Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

Виконувач обов`язків керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Будищенської територіальної громади, Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області із вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог, посилався на те, що розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації № 109 від 27.04.2015 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» затверджено проекти землеустрою та передано у приватну власність 10-ти громадян земельні ділянки, у тому числі [PERSON] - земельну ділянку з кадастровим номером 7124986000:01:001:0025, площею 0,0800 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва, та віднесено земельні ділянки до категорії земель рекреаційного призначення. На підставі рішення державного реєстратора Танцюри В.П. № 22752061 від 10.07.2015, за [PERSON] зареєстровано право власності на вказане нерухоме майно за № 10357864 від 06.07.2015. Зазначав, що спірне розпорядження не відповідає вимогам земельного законодавства, а саме: в частині неможливості перебування земель водного фонду (штучні водосховища) у приватній власності; в частині порушення порядку встановлення цільового призначення земельних ділянок; відсутності погодження проекту із землеустрою центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства; не проведення обов`язкової експертизи землевпорядної документації; відведення ділянки за рахунок захисної смуги гідроспоруди Будище-Свидівоцької захисної дамби. Вказував, що земельна ділянка загальною площею 0,0800 га, за рахунок якої у подальшому сформовано спірну земельну ділянку, відведену у приватну власність [PERSON] , належить до виду угідь піски на підставі затвердженої розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації №362 від 12.12.2014 технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації вказаного масиву. До проведення інвентаризації земельна ділянка обліковувалась як землі загального користування, в розрізі угідь штучні водосховища. Крім того, спірним розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації у приватну власність громадян, у тому числі [PERSON] , фактично передано частину гідротехнічної споруди Будище-Свидівської захисної дамби, що суперечить положенням статей 58, 59 Земельного Кодексу України. Тобто, порушено право власності держави на захисну гідроспоруду частину Будище-Свидівоцької захисної дамби. Прокурор зазначає, що розпорядження Черкаської районної державної адміністрації № 109 від 27.04.2015 в частині затвердження проекту землеустрою та передачі у власність [PERSON] спірної земельної ділянки прийняте всупереч вимогам законодавства, а тому підлягає визнанню судом незаконним та скасуванню. Разом із цим, на підставі договору купівлі-продажу № 2661 від 11.12.2015, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , право власності на спірну земельну ділянку перейшло до останнього. Вказує, що пред`явлення даного позову спрямоване на відновлення порушеного інтересу держави на належне розпорядження землями державної форми власності, інститут якого закріплений на конституційному та законодавчому рівні в частині гарантування можливості розпоряджатись землями водного фонду за межами населеного пункту Черкаською обласної державною адміністрацією. Посилаючись на викладені обставини, просив: - визнати незаконним та скасувати розпорядження Черкаської районної державної адміністрації № 109 від 27.04.2015 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність», в частині затвердження проекту землеустрою, надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки за кадастровим номером 7124986000:01:001:0025, площею 0,0800 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва та віднесення її до категорії земель рекреаційного призначення; - визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 10.07.2015, видане [PERSON] на спірну земельну ділянку; - скасувати державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на спірну земельну ділянку, з одночасним припиненням речового права на неї; - усунути перешкоди держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації та Черкаського управління захисних масивів Дніпровських водосховищ в користуванні та розпорядженні спірною земельною ділянкою шляхом її повернення [PERSON] ; - визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію спірної земельної ділянки від 19.11.2015. Ухвалою суду від 11.01.2021 за клопотанням позивача накладено арешт на спірну земельну ділянку. Відповідно до ухвали суду від 22.01.2021 про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 08.07.2021 змінено позивача Черкаську обласну державну адміністрацію на правонаступника - Будищенську територіальну громаду Ухвалою суду від 08.07.2021 в справі призначено судову земельно-технічну експертизу, провадженнря в справі було зупинено. 19.12.2022 провадження в справі було відновлено, призначено судове засідання з викликом сторін, та подальший розгляд справи проводився з викликом сторін. Ухвалами суду від 26.01.2022, 27.02.2023, 23.11.2023, 05.03.2024 по справі були призначені судові земельно-технічні експертизи які в подальшому були скасовані постановами Черкаського апеляційного суду. Ухвалою суду від 23.07.2024 в задоволенні клопотання позивача про призначення судової земельно-технічної експертизи відмовлено. 19.02.2021 до суду надійшли письмові пояснення відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, в яких заначено, що, спірне розпорядження Черкаської РДА № 109 від 27.05.2015 не відповідає вимогам чинного земельного законодавства. 28.07.2020 відповідач звертався до Черкаської РДА з клопотанням про приведення у відповідність до чинного законодавства спірного розпорядження. Разом з тим, відповідач зазначає, що на момент реєстрації даної земельної ділянки, спірне рішення було чинним. За таких обставин, відповідач вважає, що його дії були законними. Разом з тим, 05.03.2024 із ним подано відзив, в якому вказує, що він є неналежним відповідачем, а тому просить відмовити в задоволенні позову. У клопотаннях від 18.01.2022, 21.01.2022, 25.01.2022, 22.02.2023, 20.02.2024, 23.07.2024 представник відповідача [PERSON] адвокат Плакущий С.В. просив визнати всі докази у справі неналежним та недопустимим, оскільки цивільний позов пред`явлено не у межах кримінального провадження №42016251010000054 від 12.08.2016, про яке вказує позивач у запитах, на основі яких сформовані позивні вимоги. Вказує, що перший заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури Є. Троцько не є прокурором у вказаному кримінальному провадженні, запитувана та отримана ним інформація не долучена до матеріалів кримінального провадження у встановлений законом спосіб, в незаконний спосіб отримані за письмовими запитами матеріали використовуються у довільній формі за межами кримінального провадження як доказ у цивільній справі, складання письмових запитів із посиланням на кримінальне провадження вважає перевищенням службових повноважень, вказує, що строки досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчилися, а обвинувальний акт не складався, а тому вважає, що такі докази не повинні братися судом до уваги при ухваленні рішення. Крім того, просив застосувати строки позовної давності, оскільки з часу державної реєстрації права приватної власності [PERSON] на спірну земельну ділянку до часу звернення позивача до суду минуло більше 5 років. Просив відмовити в задоволенні позову, оскільки спірне розпорядження було законним та вчиненим в межах існуючих законодавчих норм. Вказує, що в матеріалах справи відсутні повідомлення Будищенської територіальної громади з проханням до прокурора про вжиття заходів представницького характеру у цій цивільній справі, а матеріали справи не містять визначених законом підстав звернення прокурором до суду і інтересах позивача. Зазначає, що позивачем зазначений не належний відповідач, оскільки по батькові [PERSON] вказано не вірно. Також просив визнати недопустимими та неналежними подані прокурором докази безпосередньо судовому експерту, оскілки вони не надані суду разом із позовною заявою та заздалегідь не надіслані іншим учасникам справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Велікова Н.А. до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів Державної екологічної інспекції Центрального округу надійшло клопотання, в якому він позов підтримав в повному обсязі. Інші відповідачі у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подали. В судове засідання призначене на 23 липня 2024 року учасники справи не з`явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації № 109 від 27.04.2015 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» затверджено проекти землеустрою та передано у приватну власність 10 громадян, у тому числі [PERSON] земельну ділянку за кадастровим номером 7124986000:01:001:0025, площею 0,0800 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва та віднесено спірну земельну ділянку до категорії земель рекреаційного призначення. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.12.2020, земельна ділянка за кадастровим номером 7124986000:01:001:0025, площею 0,0800 га розташована в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, належить на праві власності [PERSON] , підстава договір купівлі-продажу 2661 від 11.12.2015. У пояснювальній записці до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] , зазначено, що проект землеустрою земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району за межами населеного пункту, розроблений ТОВ «Геоземпроект» згідно із ЗК України, ЗУ «Про землеустрій», ЗУ «Про державний земельний кадастр». Відповідно до класифікації видів цільового призначення земель, затвердженого наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 № 548, земельна ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення (для індивідуального дачного будівництва). Згідно з висновком по проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0800 га у власність [PERSON] для індивідуального дачного будівництва від 03.09.2015 року № 47, розглянувши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розроблений ТОВ «Геоземпроект», відділ регіонального розвитку, містобудування та архітектури районної державної адміністрації погодив відведення земельної ділянки у власність площею 0,08 га [PERSON] для індивідуального дачного будівництва в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району за межами населеного пункту з накладанням відповідних обмежень. На підставі розпорядження Черкаської районної державної адміністрації №362 від 12.12.2014 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки, затверджено технічну документацію щодо земельної ділянки площею 0,8000 га, віднесено її до виду угідь піски Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №10-23-0.4-4752/2-20 від 23.06.2020, спірна земельна ділянка за кадастровим номером 7124986000:01:001:0025, згідно форми 6-зем, станом на 01.01.2015 обліковувалася як землі загального користування (в розрізі угідь - штучні водосховища), а станом на 31.12.2015 землі запасу (в розрізі угідь піски). Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №10-23-0.9-4671/2-20 від 19.06.2020 документація із землеустрою, щодо спірної ділянки, на проведення експертизи не надходила. 10.06.2020 Черкаська місцева прокуратура зверталася з листом до Держводагенства України, в якому просили повідомити чи надавалося погодження на відведення у приватну власність спірної земельної ділянки. Відповідно до відповіді Державного агентство водних ресурсів України №3379/3/4/11-20 від 16.06.2020, проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у приватну власність не погоджувався. 21.07.2020 Черкаська місцева прокуратура зверталася з листом до Держводагенства України, в якому просили повідомити чи входить спірна земельна ділянка до земель відведених у користування Черкаському регіональному управлінню водних ресурсів для утримання і обслуговування гідротехнічної споруди Будище-Свидівоцької захисної дамби. Згідно відповідей Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ №12867-20 від 21.07.2020 та №405/13 від 13.07.2020, інформація щодо спірної земельної ділянки не надана. Відповідно до план схеми розміщення земельних ділянок наданої ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», зафіксовано розміщення спірної земельної ділянки. 06.07.2020 Черкаська місцева прокурату зверталася з листом до Черкаської обласної державної адміністрації в якому просила повідомити чи вживалися Черкаською ОДА заходи реагування, в зв`язку з відведенням в тому числі спірної земельної ділянки у власність громадянам з порушенням вимог чинного законодавства. Та чи плануються вживатися такі заходи в майбутньому. Відповідно до листа Черкаської ОДА від 16.07.2020, заходи відповідного реагування ними, в тому числі представницького не вживалися і не планувалися. Згідно відповіді Державної екологічної інспекції центрального округу №03-1-19271 від 21.07.2020, спірним розпорядженням земельна ділянка за кадастровим номером 7124986000:01:001:0025 передана у приватну власність для індивідуального дачного будівництва та віднесена до земель рекреаційного призначення, вид угіддя піски, до проведення інвентаризації обліковувалися як штучні водосховища. Зазначають, що спірне рішення було винесено без урахування вимог земельного законодавства. 27.07.2020 Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області листом повідомило Черкаську місцеву прокурату, що за результатами перевірки виділення земельних ділянок громадянам, в тому числі і спірної, були допущені порушення чинного земельного законодавства. Листами Черкаської місцевої прокуратури від 29.12.2020 повідомлено Головне управління Держеокадастру у Черкаській області, Державну екологічну інспекцію Центрального округу, Черкаську ОДА, Черкаське управління захисних масивів дніпровських водосховищ про звернення до суду із позовом. 28.07.2020 Головним управлінням Держгеокадастру в Черкаській області до Черкаської ОДА було направлено клопотання №398-ДК/0057/КВ/06/01/20 про приведення у відповідність до законодавства спірного розпорядження. Відповідно до висновку експерта №1072/1781-1782/21-23 від 20.12.2021, відстань від урізу води Кременчуцького водосховища на р. Дніпро станом на 01.04.2017 до спірної земельної ділянки знаходиться в межах 122,8 125,9 м, не знаходиться в нормативних розмірах передбачених для прибережної захисної смуги та не знаходиться в межах Будище-Сидівоцької захисної дамби. Крім того, судом досліджено докази надані представником відповідача [PERSON] адвокатом Плачущим С.В. для проведення судової земельно-технічної експертизи. Відповідно до відповіді Кіровоградського ЦГМ №9910-04/238 від 01.10.2021, надано дані позначки рівнів води в Кременчуцькому водосховищі на р. Дніпро в межах м. Черкаси та Черкаського району за даними постів: ОГП І Сокирне, ОГП-ІІ Черкаси, ОГП ІІІ Топилівка. Відповідно до відповіді Регіонального офісу водних ресурсів у Черкаській області №1658/03/10-23-21 від 17.09.2021, документація щодо встановлення прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища на р. Дніпро в межах м. Черкаси та Черкаського району на розгляд не надходила. Відповідно до відповіді Держводагенство №5813/3/6/11-21 від 22.09.2021, Держводагенство та сектор у Черкаській області проект землеустрою щодо організації та встановлення меж територій земель водного фонду та водоохоронних зон Кременчуцького водосховища на території Черкаської області не погоджували. Відповідно до відповіді Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ №664/13 від 17.09.2021, спірна земельна ділянка розташована на верхньому укосі Будище-Свидівоцької захисної дамби, яка є об`єктом державної власності. Відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. Судом також досліджено докази надані представником позивача для проведення судової земельно-технічної експертизи, а саме копії висновку Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЄ-19-20/19419-ЗТ від 04.07.2021, Водогосподарського паспорту Кременчуцького водосховища р.Дніпро, витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, довідки про балансову вартість гідроспоруди, записки щодо відводу земель від будівництво Будище-Свидівоцької захисної дамби, паспорту Будище-Свидівоцької захисної дамби, відповідно до яких визначено характеризуючі дані вказаних об`єктів. Крім того, судом також досліджено докази надані представником позивача безпосередньо судовому експерту, а саме: постанову Черкаської окружної прокуратури про надання дозволу на розголошення таємниці досудового розслідування від 09.06.2023, технічний звіт виконання топографо-геодезичних робіт по створенню топографічних планів в масштабі 1:2000 по м. Черкаси. Згідно ч. 1 ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до ст.12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в тому числі: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Згідно п.є ч.1 ст.19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на землі водного фонду. Відповідно до ст.20 ЗК України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам (п. а ч. 1 ст. 21 ЗК України). Відповідно до ст. 35 Закону України «Про землеустрій» інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Відповідно до п.1 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого розпорядженням Кабінетом Міністрів України від 23 травня 2012 р. № 513, визначення виду угідь до формування земельних ділянок із земель запасу, не переданих у власність та користування, а також віднесення таких земельних ділянок до певної категорії може здійснюватися за результатами інвентаризації земель, проведеної за рішенням райдержадміністрацій за межами населених пунктів. Згідно п.7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» до державної реєстрації права державної чи комунальної власності на земельні ділянки формування земельних ділянок за рахунок земель державної та комунальної власності, визначення їх угідь, а також віднесення таких земельних ділянок до певних категорій може здійснюватися на підставі матеріалів інвентаризації земель, проведеної за рішенням: у межах населених пунктів - сільських, селищних, міських рад, за їх межами - районних державних адміністрацій. Матеріали інвентаризації земель у такому разі підлягають погодженню в порядку погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та затверджуються органами, які прийняли рішення про проведення інвентаризації. Відповідно до ч.1 ст.58 ЗК України та ст.4 ВК України, до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів; береговими смугами водних шляхів; штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів. Згідно ч. 1 ст. 85 ВК України, порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством. Відповідно п.«ґ» ч.3 ст.83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом. Згідно правової позиції, що викладена у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі №6- 16цс14 - згідно зі статтями 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі житлової та громадської забудови й землі водного фонду, та віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання, відповідно до ст. 21 ЗК України, недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо. За змістом ч. 1, 2 ст. 3, ст. 4 ВК України, п. "а" ч. 1 ст. 58, ч. ч. 1 ст. 59, ст. 60, ч. 1 ст. 84 ЗК України, у редакціях на час виникнення правовідносин, землі під водними об`єктами, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; іншими водними об`єктами; підземними водами та джерелами; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст..ст. 125,126 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ст.. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.. 328 ЦК України). Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин суд приходить до висновку, що Черкаською районною державною адміністрацією при прийнятті розпорядження № 109 від 27.04.2015 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» був порушений порядок надання у власність [PERSON] земельної ділянки оскільки було недотримано вимоги чинного на той час законодавства. Суд вважає встановленим, що спірна земельна ділянка, яка передана [PERSON] за оскаржуваним розпорядженням Черкаської РДА, належить до земель водного фонду, щодо яких установлено спеціальний правовий режим (статті 20, 21, 60, 61 ЗК України та статті 88, 89 ВК України). Також, згідно листа головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 23 червня 2020 року №10-23-0.4-4752/2-20 спірна земельна ділянка згідно з формою 6-зем станом на 01 січня 2015 року обліковувалася як землі загального користування (в розрізі угідь штучні водосховища). Форма 6-зем є формою державної статистичної звітності, яка формується щорічно станом на 1 січня муніципальними та державними органами, які також надають її органам Держгеокадастру відповідного рівня. Предметом цієї форми звітності є надання статистичної інформації про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності. В основу інформації форми 6-зем покладено класифікацію земель за видами земельних угідь та видами економічної діяльності, які здійснюються на цих землях. У своїй постанові від 02 лютого 2022 року у справі № 707/1924/20 у подібних правовідносинах Верховний Суд погодився з доводами прокурора, що дані форми 6-зем ГУ Держгеокадастру у Черкаській області є належним доказом у справі про віднесення земельної ділянки до земель водного фонду. Вище встановлені обставини справи свідчать про те, що оскаржуваним розпорядженням Черкаської РДА змінено категорію земель та їх цільове призначення із земель водного фонду на землі рекреаційного призначення без передбаченої законом процедури, оскільки не була проведена обов`язкова державна експертиза землевпорядної документації. Тобто розпорядження Черкаської районної державної адміністрації № 109 від 27.04.2015 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» в частині передачу у власність [PERSON] спірної земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва є таким, що прийнято з порушенням діючого законодавства, порушує інтереси держави, а тому його є неправомірним та підлягає скасуванню. Заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу. Отже, зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити упродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду. Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку. Вказані висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження 14-364цс19), від 07 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19). За таких обставин, суд вважає, що вимога усунути перешкоди держави в користуванні та розпорядженні спірною земельною ділянкою шляхом її повернення є законною та підлягає до задоволення і не потребує окремого скасування правочину, за яким відповідач набув права власності на спірну земельну ділянку. Крім того, суд вважає, що вимоги щодо скасування державної реєстрації права приватної власності за [PERSON] на земельну ділянку, визнання незаконним та скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки, також підлягають до задоволення, оскільки вказані рішення прийняті на підставі оспорюваного розпорядження Черкаської РДА, яке в судовому порядку визнається незаконним та скасовується. В даному випадку позбавлення відповідача права власності на земельну ділянку відповідає інтересам суспільства. Вжиття заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод відповідачів, крім як скасування незаконного рішення органу державної влади, не передбачено законом. Втручання держави в особі органів прокуратури направлене на скасування неправомірного розпорядження щодо передачі земельних ділянок, які відносяться до земель водного фонду у приватну власність громадянам та державної реєстрації права власності є законним, оскільки переслідує «суспільний інтерес». Крім того, позивач просить суд визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на спірну земельну ділянку. Але з огляду на те, що свідоцтво про право власності тільки посвідчує право, яке з цього свідоцтва не виникає, суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає. Суд вважає, що підставою набуття земельної ділянки у власність із земель державної чи комунальної власності є відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, а не свідоцтва про право власності на земельну ділянку. Таке свідоцтво лише посвідчувало відповідне право та не мало самостійного юридичного значення. Враховуючи вказане, а також те, що зміна власника земельної ділянки, яка відноситься до земель водного фонду, можлива лише у випадку, визначеному статтею 59 ЗК України, яку не застосовано у цій справі, суд вважає, що для вирішення питання про належність права власності на земельну ділянку та для повернення цієї ділянки власнику, визнання недійсним свідоцтва про право власності не є необхідним. Оскільки така вимога не є ефективним способом захисту для усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, яка належить до земель водного фонду, тому в задоволенні цієї вимоги слід відмовити. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження 14-364цс19), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (провадження № 14-317цс19). Суд відхиляє доводи представника позивач в частині перебування спірної земельної ділянки в межах технічно-експлуатаційної зони Будище-Свидівоцької захисної дамби, оскільки в листах №420/13 від 21.07.2020, №348/13 від 12.06.2020, на які посилається прокурор відсутня інформація щодо спірної земельної ділянки. Щодо посилання представника відповідача на те, що позовна заява підписана неуповноваженою особою, то суд керується ст. 24 Закону України "Про прокуратуру" в редакції чинній на момент звернення прокурора з позовом до суду, де зазначено, що право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам. Тобто підписання позовної заяви заступником керівника Черкаської місцевої прокуратури повністю узгоджується з Законом України "Про прокуратуру" і посилання представника відповідача на дану обставину є необґрунтованим. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial