженні належними та допустимими доказами. Так, долучені до цивільної справи реєстр застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] за період з 1999 по 2015 р.р., а також договір купівлі-продажу цінних паперів від 10.03.2000, де продавцем зазначена [PERSON] , яка за договором продала акції на загальну суму 37561,20 грн (т. 1 а.с. 180-183) не підтверджують той факт, що спірна квартира була придбана саме за кошти, які належали [PERSON] . Матеріали справи не місять доказів того, що сторони у справі не мали на час укладення договору купівлі-продажу фінансової можливості придбати квартиру. Тому суд вважає, що відповідачем не спростована презумпція спільності права власності подружжя на придбане у шлюбі майно. Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання спільною сумісною власністю автомобілю марки KIA МАGENTIS, державний номер [NUMBER] , в розмірі 142899,00 грн та про стягнення грошової компенсації 60 відсотків вартості майна, суд виходить з наступного. Суд вважає доведеним той факт, що спірний транспортний засіб був придбаний в період шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя. Даний факт відповідачем не спростовувався. Заперечуючи проти позовних вимог відповідач та його представник зазначили, що для евакуації сім`ї до Польщі відповідач взяв у [PERSON] гроші у борг під заставу спірного автомобіля, в подальшому, через нестачу коштів, оформив із [PERSON] договір купівлі-продажу цього автомобіля. При цьому відповідач зауважив, що як отримання грошей у борг, так і продаж автомобіля були здійснені зі згоди позивачки. Такі доводи суд відхиляє, опираючись на наступне. Відповідно до статті 65\~СК України дружина і чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України). Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають у обох із подружжя, а тому якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується наявними у справі доказами, такі боргові зобов`язання повинні ураховуватися при поділі майна подружжя. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 19 червня 2013 року у справі № 6-55цс13. Згідно з нормами сімейного законодавства умовою належності майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року в справі №\~638/18231/15-ц, провадження № 14-712цс19 дійшла висновку, що правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї. Судом відхиляються доводи відповідача про те, що останній позичав гроші у [PERSON] , який є сусідом, з огляду на те, що крім пояснень самого відповідача та показань [PERSON] у суді, жодного належного, допустимого і достатнього доказу на підтвердження факту укладення договору позики відповідачем надано не було. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої має бути надано документ, що посвідчує факт передання грошової суми позичальнику, адже договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.2 ст.1046 ЦК України). Поясненнями сторони та показаннями свідка не може доводитися факт зобов`язання за договором позики. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 липня 2018 року у справі № 143/280/17 (провадження № 61-33033св18). В постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року (справа №756/13976/18) викладено правову позицію, згідно якої у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Крім того, згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Водночас, відповідачем не доведено отримання у борг від [PERSON] 5500 доларів США, крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження надання позивачкою письмової згоди на відчуження спірного автомобіля та отримання нею половини коштів від його реалізації. Матеріали справи також не містять належних та беззаперечних доказів, які б свідчили про те, що кошти від продажу спірного автомобіля були використані відповідачем в інтересах сім`ї. Зважаючи на те, що [PERSON] здійснив продаж спірного автомобіля без повідомлення про це [PERSON] та без отримання її згоди, тому має відшкодувати частку спільного сумісного майна. При поділі вищезазначеного майна підстав для відступлення від рівності часток при поділі майна подружжя суд не вбачає і виходить з того, що частки дружини та чоловіка є рівними. Звертаючись із зазначеним позовом [PERSON] , просила відступити від засад рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітнього сина [PERSON] . В обґрунтування зазначила, що на її утриманні перебуває двоє синів, один із яких є неповнолітнім, відповідач не приймає жодної участі у життя дітей, аліменти на неповнолітнього сина не сплачує. Крім того, представник позивача адвокат Братцева Н.С. у судовому засіданні зауважувала на тій обставині, що відповідач без відома позивачки виписав зі спірної квартири її та спільних дітей, що вважає особливою підставою відступу від рівності часток. Однак ці доводи позивачки та її представника суд відхиляє, виходячи з наступного. Як зазначалося раніше, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України, в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але й інші обставини. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 373/185/21. Підставами для відступу від рівності часток позивачка зазначала: 1) несплату аліментів відповідачем; 2 ) судове рішення, відповідно до якого Позивачку та дітей було визнано такими, що втратили право користування спірною квартирою. Разом з тим, суд не приймає ці доводи через їх недоведеність. Так, на підтвердження наявності боргу зі сплати аліментів позивачкою не надано жодного належного та допустимого доказу. У матеріалах справи відсутнє рішення про стягнення з відповідача аліментів, або розрахунку заборгованості з аліментів, виданої органами державної виконавчої служби, тощо. Натомість, відповідачем були надані копії платіжних інструкцій про перерахування на ім`я позивачки в період з 24.06.2022 по 24.03.2023 грошових коштів на загальну суму 35300 грн ( т.1 а.с. 162-169). Жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що розмір коштів, які отримує Позивачка є недостатнім для фізичного, духовного розвитку та лікування неповнолітнього [PERSON] , суду не надано. Щодо інших доводів, суд виходить з наступного. Хоча на адресу суду не була надана копія рішення суду про визнання Позивачки та дітей такими, що позбавлені права користування спірною квартирою, даний факт не спростований Відповідачем. Разом з тим, дана обставина не впливає розмір часток, адже спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, а не подружжя та дітей. Крім того, предметом позову в даній справі є право спільної сумісної власності, а не право користування даною квартирою. Обов`язок, передбачений статтями 10, 60 ЦПК України, щодо доведення обставин, які б вказували на наявність підстав, передбачених частинами другою, третьою статті 70 СК України, у такому випадку покладається на особу, яка ініціює питання про збільшення частки у спільному сумісному майні подружжя. Наявність обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірного майна, Позивачкою не доведено, тому суд дійшов до висновку про відсутність підстав для відступу від засад рівності часток подружжя у спільній сумісній власності як на спірну квартиру На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] та про стягнення вартості автомобілю марки KIA МАGENTIS, 2008 року випуску, кузов-седан В, колір сірий, VIN [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , яка згідно Звіту № 28-2023-КТЗ від 15 березня 2023 року становить 119083, 00 грн. Судом також прийнято до уваги, що відповідачем не була спростована вартість спірного автомобіля, іншого звіту надано не було. Суд також не приймає до уваги ціну, яка була зазначена безпосередньо у договорі купівлі продажу спірного автомобіля від 29.04.2023, а саме 12247, 00 гривень та вважає її значно заниженою в порівнянні з ринковою вартістю подібного майна. Позовні вимоги про визнання спірної квартири та автомобіля спільною сумісною власністю сторін у справі не підлягають задоволенню. Так, при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц. Позовні вимоги про стягнення грошової компенсації у розміні 60 відсотків вартості мотоциклу Suzuki VS 800 GL, державний номерний знак [NUMBER] , суд вважає недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наведеного. Звертаючись із зазначеним позовом, позивачка посилалась на те, що відповідачем без її відома було відчужено спірний мотоцикл, разом з тим цей факт у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження. Так, у судовому засіданні відповідач пояснив, що він на прохання позивачки 26.01.2023 видав довіреність на ім`я [PERSON] , а саме з можливістю експлуатувати та розпоряджатися мотоциклом марки Suzuki. На даному мотоциклі в подальшому позивачка пересікла кордон. Ці пояснення підтверджуються наступним. Зі скриншотів листування між позивачем та відповідачем (т .1 а.с. 174-176) вбачається, що між сторонами була домовленість про передачу мотоциклу, гарнітури для шолома, одягу та взуття для їзди на мотоциклі, сумки на бак, інших речей, необхідні для їзди на мотоциклі, а також документів, які оформляв відповідач для отримання спадщини позивачкою після померлої бабусі. Дане листування суд визнає належними та допустимими доказами, адже на підставі нього можливо ідентифікувати осіб, між якими велося листування, тема листування підтверджує предмету доказування, а дати переписки відповідають подіям, які підтверджені письмовими доказами. Щодо належності та допустимості електронних доказів суд зазначає наступне. Відповідно до положень частин першої-третьої\~статті 100\~ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Поняття електронного доказу є ширшим за поняття електронного документа. Електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, в тому числі електронний підпис. Натомість електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосунки-месенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом відповідно до статті 89\~ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами. Слід враховувати, що суд може розглядати електронне листування між особами як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права, наведених у статті 100 ЦПК України, у подібних правовідносинах. Подібний за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21. Крім того, той факт, що позивачка 08.07.2023 перетнула кордон на пункті пропуску Шегині на спірному мотоциклі, спростовує доводи самої позивачки про те, що відповідач без її відома відчужив мотоцикл. Ті пояснення, які надала в судовому засіданні представник позивачки про те, що позивачка змогла знайти нового власника мотоциклу та укласти з ним угоду про тимчасове користування спірним мотоциклом, суд вважає непереконливими. На підтвердження власних доводів представником позивача не була надана копія цієї угоди, а також не було заявлено клопотання про виклик до допит в якості свідка [PERSON] . З урахуванням наведеного, а також зважаючи на той факт, що відповідачем не було заявлено зустрічної позовної вимоги на предмет поділу майна подружжя, суд відмовляє в цій частині позову за недоведеністю вимог позивачки. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 5628 гривень 99 копійок.

Outcome: partial