Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 23 липня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтований тим, що сторони перебувають у шлюбі та разом не проживають. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони разом не проживають, відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає, дитина проживає з позивачкою. Позивачка в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити в повному обсязі. З відзивом не згодна. Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Бурлаченко Д.В. надав суду відзив, у якому зазначив, що відповідач визнав вимоги позивачки частково, а саме просив на розмірі аліментів 1500,00 грн, оскільки заявлений позивачкою розмір аліментів 10000,00 грн є необґрунтованим жодним доказом. Вказав, що наразі з відповідача вже стягуються аліменти на дитину від іншого шлюбу в розмірі 1000,00 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.05.2021. В шлюбі народилася дитина, донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . Дитина проживає разом із позивачкою, що не спростовується також відповідачем у відзиві. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення СК України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв`язку між останніми. Обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до п. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ч. 2ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення дітей. Оскільки сторони по справі добровільно не домовились про матеріальне утримання дітей, кошти на утримання дітей (аліменти) присуджує суд. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: для дітей віком до 6 років становить 2563 грн. Суд погоджується із висновком позивачки про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, однак, на думку суду, визначений позивачкою розмір аліментів в розмірі 10000,00 грн. є дещо завищеним та визначений без урахування всіх обставин справи, оскільки 50 % прожиткового мінімуму у 2024 році становить 1281,50 грн, що значно нижче за розмір, який просить суд стягнути з відповідача позивачка. Водночас, відповідно до наданого представником відповідача виконавчого листа у справі №502/1425/17, з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зокрема, визначаючи конкретний розмір аліментів, суд має з`ясувати необхідний рівень коштів, який є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, має враховуватись стан здоров`я, матеріальне становище дитини, її вік, місцевість де вона проживає, щомісячні потреби, витрати пов`язані з навчанням, відвідування дитиною гуртків, спортивних секцій, тощо. Встановлення цих обставин має суттєве значення у випадках, коли позивач просить стягнути аліменти у розмірі, який перевищує прожитковий мінімум, встановлений державою для дитини відповідного віку. В такому разі, позивач, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, має довести наявність обставин для стягнення аліментів у більш високому (значному) розмірі. Позивачкою не надано жодних доказів, за допомогою яких можливо було б встановити матеріальне становище відповідача, позаяк у відповідача є інша дитина, на утримання якої вже стягуються аліменти, тощо, що мають істотне значення для справи, а відтак і потребу в стягненні саме заявленого розміру аліментів. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. (ч.2 ст. 184 СК України) Таким чином, беручи до уваги усе вище викладене, враховуючи найвищі інтереси дитини, беручи до уваги встановлені обставини у справі, той факт, що відповідач є працездатного віку, суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 23.07.2024 та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, з відповідача, згідно з ст. 141 ЦПК України, на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн, оскільки позивачка звільнена від його сплати у даній категорії справ. Суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України).

Outcome: partial