Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

23.05.2024 позивачка засобами поштового зв`язку звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить встановити наступний порядок користування житловим приміщенням (квартирою) [ADDRESS] , а саме: -виділити у користування позивачці ізольовану кімнату, площею 15,8 кв.м, з балконом, площею 0,9 кв.м; -виділити у користування відповідачці ізольовану кімнату, площею 17,5 кв.м, з балконом, площею 0,9 кв.м; -у спільному користуванні співвласників залишити кухню, площею 6,1 кв.м, ванну кімнату, площею 2,1 кв.м, вбиральню, площею 1,1 кв.м, коридор, площею 5,0 кв.м. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.05.2024 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 01.08.2024. 28.06.2024 відповідачка подала відзив, в якому позов визнала. У судове засідання учасники справи не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їхньої участі, в яких представниця позивачки позовні вимоги підтримала, відповідачка позов визнала. Згідно вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до частини шостої статті 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони є власниками по 1/2 частці двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується: свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Коваленком В.В. 17.11.2016, зареєстровано у реєстрі за №4011; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.08.2023 №342306465 (а.с. 10-12, 13). Позивачка зазначила, що сторони не можуть досягнути згоди стосовно порядку користування спірною квартирою у добровільному порядку. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~статті 358\~ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Як убачається з копії технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , вказана квартира має загальну площу 49,4 кв.м, житлову площу 33,3 кв.м та складається з двох житлових кімнат, а саме: кімнати житловою площею 15,8 кв.м, кімнати житловою площею 17,5 кв.м, кухні площею 6,1 кв.м, ванної кімнати площею 2,1 кв.м, вбиральні площею 1,1 кв.м, коридору площею 5,0 кв.м та двох балконів площею 0,9 кв.м. У вказаній квартирі кімнати за планом І та ІІ межують з балконом. Позивачка зазначила, що на теперішній час користується кімнатою загальною площею 15,8 кв.м. Ураховуючи визнання відповідачкою позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає даний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Із квитанції від 06.06.2024 №1340177335 убачається, що позивачка при зверненні до суду з позовом сплатила судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп. Оскільки відповідачка\~позов визнала\~до початку\~розгляду справи\~по суті,\~враховуючи положення\~частини першої\~статті 142\~ЦПК України,\~суд вважає\~за можливе\~повернути [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, а саме 605,60 грн, а також відповідно до вимого статті 141 ЦПК України стягнути з відповідачки на її користь 605,60 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved