Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог У червні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з [PERSON] збитки завдані внаслідок залиття його квартири в розмірі 10108,00 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., витрати на складання звіту про оцінку майна в розмірі 3030,00 грнта судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що є власником квартири [ADDRESS] . 07 квітня 2024 року відбулося залиття санвузла з вини відповідача [PERSON] , яка є власницею квартири [ADDRESS] . Внаслідок залиття позивачузавдано матеріальних збитків. Згідно Звіту експертної оцінки завданих збитків щодо проведення відновлювального ремонту квартири № 65 після її залиття складеного ФОП « [PERSON] » [PERSON] завдано майнові збитки в сумі 10108,00 грн. За проведення звіту позивачем сплачено 3030,00 грн. Позивач намагався вирішити питання з відповідачем мирним шляхом по ситуації із залиттям квартири, яке сталося з її вини та розміру виплати компенсації, на що відповідач категорично відмовилася. Тому звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Рух справи Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 червня 2024 року справа передана на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою суду від 17 червня 2024 року відкрито спрощене провадження по справі та призначено розгляд справи на 25 липня 2024 року. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги з підстав та мотивів викладених у позовній заяві та просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Також посилався, що знову 16 липня 2024 року сталося залиття його квартири з вини відповідачів, долучив копю акту. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Також підтвердила, що дійсно є власницею квартири № 77 , проте на даний час у квартирі проживає її донька. Наголошує, що розмір завданих збитків вважає значно завищеними. Повідомила, що у телефоній розмові пропонувала позивачу компенсацію завданої шкоди в розмірі 5000 грн, яка останнього не влаштувала. Фактичні обставини справи Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу нерухомості від 05жовтня 1998 року. (а.с. 8). Відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що визнано сторонами в судовому засіданні. Відповідно до Акту № 1536 від 10 квітня 2024 року складеного комісією у складі головного інженера [PERSON] , інженера 1 категорії [PERSON] , майстра техдільниці - [PERSON] , причиною пошкоджень виявлених в санвузлі квартири № 65 ймовірно є побутове залиття з квартири № 77 , яке мало місце 07 квітня 2024 року, через халатне відношення до сантехнічного обладнання (а.с. 51). Згідно Звіту про оцінку майна, вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести для усунення пошкоджень в квартирі [ADDRESS] , які виникли внаслідок залиття квартири становить 10108,00 грн. (а.с. 20-46). Згідно акту приймання-передачі від 07 травня 2024 року та квитанції про оплату договору № 00511за складання звіту про оцінку майна позивачем ФОП « [PERSON] » сплачено 3030,00 грн. (а.с. 10-12). Спір між сторонами виник з приводу компенсації відповідачем, як власником квартири завданих позивачу збитків в результаті залиття. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на сторін справи покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (п. 2.3.6 Правил). У додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України). Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України покладено на відповідача (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 23 січня 2018 року у справі № 753/7281/15-ц). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник, зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідачем не надано доказів, які б спростовували вину у залитті квартири позивача. Ст. 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України. Так, ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Виходячи з наведених законодавчих норм, слід зробити висновок, що повне відшкодування шкоди можливе лише у випадку відшкодування потерпілій стороні всіх витрат, які необхідно понести потерпілим для відновлення їхньої квартири після залиття. Під час розгляду справи та зібраними у справі письмовими доказами доведений факт залиття квартири № 65 яка на праві власності належить позивачу [PERSON] 07 квітня 2024 року з вини відповідача [PERSON] через побутове залиття, халатне ставлення до сантехнічного обладнання, що є правовою підставою для стягнення з останньої на користь позивача завданих залиттям збитків. Вирішуючи питання про розмір компенсації завданих позивачу збитків суд враховує висновки Звіту про оцінку майна проведення відновлювального ремонту квартири № 65 після її залиття, складеного ФОП « [PERSON] ». З огляду на акт обстеження від 10 квітня 2024 року, під час огляду квартири № 65 виявлено ушкодження стелі підвісної з гіпсокартону в санвузлі. В судовому засіданні позивач пояснив, що залиття з квартири № 77 відбуваються постійно, надав суду Акт № 3554 від 16 липня 2024 року складеного комісією у складі провідного інженера [PERSON] , інженера 1 категорії [PERSON] , майстра техдільниці - [PERSON] про те, що 13 липня 2024 року трапилося побутове залиття квартири № 65 з квартири [ADDRESS] через халатне відношення мешканців до сантехнічного обладнання. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували її вину у залитті квартири позивача. Постійні залиття квартири позивача з вини відповідача, лише підтверджує халатне та безвідповідальне відношення до сантехнічного обладнання. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] збитки у сумі 10108,00 грн., що становить вартість ремонтно-будівельних робіт, здійснення яких необхідне для усунення пошкоджень затікання, що сталося 07 квітня 2024 року у санвузлі. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України). Частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 5 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність усіх складових цивільно-правової відповідальності: неправомірні дії, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, кожен з цих елементів повинен окремо належними та допустимими доказами довести позивач. Під час судового розгляду так й при дослідженні письмових доказів, наявних у матеріалах справи, судом не встановлено наявність належних та допустимих доказів спричинення позивачу моральних шкоди і позивачем таких доказів не наведено. Саме факту страждань, в чому вони виразилися, які втрати немайнового характеру він переніс. Отже, за наведених вище обставин, суд вважає відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. Щодо стягнення судових витрат Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати, пов`язані з проведення експертизи (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові- на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Позивачем при зверненні до суду із позовом сплачено судовий збір в сумі 1211,40 грн та 3028 грн. Через відмову [PERSON] в задоволенні вимог про стягненя моральної шкоди, судовий збір 1211,40 грн компенсації не підлягає. Судовй збір за вимоги майнового харектеру сплачений у більшому обсязі ніж передбачено ст.4 ЗУ "Про судловий збір". Тому ,з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору 1211,20 грн. Одночасно слід повернути [PERSON] з державного бюджету надміру сплачений судовий збір при зверненні до суду з позовом у розмірі 1816,80 грн, відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Також підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] на користь позивача і витрати на проведення експертної оцінки збитків. З відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати, пов`язані з проведення експертного дослідження для визначення розміру завданої шкоди в розмірі 3030,00 грн, які понесені позивчам, що підтверджено розрахунковим документом.

Outcome: partial