Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

12.01.2024 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (далі - ТОВ «ФК «Паріс») звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договоромкомплексного банківського обслуговування, відповідно до якого просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №0045118 від 25.11.2019 в розмірі 48543,44грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 21363,38 грн, заборгованість за процентами 5757,73 грн, заборгованість за комісією 18939,45 грн, заборгованість за пенею 20 грн, нараховані 3% річних 450,71 грн, інфляційні витрати 2012,17 грн, а також судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2684 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25.11.2019 року між [PERSON] та Акціонерним Товариством «РВС БАНК» (далі АТ «РВС БАНК») було підписано заяву-договір №0045118 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Як вбачається з заяви-договору №0045118 від 25.11.2019 року, відповідач підписанням заяви - договору про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб акцептував укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на Сайті Банку і беззастережно приєдналася до умов договору. З умовами договору ознайомлена та зобов`язалася самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до договору. За умовами заяви відповідачу було надано споживний кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 25252,53 гривень, строк дії кредиту 24 місяці, процентна ставка 18% річних, тип ставки - фіксована, разом комісія при видачі кредиту: 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 5% від суми наданого кредиту. В день підписання заяви-договору №0045118 від 25.11.2019 року, відповідач отримала платіжну картку, яка відкрита згідно умов заяви-договору. Грошові кошти у сумі 25252,53 грн були зараховані АТ "РВС БАНК" 25.11.2019 року на картковий рахунок клієнта, що підтверджується випискою по особовому рахунку та меморіольним ордером. 28.10.2021 року між АТ "РВС Банк" та ТОВ "ФК "ПАРІС" було укладено договір про відступлення права вимоги №28/10/2021-1. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 28.10.2021 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості, однак, відповідач всі звернення проігнорувала, вимогу не задовольнила, у зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов. Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення. Позивач разом із позовною заявою просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, а також висловлено згоду на ухвалення заочного судового рішення, за наявності для того передбачених законодавством підстав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується реєстрами вихідної кореспонденції Вишгородського районного суду Київської області, трекінгами поштових відправлень із офіційного сайту Укрпошти, оголошенням про виклик до суду на офіційному сайті Вишгородського районного суду Київської області, поштовими відправленнями з відмітками про повернення «за закінченням терміну зберігання», які направлялися за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, жодних заяв чи клопотань до суду не подавала, свого представника до суду не направила, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутність не подала. (а.с. 65-66, 71-73, 80-81, 85-88) Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25.01.2024 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк на подачу відзиву на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України. Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до інформації про підтверджене зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 59) Ухвалою суду від 05.08.2024 вирішено проводити розгляд справи у відсутності відповідача, в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача та відповідача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань відповідача про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до копії заяви договору від 25.11.2019 № 0045118, яка містить власноручний підпис відповідача, 25.11.2019 року між відповідачем [PERSON] та АТ «РВС БАНК» було підписано заяву-договір №0045118 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору комплексного банківського. Згідно вказаної заяви-договору, відповідач підписанням заяви - договору про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, акцептував укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на Сайті Банку і беззастережно приєдналася до умов договору. З умовами договору ознайомлений та зобов`язався самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до договору. За умовами заяви - договору відповідачу було надано споживний кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок № [NUMBER] у сумі 25252,53 гривень, строк дії кредиту 12 місяців, процентна ставка 18% річних, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 5% від суми наданого кредиту. Судом встановлено, що в день підписання заяви-договору №0045118 від 25.11.2019 року, відповідач отримала платіжну картку, яка відкрита згідно умов заяви-договору. (а.с. 4-15) Згідно графіку платежів та розрахунку загальної вартості споживчого кредиту, що є додатком №1 до заяви договору №0045118 від 25.11.2019, відповідач повинна була здійснити 12 щомісячних платежів, останній платіж мав бути 25.11.2020, загальна вартість кредиту мала скласти 42974,30 грн. (а.с. 16) Відповідно до паспорту споживчого кредиту сума кредиту становить 25252,53 гривень, строк дії кредиту 12 місяців, процентна ставка 18% річних, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 5% від суми наданого кредиту. (а.с. 17) Згідно меморіольних ордерів №7155 та №7156 від 25.11.2019 грошові кошти у загальній сумі 25252,53 грн були зараховані АТ "РВС БАНК" на картковий рахунок [PERSON] , що підтверджується випискою по особовому рахунку. (а.с. 24) Відповідно до договору про відступлення права вимоги №28/10/2021-1 від 28.10.2021 року АТ «РВС Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «ПАРІС» право вимоги за укладеними між АТ «РВС Банк» та боржниками договорами. (а.с. 18-20) Згідно реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договором, що є Додатком №1 до договору про відступлення права вимоги №28/10/2021-1, до позивача відійшло право вимоги за договором №0045118 від 25.11.2019 до [PERSON] (а.с. 21) Відповідно до Акту прийому-передачі прав вимоги і документів до договору про відступлення права вимоги №28/10/2021-1, АТ «РВС БАНК» передає, а ТОВ «ФК «ПАРІС» приймає право вимоги за кредитними договорами, зазначеними в Додатку №1 до договору про відступлення права вимоги №28/10/2021-1. (а.с. 22) Згідно розрахунку заборгованості, відповідач здійснювала часткові оплати за договором, а саме 3889,15 грн в рахунок заборгованості за тілом кредиту, 2525,26 грн в рахунок заборгованості за щомісячною комісією, 825,59 грн в рахунок заборгованості за відсотками за користування кредитом, станом на 26.12.2023 заборгованість відповідача становить 48543,44грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 21363,38 грн, заборгованість за процентами 5757,73 грн, заборгованість за комісією 18939,45 грн, заборгованість за пенею 20 грн, нараховані 3% річних 450,71 грн, інфляційні витрати 2012,17 грн. (а.с. 34-41) Відповідно до вимоги про усунення порушення кредитного зобов`язання, реєстру вихідної кореспонденції, копії квитанції про відправку поштового відправлення та опису вкладення у цінний лист, позивач направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості. (а.с. 42-46) Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами. За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми Закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) міститься висновок про те, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, із невиконанням грошового зобов`язання. Три проценти річних нараховуються за весь період порушення грошового зобов`язання, але стягненню підлягають лише в межах строку позовної давності, який ст. 257 ЦК України встановлений тривалістю у три роки. У пункті 11 постанови Пленума Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 у справі №916/190/18. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 № 540-IX до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, внесено п. 12 наступного змісту: «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 зі змінами, карантин на всій території України введено з 12.03.2020 до 30.06.2023. Пунктом 18\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України\~встановлено,\~щоу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оцінивши докази суд дійшов наступних висновків. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, комісією та відсотками за користування кредитом, суд дійшов наступного. Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти у користування. Відповідач умови договору належним чином не виконувала. 26.12.2023 року утворилась заборгованість 46080,56 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту 21363,38 грн; заборгованості за процентами 5757,73 грн, заборгованість за комісією 18939,45 грн, заборгованість за пенею 20 грн. Суд зауважує, що вказані розрахунки зроблені виходячи зі строку дії кредитного договору 24 місяці за період з 25.11.2019 по 25.11.2021. Строк дії кредитного договору №0045118 становить 12 місяців з 26.11.2019 по 25.11.2020 Заборгованість відповідача за тілом кредиту за вказаний період складав 25252,53 грн. Позивачем за цей період здійснена часткова сплата в рахунок погашення вказаної заборгованості в сумі 3889,15 грн. Отже, станом на 25.11.2020 року заборгованість за тілом кредиту становить 21363,38 грн. Заборгованість відповідача в частині щомісячної комісії в межах строку дії кредитного договору 12 місяців складала15151,53 грн, з урахуванням часткової сплати в рахунок погашення вказаної заборгованості в сумі 2525,26 грн, заборгованість становить 12626,30 грн. Заборгованість відповідача в частині відсотків за користування кредитом кредиту в межах строку дії кредитного договору 12 місяців складала 4007,84 грн, з урахуванням часткової сплати в рахунок погашення вказаної заборгованості в сумі 825,59 грн, заборгованість становить 3182,25 грн. Заборгованість відповідача за пенею є вірною та становить 20 грн. Враховуючи вище зазначене, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №0045118 за період з становить 25.11.2019 по 25.11.2020 становить 37191,93 грн., тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в межах строку дії кредитного договору. Щодо вимоги про стягнення заборгованості в частині\~3%\~річних та\~інфляційних витрат суд дійшов наступного. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат за період 118 днів за період з 28.10.2021 по 23.02.2022 із загальної суми заборгованості 46080,56 грн. Враховуючи вище зазначені висновки суду, за якими загальний розмір заборгованості відповідача становить 37191,93 грн, нарахування 3% річних та інфляційних витрат має відбуватись виходячи із утвореної заборгованості за період дії кредитного договору. Позивачем заявлений період нарахування з дня, що слідує за останнім днем дії кредитного договору, тобто з 26.11.2020. Виходячи з вище вказаного, правильний розрахунок фінансових санкцій - 3% річних та інфляційних витрат має бути за період з 26.11.2020 по 24.03.2021, а тому їх розмір становить із наступних розрахунків. 3% річних за порушення зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором 363,47 грн (37191,93 * 3% річних / 100 * 118/365 = 363,47). Інфляційні витрати з урахуванням індексу інфляції за кредитним договором за період з 26.11.2020 по 24.03.2021 з урахуванням індексу інфляції 1.04988792 ((100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) = 1.04988792) становить 1855,43 грн (37191,93 * 1.04988792 = 39047,36 37191,93 = 1855,43). Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат підлягають частковому задоволенню, а саме 3% річних у сумі 363,47 грн, інфляційні витрати у сумі 1855,43 грн. Отже, позовні вимоги ТОВ «ФК «Паріс» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню у розмірі 39410,83 грн, що складається з тіла кредиту 21363,38 грн, щомісячної комісії 12626,30 грн, відсотків за користування кредитом 3182,25, пені 20 грн, 3% річних 363,47 грн, інфляційних витрат 1855,43 грн. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції №5910 від 22.12.2023 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн. Оскільки суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, понесені позивачем, слід стягнути з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із 48543,44 грн які позивач просив стягнути з відповідача, судом задоволено 39410,83 грн, що складає 81,19% від суми позовних вимог (39410,83 (задоволені позовні вимоги) х 100% : 48543,44 (заявлені позовні вимоги) = 81,19% (процент задоволених позовних вимог), а відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2179,14, іншу частину витрат на сплату судового збору покласти на позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial