Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Московського районного суду міста Харків із позовом до відповідача [PERSON] про встановлення місця проживання дитини з матір`ю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , укладений 16.02.2001 року та зареєстрований Полтавським міським відділом реєстрації актів громадського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис №147. Від цього шлюбу вони мають спільну дитину, малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . 13.07.2023 року шлюб між ними розірвано. [PERSON] здебільшого, знаходиться та працює у м.Полтава. Вона повністю опікується інтересами і потребами доньки, піклується про неї, займається вихованням, слідкує за її розвитком та здоров`ям. [PERSON] до війни відвідувала дитячий садок № 317 у м. Харкові. [PERSON] повністю віддає доньці свою любов і турботу, велику увагу приділяє розвитку дитини, грає у розвиваючі ігри, читає книжечки, розповідає про навколишній світ, з дитиною у матері тісний зв`язок, вона ділиться з нею своїми радощами та турботами, у них дуже довірливі відносини. Також, зазначає, що відповідач, на теперішній час, практично втратив з нею зв`язок, він проживає та працює у місті Полтава, приїжджає на вихідні, він повністю зосереджений на собі, своєму новому місті проживання та роботі. При цьому, коли [PERSON] залишається з батьком, він не приділяє належної уваги дитині, що негативно відображається на стані здоров`я дитини. [PERSON] перебуває на обліку у лікаря отоларинголога з діагнозом: аденоїдіт ІІ-ІІІ ступеня та потребує оперативного лікування. Стан здоров`я дитини передбачає спеціальний режим життя, лікування та планове обстеження, посилене спеціалізоване харчування, прийом вітамінів та регулярний курс прийому ліків. Всі зазначені маніпуляції потребують додаткового часу та уваги, яку вона постійно надає донці. Вказала, що донька дуже прив`язана до неї та має тісні соціальні зв`язки за місцем проживання, тому просить суд винести рішення про встановлення місця проживання дитини з матір`ю. [PERSON] не погоджуючись із позовною заявою, подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] про встановлення місця проживання дитини з батьком. Подану зустрічну позовну заяву обґрунтовує тим, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та має фінансову спроможність, фактичну можливість здійснювати догляд, утримувати та піклуватися про дитину, проводить та має спроможність проводити все для реалізації повного і гармонійного розвитку дитини. Саме він має можливість створити всі належні умови для проживання дитини, забезпечуючи організацію навчання, дозвілля, відпочинку, охорону здоров`я та оздоровлення. Також наголошує, що саме він виконує належним чином обов`язки щодо виховання дитини та вживає всі необхідні дії для фізичного, розумового духовного та соціального розвитку дитини. Також в зустрічному позові зазначає, що дитина за власним бажанням та за власною волею ближче до батька, враховуючи спільну спорідненість душі до батька, особисто виявляє бажання проживати разом з батьком, який приймає активну участь у вихованні дитини, навчає дитину азам самостійності, відповідальності, навчає правилам поведінки у суспільстві. Вказав, що при особистому спілкуванні з дитиною було встановлено, що донькою висловлюється думка щодо проживання саме з ним, таким чином наголошував на правомірності заявлених своїх вимог за зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини з батьком та вважає, що це цілком відповідає інтересам та бажанням неповнолітньої дитини. Також, стороною відповідача (позивача за зустрічним позовом) подано відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити, посилаючись на те, що заявлена позовна вимога суперечить правам та інтересам дитини, усі мотивування та обґрунтування наведені буз урахування особистої думки та бажання дитини, її прив`язаності до батька. Зазначив, що донька особисто висловлює бажання проживати разом із ним, і для цього він має можливість і бажання забезпечити дитині на надати все необхідне для її належного виховання та розвитку. Натомість, позивачка не надала доказів до суду, підтверджуючі її спроможність забезпечити належні умови для проживання, навчання, розвитку дитини. Також, позивачкою не доведено спроможність забезпечити місце проживання дитини у відповідності до вимог розвитку дитини, оскільки не має власного житла. Вказав, що до доньки ставиться виключно з любов`ю та доброзичливістю, приймаючи активну участь у її вихованні. Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] - адвокат Кушнір О.С. подала відповідь на відзив, у якому зазначила, що викладені пояснення відповідача не відповідають дійсності. Зазначила, що відповідач стверджує, що ним створюються усі належні умови для проживання, навчання, розвитку здібностей дитини, забезпечує належний рівень піклування, натомість, позивач не може створити для дитини необхідні умови для її фізичного, духовного, інтелектуального, культурного розвитку і не має змоги забезпечити дитину, при цьому жодних в підтвердження своїх вимог до суду не надав. Викладені пояснення відповідача не відповідають дійсності. Крім того, представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] - адвокат Кушнір О.С. подала відзив на зустрічну позовну заяву. Відповідно до якого, позовні вимоги зазначені в первісному позові [PERSON] підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенню, позовні вимоги висунуті за зустрічним позовом, просить залишити без задоволення. В якості доказів того, що дитині буде краще проживати з батьком, в мотивувальній частині зустрічної позовної заяви [PERSON] , викладає обставини справи, які не відповідають дійсності, з перебільшенням сприйняття деяких життєвих обставин. Департаментом служби у справах дітей Харківської міської ради надано до суду письмові пояснення та Висновок щодо визначення місця проживання малолітньої, [PERSON] , [INFO] , з одним із батьків. Розгляд справи просили провести за відсутності представника органу опіки та піклування. Рішення по справі прийняти з урахуванням наданого висновку. Відповідно до висновку Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої, [PERSON] , [INFO] , з одним із батьків, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . В судовому засіданні позивач (відповідач за зустрічним позовом) - [PERSON] та її представник адвокат Кушнір О.С. позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. В зустрічній позовній заяві [PERSON] відмовити в повному обсязі. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) та його представник адвокат - Вдовидченко О.І. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог за первісним позовом. Проте, позовні вимоги за зустрічним позовом просили задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у зустрічній позовній заяві. Суд, заслухавши сторін у справі, свідків, дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 16.02.2001 року по 13.07.2023 рік. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] про що свідчить копія свідоцтва про народження. Відповідно до довідки №2 від 05.04.2023 року КНП «Міська поліклініка № 20 ХМР жіноча консультація, мати [PERSON] займає посаду хірурга. Відповідно до довідки лікаря КНП «Міська поліклініка №20», [PERSON] за станом здоров`я - здорова. Відповідно до інформації наданої КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» [PERSON] на диспансерному (профілактичному) обліку не перебуває, на час огляду ознак наркологічної патології не виявлено. Відповідно до інформації КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3 Харківської міської ради, [PERSON] , впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «МПНД №3 ХМР не зверталась, на обліку не перебуває. [PERSON] характеризується як відповідальна та неконфліктна, відноситься до типу людей на які можна покластися, про що свідчить лист - характеристика. Відповідно до копії довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 27.05.2003 року по 22.06.2023 рік. Згідно актом обстеження умов проживання від 04.08.2023, у квартирі [ADDRESS] фактично проживає [PERSON] разом з донькою. [PERSON] зареєстрований за адресою - [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві власності . Відповідно до інформації наданої КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» [PERSON] на диспансерному (профілактичному) обліку не перебуває, на час огляду ознак наркологічної патології не виявлено. Відповідно до інформації КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3 Харківської міської ради, [PERSON] , впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «МПНД №3 ХМР не звертався, на обліку не перебуває. Батько дитини, [PERSON] , професор кафедри фармакології, клінічної фармакології та фармації Полтавського державного медичного університету, позитивно характеризується за місцем роботи, має самостійний дохід. Згідно інформації про задеклароване /зареєстроване місце проживання особи [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з інформацією КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садочок) № 317 Харківської міської ради» [PERSON] відвідувала заклад освіта з 01.09.2021 по 23.02.2022 роки. Згідно з інформацією ФОП [PERSON] , з 30.06.2023 [PERSON] відвідує заклад з денного догляду. Приводить до садочку, забирає дитину, а також сплачує послуги мати, [PERSON] . Відповідно до інформації КПН «Міська дитяча поліклініка №7» Харківської міської ради, [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом фахівця поліклініки з народження. Відвідуючи лікаря - педіатра в закладі охорони здоров`я дівчинку супроводжує як мати так і батько. Свідок [PERSON] , допитаний за клопотанням сторони позивача (відповідача за зустрічним позовом) показав, що є дядьком відповідача. Зазначив, що спостерігаючи за відносинами батька з дитиною, вважає, що дитина повинна проживати з матір`ю. Вона піклується про дитину, займається її лікуванням, шукає викладачів та наймає няньку, а батько дитини цим не займається бо живе у Полтаві. Приїздить рідко, з яких причин йому не відомо, раніше приїздив частіше. Коли мати і батько дитини жили разом все було добре, дитина тягнулася і до батька, і до матері. Про розлучення батьків дитини дізнався влітку, рекомендував відповідачу забрати заяву про розлучення, причини їх розлучення йому не відомі. Свідок [PERSON] , допитана за клопотанням сторони позивача (відповідача за зустрічним позовом) показала, що є дружиною дядька відповідача - [PERSON] . Зі сторонами у справі були добрі стосунки, були як родина. Зараз вона приходить до позивачки, допомагає їй з дитиною, готує її до школи. З дитиною знайома, ще з її народження, знає її дуже добре. Хворіла дитина лише простудними захворюваннями. Зазначила, що донедавна у сторін по справі була дуже любляча родина, усі свята святкували разом, все було дуже добре. Дитиною більше займалася мати. Розлучилися з причини, що нібито позивачка погана дружина, але це не так. Вказала, що дитині краще проживати з матір`ю. Свідок [PERSON] , допитана за клопотанням сторони відповідача (позивача за зустрічним позовом) показала, що зі сторонами у справі проживаємо в одному під`їзд, з відповідачем навчалися в одній школі, позивача знає не дуже добре, разом з подружжям не спілкувалася. Відповідача знає, як відповідальну, поважну людину, як науковця. За донькою відповідач доглядав, гуляв з нею, займався її вихованням. Минулого року влітку зустріли відповідача з дитиною, вони грали в м`яч, катались на велосипеді. Бачила коли гуляли і усією сім`єю: батько, мати і дитина. Про те, чому зараз не може відповідач доглядати з донькою відомо дуже мало, зі слів відповідача та його батьків знає, що їм не дають піклуватися про дитину. За останній рік відповідача бачила два рази. Коли спілкувалися по телефону відповідач розповідав, як сумує за дитиною, що дитина живе з матір`ю, навчається. Зазначав, що за дитиною слідкує няня. Свідок [PERSON] , допитана за клопотання сторони відповідача (позивача за зустрічним позовом) показала, що є подругою відповідача, знайома з ним з дитинства, з усією родиною час не проводила. Про позивач не може сказати нічого поганого. З дитиною гуляли, як мати так і батько, інколи бачила їх у втрьох, були щасливі. Їхньому розлученню була здивована, про позивача відповідач говорив лише добре. Батьки відповідача дуже добре допомагали по догляду за дитиною, зараз їх не бачить. Зі слів відповідача, відомо, що не дозволяють бабусі гуляти з дитино. Від допиту інших заявлених свідків сторони відмовилися в судовому засіданні, яке відбулося 13.05.2024. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч.2 - ч.4 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1, 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» (далі -Закон) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч.1, 2 ст.15 Закону). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Верховний Суд зазначає, що міжнародні та національні норми не містять норми, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її в`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). Аналіз наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, покази свідків [PERSON] та [PERSON] , допитаних у судовому засіданні суд до уваги не приймає, оскільки останні не можуть бути об`єктивними, оскільки викладені ними обставини були відомі їм зі слів третіх осіб. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає до служби у справах дітей за місцем проживання дитини відповідну заяву. Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його до органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Згідно ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради «Про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з одним із батьків, Департаменту служб, як представник органу опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Підстав для неприйняття вказаного висновку, як доказ по справі, судом не встановлено. Відповідно до ч. 2 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. На виконання ч. 4 ст. 171 СК України суд опитав дитину - [PERSON] з метою з`ясування її думки щодо спору про визначення місця її проживання. Дитина - [PERSON] в судовому засідання, в присутності дитячого психолога та представника Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради, зазначила, що вона проживає у м. Харків, де відвідує садочок, в якому їй також цікаво та наявна комфортна атмосфера, має друзів. Дитина добре ставиться як до тата так і до мами, але разом з тим, дитина вказала, про те, що проживати хоче з мамою. Враховуючи викладене, а також те, що батьки дитини територіально проживають в різних населених пунктах, дитина відвідує навчальний заклад м. Харків, відносини дитини з матір`ю та батьком, вік дитини, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, оскільки таке рішення максимально відповідає інтересам дитини, відтак первісна позовна заява [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю підлягає задоволенню. Всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України стороною відповідача (позивача за зустрічним позов) не надано доказів на підтвердження того, що місце проживання [PERSON] має бути визначено саме з батьком дитини, а не з матір`ю. Відтак зустрічна позовна заява про визначення місця проживання [PERSON] з батьком [PERSON] задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved