Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Ульяновського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері дитини до стягнення дитиною трьохрічного віку. В обґрунтування позивач [PERSON] посилається на те, що починаючи з 2018 року вона проживала спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , від якого [INFO] народила сина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Спільно сторони не проживають, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Батько дитини [PERSON] матеріальну допомогу на її утримання не надає, чим ставить позивачку з дитиною у важке матеріальне становище. Позивач стверджує, що відповідач працює, отримує значний дохід та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання матері дитини. Позивач знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, не працює, тому сама не може забезпечити належний рівень життя дитині, батько, який працює, може сплачувати аліменти на її утримання до осягнення спільною дитиною трирічного віку. Позивач просить суд, стягнути аліменти на її утримання з батька дитини [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] трьох років та просить стягнути щомісячно у розмірі 1/4 від заробітку (доходу). Просить рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. 01 липня 2024 року ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомленням (виклику) сторін, встановлено строк для реалізації учасниками справи процесуальних прав на подачу заяв по суті справи. Відповідач по справі належним чином повідомлявся судом про розгляд судом даного провадження, що підтверджується матеріалами справи. Правом на подання відзиву не скористався, надіслав до суду заяву, якою визнає позовні вимоги. Крім того відповідач просить суд, в звязку з визнанням позову стягнути з нього 50 % судового збору, в порядку ст.142 ч.1 ЦПК України. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. \~ \~ \~ \~Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач та відповідач проживала разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, від чого в них народився спільний син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 20 липня 2022 року (а.с.8). Згідно довідки виконавчого комітету Благовіщенської міської ради від 27.06.2024 року №1243 вбачається, що [PERSON] , 1996 р.н. проживає в [ADDRESS] і її сім`я складається: діти - [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] [INFO] ( а.с.10). Відповідно до ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно статті ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, сімейним законодавством передбачено право матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює, чи було укладено офіційно шлюб, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що батько може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи надані позивачем докази, беручи до уваги відсутність заперечень відповідача стосовно його стану здоров`я та матеріального становища, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання матері дитини в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. При зверненні до суду позивач просив стягнути з відповідача на її користь судові витрати, що складаються із витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про доцільність стягнення витрат на правову допомогу, проте не в повному обсязі. На підтвердження заявленого позивачем розміру витрат на професійну правову допомогу 4000 гривень, позивач до позовної заяви договір про надання правової допомоги №302/48 від 27 червня 2024 року, акт приймання - передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги №302/48 від 27.06.2024 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 27.06.20224 року на суму 4000 ( чотирі тисяч) гривень. В своїй постанові від 17.01.2022 року Верховний Суд у справі №756/8241 зазначає, що зустріч із клієнтом, консультація та погодження правової позиції мають, організаційний характер, є складовими підготовки позовної заяви та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги, як окрема послуга, немає підтвердження, що клієнту разом із тим здійснювалися надання консультацій правового характеру, а тому такі витрати в розмірі 1000 гривень не підлягають компенсації. Отже розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 4000,00 грн. - 1000, 00 грн. = 3000, 00 грн. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, решту суми понесеного судового збору суд покладає на відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви суду звільнена на підставі п. 3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір", відповідач позовні вимоги заявлені позивачем визнав, відтак відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605.60 грн .

Outcome: partial