Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив визнати виконавчий напис №4635 від 27.01.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., щодо стягнення з позивача суми боргу в розмірі 27 935 грн. таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати. Позов мотивує тим, що позивачу стало відомо, що Слов`янським відділом ДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Куриловою О.Д. відкрито виконавче провадження відносно позивача на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Остапенком Є.М. №4635 від 27.01.2021 року. Виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який не посвідчено нотаріально. Станом на дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса, чинне законодавство не передбачало умов та підстав для вчинення виконавчого напису при поданні кредитного договору, викладеного в простій письмовій формі. В момент вчинення виконавчого напису були відсутні правові підставі для його вчинення. При цьому він не отримував жодних повідомлень, вимог з приводу вищевказаного стягнення коштів з нього. В момент вчинення виконавчого напису були відсутні правові підставі для його вчинення, оскільки, приватним нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність сум, які були нараховані відповідачем як заборгованість позивача, не встановлено факт прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором. Крім того, відповідач пропустив строк позивної давності, щодо стягнення суми заборгованості. Посилаючись на норми, що регулюють спірні правовідносини, просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2023 року було прийнято до свого провадження цивільну справу від Красноармійського міськрайонного суду Донецької області та відкрито спрощене провадження у справі з повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 10.10.2023 року, а також відповідачу та третім особам було направлено копію позовної заяви із додатками. У судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з`явились, надавши заяву, в якій просять розгляд справи проводити у їх відсутність, з умовами, які пропонує відповідач, категорично не згодні, тому на задоволенні позову наполягають. Представник відповідача ТОВ «Фінпром Маркет» в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Натомість, 14.05.2024 року від представника ТОВ «Фінпром Маркет» директора Ґедзь О.В. надійшло клопотання про врегулювання спору за участі судді та, клопотання про визнання позову [PERSON] в частині визнання виконавчого напису № 4635 від 27.01.2021 недійсним, а також просить стягнути з них судовий збір в сумі 606 грн. та у разі подання заяви про забезпечення позову в сумі 302,80 грн. Представники третіх осіб: Слов`янський відділ ДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, до суду не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили та письмових пояснень не надали. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Суд встановив, що згідно з виконавчим написом №4635 від 27.01.2021 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. з [PERSON] стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» за період з 12.06.2019 року по 27.01.2021 року суму заборгованості в розмірі: 6 500 грн. - заборгованість за кредитом; 21 385 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією; 50 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 27 935 грн. З виконавчого напису вбачається, що з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «Фінпром маркет», право вимоги яким було відступлено до нового кредитора - ТОВ «Фінансова компанія управління активами», відповідно до Договору факторингу № 250121ФК про відступлення прав вимоги від 25.01.2021 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 25/01/21 від 25.01.2021 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс», на підставі Договору факторингу №13062019 від 13.06. 2019 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 0958017005 від 25.08.2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] 10.09.2021 року державним виконавцем Слов`янським відділом ДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Куриловою О.Д. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі виконавчого напису № 4635, виданого 27.01.2021 року, про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінпром маркет» заборгованості в розмірі 27 935 грн., з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису. 10.11.2021 року державним виконавцем Слов`янським відділом ДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Куриловою О.Д. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно якої з [PERSON] стягнуто 20% з усіх видів заробітку (доходу). Оскільки, на переконання позивача, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис з порушенням вимог глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, зокрема, не перевірено наявності доказів про безспірність заборгованості. Крім того, виконавчий напис вчинений за кредитним договором, який нотаріально не посвідчений, а тому він не підлягає виконанню, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів встановлено Главою 14 Закону України "Про нотаріат" та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 27.01.2021 убачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у тому числі: "Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі №910/13233/17. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.99 у редакції від 29.11.2001 передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. При цьому визначено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.01.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, й Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі. Кредитний договір № 0958017005 від 26.08.2018 року, укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] , який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідач та треті особи не надали суду будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені у позовній заяві, а отже з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем зазначений у виконавчому написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач заперечує існування боргу у розмірі, зазначеному у виконавчому написі, вказуючи при цьому, що заборгованість яка зазначена у виконавчому написі не є безспірною. Крім того вказав, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог законодавства та порядку. Відтак вищевказане є підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. За викладених вище обставин, враховуючи те, що відповідач визнав позовні вимоги та не заперечує проти задоволення позову частині визнання виконавчого напису № 4635 від 27.01.2021 недійсним, суд приходить до висновку, що мається достатньо законних підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису, таким що не підлягає виконанню. Щодо вирішення клопотання представника ТОВ «Фінпром Маркет» директора Ґедзь О.В. про врегулювання спору за участі судді суд зазначає наступне. Відповідно до ст.201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Проведення врегулювання спору за участю судді не допускається у разі, якщо у справу вступила третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Отже, однією із умов, визначеною чинним цивільним процесуальним законодавством для проведення врегулювання спору за участі судді, є згода усіх сторін. Таке врегулювання проводиться за спеціальною процедурою у формі спільних та (або) закритих нарад за участю судді, сторін та їх представників. Разом з тим, до клопотання представником відповідача не надано докази на підтвердження того, що позивачем надано згоду на врегулювання спору за участю судді. До суду від позивача згоди на врегулювання спору за участю судді також не надходило. На підставі викладеного, враховуючи відсутність спільної згоди всіх сторін на врегулювання спору за участю судді, а отже, і відсутність підстав вважати, що дотримані інтереси всіх сторін для врегулювання спору, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про врегулюванні спору за участю судді. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У травні 2024 року відповідач подав до суду заяву про визнання позову, в якій просить на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, в порядку ст.141 ЦПК України, з урахуванням положень ст.142 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 50% від належної до оплати за подання даного позову суми судового збору у розмірі 454 грн. (50% від суми 908 грн.) Так само, з державного бюджету підлягає поверненню позивачу 50% сплаченого судового збору за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 227 грн. (50% від суми 454 грн.), що разом становить 681 грн. (454 + 227). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved