Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

В листопаді 2023 року до Київського районного суду м.Одеси звернулось Приватне акціонерне товариство «Українське дунайське пароплавство» з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивовано тим, що перебуваючи на посаді виконуючого обов`язки голови правління товариства відповідачем 14.06.2021 р. було звільнено з посади в.о. заступника голови правління товариства Пащенка Л. В., рішенням суду зазначений наказ було визнано незаконним та скасовано, поновлено [PERSON] на посаді, стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду, загальний розмір збитків товариства з урахуванням виплачених [PERSON] сум, сплачених податків, зборів, судового та виконавчого збору, витрат виконавчого провадження склав 1\~840\~477 грн. 20 коп., які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 26 грудня 2023 року справу передано за підсудністю на розгляд Малиновського районного суду м.Одеси. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 26 лютого 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 21 березня 2024 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 27 травня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на відсутність у позивача права пред`являти відповідний позов, оскільки він може бути пред`явлений лише Міністерством розвитку громад, територій та інфраструктури України, відсутність особистої вини відповідача у незаконному звільненні [PERSON] . Позивачем надано відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позов з мотивів, викладених в позовній заяві, посилаючись на те, що на час звернення до суду відповідач не є працівником Приватного акціонерного товариства «Українське дунайське пароплавство» , а відтак воно має право самостійно звернутись з зазначеним позовом. Представником третьої особи були надані пояснення на позовну заяву, в якій просили позов задовольнити, справу розглянути за його відсутності. В судовому засіданні представниця позивача позов підтримала, просила його задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне. Судом встановлено та визнається сторонами, що [PERSON] в період 05 травня 2021 року по 21 лютого 2022 року виконував обов`язки Голови правління Приватного акціонерного товариства «Українське дунайське пароплавство», що також підтверджується копіями наказів Мінінфраструктури України № 20-ос від 30 квітня 2021 року, № 37-ос від 16 липня 2021 року, № 9-ос від 21.02.2022 р. (а.с. 11-12, 14). В період перебування на посаді відповідачем було видано наказ № 22п від 14 червня 2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності виконувача обов`язків заступника голови Правління [PERSON] , яким останнього було звільнено з посади за прогули без поважної причини 14 червня 2021 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 грудня 2022 року по справі № 405/5324/21, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 18 травня 2023 року, вказаний наказ було визнано незаконним та скасовано, поновлено [PERSON] на посаді, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українське дунайське пароплавство» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 1\~407\~000 грн, компенсацію моральної шкоди в сумі 3\~000 грн., судовий збір 1503 грн. 44 коп.; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українське дунайське пароплавство» в дохід держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. Присуджені кошти були виплачені Приватним акціонерним товариством «Українське дунайське пароплавство», з урахуванням податків та зборів, що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с. 38-44). Відповідно до ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Відповідно до ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Відповідно до п. 8 ст. 134 КЗпП України, службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, несе повну матеріальну відповідальність за завдану шкоду. Відповідно до ч. 4 ст. 136 КЗпП України, стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу. Пунктом 5.1. Статуту Приватного акціонерного товариства «Українське дунайське пароплавство» встановлено, що засновником та єдиним акціонером товариства є держава в особі Мінінфраструктури України (правонаступника Міністерства транспорту та зв`язку України). Відповідно до п.9.2.1. Статуту Вищим органом товариства є загальні збори акціонерів. Відповідно до п. 9.2.2. Статуту в період до набуття у процесі приватизації прав власності на акції Товариства іншими акціонерами та проведення перших загальних зборів Вищим органом Товариства є держава в особі Міністерства інфраструктури України. Враховуючи викладене, суд погоджується з позицією відповідача щодо відсутності у позивача самостійного права пред`явлення позову до відповідача про відшкодування завданої ним при виконанні обов`язків голови правління Приватного акціонерного товариства «Українське дунайське пароплавство» шкоди, такий позов може бути пред`явлено Міністерством розвитку громад, територій та інфраструктури України. Такий висновок суду відповідає усталеній судовій практиці, згідно якої відповідний позов в інтересах юридичної особи, засновником якої є орган державної влади, в т.ч. до колишнього керівника, пред`являється таким органом державної влади (див. постанову КЦС ВС від 11.10.2023 р. по справі № 158/2727/20, постанову КЦС ВС від 22.09.2023 р. по справі 686/1058/22). Встановлення судом відсутності у позивача права на пред`явлення відповідного позову є самостійною підставою для відмови в його задоволенні, у зв`язку із чим доводи сторони відповідача щодо відсутності вини відповідача у незаконному звільненні [PERSON] з посади судом не оцінюються. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем при поданні позову судовий збір стягненню з відповідача не підлягає.

Outcome: dismissed