Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-25 00:00:00

АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі Філії «ВП «Хмельницька атомна електрична станція» звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. В обґрунтування позову зазначається, що «ВП «Хмельницька\~атомна електрична\~станція» є основним підприємством, яке здійснює постачання послуг із централізованого опалення,\~постачання холодної\~та гарячої\~води і\~водовідведення для мешканців м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області. 01.10.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір міни квартир, відповідно до якого [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй з 27.02.2016 трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] в обмін на належну [PERSON] двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . У вказаному договорі також зазначається, що сторони домовилися, що звільнять належнім їм квартири від речей домашньої обстановки, сплатять всі комунальні платежі та передадуть один одному ключі від належних їм квартир до 07.10.2021. Отже, [PERSON] з 27.02.2016 по 01.10.2021 була власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що забезпечується комунальними послугами з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які надаються позивачем, а саме Філією «ВП «Хмельницька АЕС». За час, коли [PERSON] була власником вказаної квартири, жодних скарг від останньої щодо якості наданих позивачем комунальних послуг від неї надходило, при цьому відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання щодо їх оплати з травня 2016 року по 3.09.2021, у зв`язку з чим за нею утворилася заборгованість за спожиті комунальні послуги у розмірі 43556,98 грн, що призводить до порушення права позивача на своєчасне та повне отримання плати за надані послуги. У зв`язку з цим позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти у загальному розмірі 54852,93 грн, а саме: 1) 43556,98 грн\~ заборгованість за спожиті комунальні послуги; 2) 8586,77 грн\~ інфляційні витрати за весь час прострочки; 3) 2709,18 грн\~ три відсотки річних, а також сплачений позивачем судовий збір. 25.04.2024 суддею було відкрите провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою було задоволено клопотання представника позивача та\~витребувано\~у\~Хмельницького обласного\~державного нотаріального\~архіву належним\~чином засвідчену\~копію договору\~міни (обміну),\~посвідченого приватним\~нотаріусом Нетішинського\~міського нотаріального\~округу Ковальчук\~Людмилою Ясонівною\~27.02.2016\~за реєстровим\~№ 296\~(номер\~запису у\~Державному реєстрі\~речових прав\~на нерухоме\~майно \~13466980,\~реєстраційний номер\~об`єкта нерухомого\~майна \~861842768105) (а.с. 28-29). Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло, відзиву на позов належним чином повідомлена про розгляд справи відповідач не подала, у зв`язку з чим судом була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 01.10.2021 між відповідачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір міни квартир, відповідно до якого [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] в обмін на належну [PERSON] двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-11, 12). У п.1.2 договору міни від 01.10.2021 вказано, що вказана квартира належить [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі договору міни (обміну), посвідченого 27.02.2016 приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Ковальчук Л.Я. за реєстровим № 296. Отже, [PERSON] , з 27.02.2016 по 01.10.2021 була власником квартири за адресою: [ADDRESS] . У п. 4.3 договору міни від 01.10.2021 зазначається, що сторони домовилися, що звільнять належнім їм квартири від речей домашньої обстановки, сплатять всі комунальні платежі та передадуть один одному ключі від належних їм квартир до 07.10.2021. Водночас із довідки про стан заборгованості [PERSON] вбачається, що остання станом на 31.01.2024 має заборгованість перед позивачем у розмірі 43556,98 грн за надані послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення за вказаною адресою, що утворилася за період\~із травня 2016\~року по\~вересень 2021 року (а.с. 15). Також позивачем були надані суду розрахунки (з якими суд погоджується) інфляційних витрат за весь час прострочки, що становлять 8586,77 грн, а також 3% річних від простроченої суми, що склали 2709,21 грн (а.с. 16-20). Відповідно до ч. 1. ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1\~ст.\~526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначається у ст.ст. 530, 610, 629 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1\~ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 67, 68,\~162\~Житлового\~кодексу\~України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Як наголошується у п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний зокрема укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ч. 1\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (ч. 1\~ст.\~12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.\~Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (ч.ч. 1, 3\~ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). До комунальних послуг відносяться зокрема наступні послуги: з постачання теплової енергії; з постачання гарячої води; з централізованого водопостачання; з централізованого водовідведення (ст.ст. 21-24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст.\~625\~ЦК\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4\~ст. 263 ЦПК України. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач користувалася наданими позивачем житлово-комунальними послугами та вносила оплату за спожиті послуги не в повному обсязі та з порушенням встановленого строку, внаслідок чого за нею утворилася зазначена заборгованість. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суду не надала, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті комунальні послуги з урахуванням інфляційних витрат та трьох відсотків річних у загальному розмірі 54852,93 грн. Згідно з ч. 1 ст.\~133\~Цивільного\~процесуального\~кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Також відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 3028 грн підтверджується платіжною інструкцією № 3620 від 05.04.2024 (а.с. 1). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останнім судових витрат зі сплати судового збору у вказаному розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved