Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

23.02.2024 до Котелевського районного суду Полтавської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» заборгованість за спожитий природний газ в сумі 18247,53 грн. та 3028,00 грн. судового збору, а всього 21275,53 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.07.2015 згідно з рішенням НКРЕКП №1734 від 11.06.2015 року для побутових споживачів в зоні обслуговування ПАТ «Полтавагаз» в Полтавській області реалізація природного газу для задоволення потреб населення здійснюється суб`єктом господарювання ТОВ «Полтавагаз Збут». На вимогу розділу ІІІ п. 24 Правил постачання природного газу позивачем було опубліковано на сайті та у спецвипуску газети «Зоря Полтавщини» від 25.11.2015, чинну редакцію Правил та Типовий договір постачання. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачами, та/або сплачений споживачами рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якому в установленому законом порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачем факт споживання природного газу. Згідно договору купілі-продажу від 06.01.2023 продавцями яким належало 1/4 частка [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було продано [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової карки [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 10 Договору купівлі-продажу вказано, що на момент укладення договору існує заборгованість по комунальним платежам, які бере на себе зобов`язання сплатити покупець [PERSON] . Оператором ГРМ присвоєно персональний ЕІС-код, а ТОВ «Полтавагаз Збут» відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] для здійснення оплати. Абонент не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, а саме не сплачує за надані послуги з газопостачання, чим порушує права ТОВ «Полтавагаз Збут». Станом на 01.02.2024 заборгованість становить 18247,53 грн., що підтверджується карткою абонента, роздругованої з програми Облік-абонент та наданої до заяви. ПАТ «Полтавагаз», підприємство яке здійснювало постачання природного газу для побутових споживачів до 01.07.2015, передало електронну абонентську базу споживачів природного газу, яка необхідна для здійснення розрахунків з споживачами. Між ТОВ «Полтавагаз Збут» та ПАТ «Полтавагаз» 30.12.2016 укладений договір про відступлення права вимоги № 9/106/16. До ТОВ «Полтавагаз Збут» перейшло право вимоги виконання зобов`язання по сплаті заборгованості за спожитий природний газ боржника, станом на 01.07.2015 заборгованість за спожитий природний газ становила 276,97 грн. Відповідно до облікових даних та згідно переданих об`ємів оператора ГРМ, що підтверджується актом, який доданий до позовної заяви, заборгованість за спожитий природний газ за основним рахунком № [NUMBER] станом на 01.02.2024 становить 18247,53 грн. Останній платіж був здійснений в листопаді 2015 року в сумі 10,90 грн. На протязі періоду протягом якого виникла заборгованість, боржником було внесено декілька проплат. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником майна за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 26.02.2024 справу № 535/161/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Полтави. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 25.03.2024 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 18.04.2024 у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] адвоката Ткаченко А.В. про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву відмовлено. 24.04.2024 відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про застосування наслідків позовної давності та відмову у позову, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає. Позовні вимоги датуються з серпня 2015 по березень 2021 року. Тобто зі спливом строку визначеного законом, позивач жодних активних дій по завершенню до суду не вживав, отже його пасивна поведінка не може бути підставою поновлення строку звернення до суду. Просив застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити в позовних вимогах у зв`язку зі спливом позовної давності за періодз серпня 2015 по березень 2021 в сумі 18247,53 грн. 29.04.2024 до суду від відповідача [PERSON] надійшли додаткові пояснення, в яких він зазначає, що твердження позивача про переривання позовної давності внаслідок подання заяви про видачу судового наказу є неспроможними та трактуванням ЦПК на власний розсуд. Що підтверджується постановами Великої Палати Верховного суду в справі № 712/8916/17 від 07.07.2020, в справі № 523/10225/15-ц від 24.04.2019, № 6-214цс14 від 21.01.2015, № 6-931цс15 від 13.01.2016, Верховного Суду в справі № 640/2704/16-ц від 23.05.2018, № 930/509/17 від 29.05.2018, № 663/2070/15-ц від 23.05.2018, № 216/5756/15-ц від 23.05.2018. Дії, що свідчать про переривання строк позовної давності повинні бути вчинені до спливу позовної давності. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 13.03.2023 справа № 207/1892/18, від 01.06.2022 справа № 686/23170/19. Просив застосувати правові наслідки порушення строків позовної давності визначених ЦКУ позивачем, а саме відмовити в задоволенні позовних вимог з 2015 року по березень 2021 року та врахувати, що заміна сторони у виконанні зобов`язанні не змінює строків позовної давності. 14.05.2024 від представника позивача до суду надійшли пояснення на заяву про застосування строків позовної давності, в яких він зазначає, що згідно договору купівлі-продажу продавцями яким\~належало 1/4\~частка [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~було продано\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~реєстраційний номер\~облікової карки\~ [NUMBER] ,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~ Згідно\~п.\~10\~Договору купівлі-продажу\~вказано,\~що на\~момент укладення\~договору існує\~заборгованість по\~комунальним платежам,\~які бере\~на себе\~зобов`язання сплатити\~покупець [PERSON] . Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19», спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2» (із змінами та доповненнями, внесеними постановами КМУ) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширення коронавірусної хвороби COVID-19» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено зокрема п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії карантину. Зазначений закон України від 30.03.2020 № 540-ІХ набрав чинності 02.04.2020. Постановою КМУ від 27.06.2023 № 651 відмінено з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання на території України гострої респіраторної хвороби (COVID-19), спричиненої SARS-CoV-2. Указом Президента України №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року було запроваджено правовий режим воєнного стану, який в подальшому продовжено. Станом на сьогодні правовий режим воєнного стану діє. Отже, з 24 лютого 2022 року перебіг позовної давності зупиняється на весь час дії правового режиму воєнного стану, не зараховується при обчисленні загального строку позовної давності, встановленого статтею 257 ЦПК. Таким чином, заява подається в межах строків позовної давності. Просив залишити заяву про застосування наслідків спливу позовної давності та додаткові пояснення відповідача без задоволення. Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Полтавагаз Збут» 18247,53 грн. основного боргу та 3028 судового збору, а всього 21275,53 грн. 24.05.2024 від відповідача [PERSON] до суду надійшли додаткові пояснення, в яких він зазначає, що на момент придбання квартири [ADDRESS] , постачання газу здійснювала і здійснює станом на сьогодні, ГК «Нафтогаз України», про що продавцем було надано відповідну інформацію з електронного кабінету споживача та розрахункові документи. Перед покупкою квартири приватним нотаріусом перевірено, що квартира не обтяжена, судових спорів щодо неї немає, про що зазначено у договорі купівлі-продажу. Позивачем не надано жодного підтверджуючого документу про те, що між ТОВ «Полтавагаз Збут» та кимось із попередніх власників квартири [ADDRESS] - існували договірні відносини. Відповідно до тексту позовної заяви, фактом згоди споживача про приєднання до умов Типового договору ТОВ «Полтавагаз Збут» є отримання постачальником поданої споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальники за поставлений природній газ. Вважає таке твердження трактуванням положень законодавства на власний розсуд. Фактом укладення договору є включення постачальником споживача до свого реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої споживачем в установленому законодавством порядку. Позивачем не надано жодної інформації, що підтверджувала б письмове приєднання хоча б когось із попередніх власників квартири [ADDRESS] , до умов Типового договору ТОВ «Полтавагаз Збут». До того ж відповідно до п.11.5 Розділу XI Типового договору, наданого ТОВ «Полтавагаз Збут» до матеріалів справи, дія цього Договору припиняється у разі зміни власника об`єкта споживача. Власники на нерухомість з 2015 по 2023 рік змінювалися декілька разів. Жодним чином не можемо перевірити достовірність наданої позивачем інформації про заборгованість перед ТОВ «Полтавагаз Збут» та підтвердити наявність договірних відносин та постачання газу ТОВ «Полтавагаз Збут» до квартири [ADDRESS] . Невідомо, чому позивач починаючи з моменту виникнення заборгованості (з 2015 року) жодного разу не звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості з попередніх власників об`єкта споживання. Відсутні будь-які відомості про спосіб нарахування, фактичні показники лічильника по яких здійснювалось нарахування, відсутні будь-які відомості про акти звіряння постачальника саме зі споживачем. У грудні 2023 позивачем подано до Ленінського районного суду м. Полтави заяву про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 38369,52 грн. Не зрозуміло яким чином через 2 місяці, а саме в лютому 2024 розмір заборгованості зменшився до 18247,53 грн. за той же самий період. Невідомо, яким чином позивач отримав документи, що містять конфіденційну інформацію про право власності (договір купівлі-продажу) на квартиру [ADDRESS] та копії паспорта [PERSON] . Твердження позивача про переривання позовної давності внаслідок подання заяви про Наведені позивачем обґрунтування про пропуск строку позовної давності, не свідчать про те, що причини пропуску строку звернення до суду із цим позовом зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Позивач не зазначив обставин, які б свідчили про відсутність у нього можливості подання до суду першої інстанції цієї позовної заяви дистанційними засобами зв`язку у встановлений процесуальним законодавством строк, як і не надано доказів на підтвердження існування таких обставин. Отже необхідно застосувати наслідки пропущення строку під час карантину, а саме відмовити у задоволенні позовних вимог за вказаний період. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. 20-денннн строк з часу набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»закінчився 06 серпня 2020 року. Отже, відповідно до наведених норм закону 20-денний строк з часу набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», закінчився 06 серпня 2020 року. Позивач не надав до суду належних та допустимі докази того, що у нього існували об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для звернення з позовом до суду у строк, передбачений ч. 1 ст. 261 ЦК України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні з підстав викладених у позові та поясненнях на заяву про застосування наслідків спливу позовної давності. Відповідач в судове засідання не з`явився доручивши представляти свої інтереси представнику [PERSON] , яка в судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав викладених у заяві про застосування наслідків спливу строку давності та додаткових поясненнях у справі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності і взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.07.2015 згідно з рішення НКРЕКП №1734 від 11.06.2015, для побутових споживачів в зоні обслуговування ПАТ «Полтавагаз» в Полтавській області реалізація природного газу для задоволення потреб населення здійснювала суб`єктом господарювання - ТОВ «Полтавагаз Збут» Постановами Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 року №758 та від 22.03.2017 року №187 затверджено «Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)», відповідно до якої ТОВ «Полтавагаз Збут» визначено постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям. З 01.10.2015 року введено в дію Закон України «Про ринок природного газу». Відповідно до ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону, державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. Пунктом 32 ч. 1 ст. 1 Закону встановлено, що Регулятор - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відповідно до положень ч. 3 ст. 4 Закону до компетенції Регулятора на ринку природного газу належить, зокрема, затвердження правил постачання природного газу. 27.11.2015 набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827. На виконання вимог ст. ст. 12 та 40 Закону, НКРЕКП було затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (постанова НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1386/27831). На вимогу розділу ІІІ п. 24 Правил, ТОВ «Полтавагаз Збут», як постачальник зі спеціальними обов`язками, опублікувало на сайті poltavagazzbut.com.ua та у спецвипуску газети «Зоря Полтавщини» від 25.12.2015, чинну редакцію Правил та Типового договору постачання. Відповідно до п. 1.3 Типового договору постачання, цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам (Постанова КМУ №758 від 01.10.2015), - факт споживання природного газу. Оператором ГРМ присвоєно персональний ЕІС-код, а ТОВ «Полтавагаз Збут» відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] для здійснення оплати. Як вбачається з картки абонента: [PERSON] ( [NUMBER] ), адреса: [ADDRESS] , в період з 01.08.2015 по 31.01.2024 розмір заборгованості складає 18247,53 грн., останній раз абонентом спожито 327 куб. у грудні 2019, саме з цього часу розмір заборгованості становить 18247,53 грн., остання оплата була у листопаді 2015 року в сумі 10,90 грн. З договору купівлі - продажу від 06.01.2023, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Ющенко В.В., вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] передали (продали), а [PERSON] , [INFO] , прийняв (купив) у приватну власність за ціною та на умовах, встановлених у договорі квартиру [ADDRESS] , загальною площею 88,9 кв.м., житловою площею 52,4 кв.м. Пунктом 10 цього договору визначено, що на день укладення договору існує заборгованість по комунальним платежам, які бере на себе зобов`язання сплатити покупець. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості № 365067335 від 08.02.2024, квартира [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, виданого 06.01.2023 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу, за реєстровим № 10 належить [PERSON] , розмір частки 1. З договору купівлі - продажу від 06.01.2023, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Ющенко В.В., вбачається, що ця квартира [ADDRESS] належала продавцям 1/4 частки [PERSON] , 1/6 частка [PERSON] , 1/6 частка [PERSON] , 1/4 та 1/6 часток [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 21.11.2018, право власності за кожним з яких зареєстровано в 2019. Однак з картки абонента [PERSON] ( [NUMBER] ), адреса: [ADDRESS] вбачається, що заборгованість за спожитий природний газ за вказаною адресою нарахована з 01 серпня 2015, тобто до набуття попередніми власниками [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~права власності\~на дану\~квартиру.\~ \~ Пунктом 11.5 Розділу ХІ Типового договору дія цього договору припиняється у разі зміни власника об`єкта споживання. Враховуючи вище викладене, позивачем не доведено, що попередні власники квартири [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зобов`язувались погасити заборгованість за спожитий природний газ, яка утворилася до набуття ними права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Проте новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна. Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604 св 20), від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 12 жовтня 2022 року у справі № 312/44/20 (провадження № 61-13033 св 20), від 15 березня 2023 року у справі № 176/552/22 (провадження №61-12657св22), від 15 жовтня 2020 року у справі № 522/19127/18 (провадження № 61-20547св19. При цьому у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604св20) зроблено висновок про те, що діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Статтею 520 ЦК України визначено, що боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Суд враховує, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Так, в пункті 10 договору купівлі - продажу від 06.01.2023 зазначено, що на день укладення договору існує заборгованість по комунальним платежам, які бере на себе зобов`язання сплатити покупець. Однак, суд звертає увагу, що у вказаному пункті не визначено, «заборгованість по комунальним платежам» за якою адресою, за надання яких послуг, період нарахування та розмір заборгованості. Аналіз договору купівлі-продажу квартири від 06 січня 2023 року, укладеного між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , свідчить, що цей договір не містить застережень про переведення боргу попередніх власників перед ТОВ «Полтавагаз Збут», його розміру та періоду нарахування, а також згоди кредитора на таку заміну, в супереч положення статті 520 ЦК України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не вчиняв правочинів щодо прийняття боргу з оплати послуг наданих ТОВ «Полтавагаз Збут» за спожитий природний газ попередніх власників вказаної квартири. На нього не може бути покладено обов`язок зі сплати заборгованості за спожитий природний газ, надані позивачем попередньому власнику, що нараховані до 06 січня 2023 року, тобто до укладення позивачем договору купівлі-продажу квартири. У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, розглядаючи спір в межах доводів позову, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Щодо вимоги представника відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне. Виходячи з вимог ст.\~261\~ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний\~законом\~інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний\~законом\~інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову. У постанові Великої палати Верховного суду від 04.12.2018 по справі № 910/18560/16 (12-143гс18) зазначено, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними. Така ж позиція знайшла своє відображення у наступних постановах Великої палати Верховного суду: № 522/1029/18 (14-270цс19); № 522/2110/15-ц (14-247 цс 18) /п. 61; № 522/2201/15-ц (14-179 цс 18) /п. 61/; № 522/2202/15-ц (14-132цс18) /п. 61/; № 372/1036/15-ц (14-252цс18);№ 904/10956/16 (12-90гс19); № 183/1617/16 (14-208 цс 18) /п.п. 73/; № 911/1437/17 (12-226гс18) /п. 76/. Враховуючи, що позовні вимоги судом не визнано обґрунтованими та доведеними позовна давність застосуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed