Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON] , в якому просять стягнути з відповідача на свою користь по 10000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка сталась 08.02.2022 року за участю [PERSON] , який керував автомобілем Audi 80, реєстраційний номер [NUMBER] , та [PERSON] , [PERSON] , яким за наслідками ДТП завдано легких тілесних ушкоджень. Внаслідок ДТП позивачам завдані фізичний біль та страждання, окрім цього, [PERSON] відчувала душевні страждання, стрес та тривогу за здоров`я її малолітнього сина, який також пережив сильний стрес. Ухвалою суду від 24.07.2023 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач у наданий судом строк та станом на 31.07.2024 року своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. В ході розгляду справи сторонами заяви чи клопотання не подавались. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. Згідно з копією свідоцтва про народження, батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії паспорта, [PERSON] зареєстрована проживаючою в [ADDRESS] . Довідкою Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради підтверджується місце реєстрації малолітнього [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] . Постановою слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області віл 17.05.2022 року кримінальне провадження №12022082050000298 від 09.02.2022 року на підставі ст. 284 ч. 1 п. 2 КПК України закрите у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України. Копію постанови та виділені матеріали постановлено направити до УПП в Запорізькій області ДПП для вирішення питання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Зі змісту даної постанови встановлено також те, що в результаті ДТП малолітній [PERSON] був госпіталізований до лікарні, де поставлено діагноз: ЗЧМТ, СГМ?. Після обслідування відпущений за адресою мешкання. [PERSON] у свою чергу звернулась за медичною допомогою ті їй був поставлений діагноз: ЗЧМТ, СГМ. Після обслідування відпущена за адресою мешкання. Відповідно до висновку СМЕ №488/к від 05.05.2022 року, [PERSON] отримала тілесні ушкодження у виді: «закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, кваліфіковані як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Синець в ділянці лівої гомілки у верхній і середній третинах по зовнішній поверхні; садна в ділянці грудної клітини, поперекової ділянки та тазу (без опису кількості та локалізації в наданій медичній документації) кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Виявлені тілесні ушкодження у [PERSON] утворилися за механізмом тупої травми, тобто від дії тупого(их) предмета(ів) та могли утворитися в умовах ДТП. Давність утворення ушкодження не суперечить строку, зазначеному в обставинах справи. Діагноз «Забій м/т голови» встановлений медичними працівниками об`єктивними відомостями не підтверджено, тому не повинен враховуватися при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Відповідно до висновку СМЕ №487/к від 05.05.2022 року [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Закрита черепно-мозкова травма у дитини [PERSON] утворилась за механізмом тупої травми, тобто від дії тупого(их) предмета(ів) та могли утворитися в умовах ДТП. Давність утворення ушкодження не суперечить строку, зазначеному в обставинах справи. Діагноз «забіл м`яких тканин голови» виставлений медичними працівниками об`єктивними відомостями не підтверджено, тому не повинен враховуватися при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ЄУН 336/5309/22 пр. 3/336/3141/2022 від 28.10.2022 року встановлено, що 08.02.2022 року о 17 годині 00 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем «Audi 80», д.н. [NUMBER] , в районі будинку № 70 по вул.. Магістральній в м. Запоріжжі, перед нерегульованим пішохідним переходом, перед яким зупинився інший транспортний засіб, не зменшив швидкість та не зупинився, в результаті чого допустив наїзд на пішоходів [PERSON] і [PERSON] , які переходили проїзну частину по пішохідному переходу, чим порушив п. 18.4 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, пішоходи [PERSON] і [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Постановою слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 17.05.2022 р. кримінальне провадження № 12022082050000298 за ч. 1 ст. 286-1 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Визнано [PERSON] , [INFO] , винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження в\~справі\~про\~адміністративне правопорушення\~відносно\~ [PERSON] \~за\~ознаками\~ст.\~124 КУпАП закрите у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. При вирішенні спору виходить з наступного. Оскільки у відповідності до положень ст. 82 ч. 4 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, тож факт вчинення відповідачем [PERSON] порушення Правил дорожнього руху, яке мало своїм наслідком дорожньо-транспортну пригоду, під час якої було завдано тілесних ушкоджень [PERSON] та [PERSON] , доказуванню не підлягає. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як вказує ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. За ст. 1167 ч. 1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Положенням ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. За ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених\~підпунктами "г"\~і\~"ґ"\~пункту 41.1 та\~підпунктом "в"\~пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Водночас, потерпілі не понесли витрат, викликаних лікуванням у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, отже підстави для відшкодування моральної шкоди у страховика відсутні. Використання транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вказував Верховний Суд у постанові від 05.12.2022 року ЄУН 214/7462/20, зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Також у цій постанові ОП КЦС зазначила, що відбувається такий розподіл тягаря доказування: а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. При визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. В деяких випадках в законодавстві визначено мінімальний розмір моральної шкоди. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц). У постанові від 1 березня 2023 року у справі № 496/1691/19 КЦС ВС вказав, що ст. 23 ЦК України є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи. Позивачі вказують про те, що неправомірні дії відповідача стали причиною виникнення негативних емоцій та переживаннях через завдання фізичного болю та страждань. Матір дитини пережила стресовий стан та тривогу за здоров`я її малолітньої дитини. За таких обставин, суд погоджується з доводами позивачів щодо завдання їм моральної шкоди, оскільки своїми діями відповідач дійсно завдав моральної шкоди позивачам, які зазнали наїзду автомобіля на пішохідному переході, де мали почуватись у безпеці, виконуючи самі вимоги ПДР та розраховуючи на виконання вимог ПДР всіма іншими учасниками дорожнього руху. Внаслідок отримання тілесних ушкоджень позивачі зазнали фізичного болю, а рівно і моральних страждань, зокрема позивач [PERSON] , яка переживала за диття за здоровя дитини. [PERSON] та [PERSON] оцінюють завдану їм моральну шкоду в сумі 20000 гривень, яка, виходячи з міркувань справедливості та розмуності, не є завищеною та підлягає відшкодуванню у повному обсягу. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved