Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вказуючи, що працював в АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» у період часу з 21 серпня 1986 року до 11 січня 2024 року на посаді майстра по ремонту й експлуатації кабельних ліній, що підтверджується трудовою книжкою [NUMBER] . 11 січня 2024 року звільнений у зв`язку виходом на пенсію за віком. Вважає, що при звільненні відповідач порушив вимоги ст. 116 КЗпП України щодо проведення повного розрахунку. По-перше, в останній день роботи 11 січня 2024 року позивач мав отримати розрахунковий лист з розрахунками на день звільнення, наказ про звільнення, розрахунковий лист і трудову книгу, а отримав на картковий рахунок сплату невідомої суми і все, що є порушенням трудового законодавства. По-друге, розрахунок середнього заробітку для оплати матеріальної допомоги при виході на пенсію в розмірі 4 середніх заробітків відповідач зробив за останні 2 місяці, а не за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання матеріальної (грошової) допомоги, що є порушення п.2 Порядку №100 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року зі змінами в редакції від 12 вересня 2023 року. Після звернення позивача до АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» від 21 лютого 2024 року роботодавцем було проведено перерахунок середнього заробітку за 12 місяців і 27 лютого 2024 року було доплачено ще частину матеріальної допомоги при виході на пенсію, без пояснень що це за сума, які податки з неї взяті, тощо. На думку позивача, навіть після такого перерахунку розрахунок проведено з порушенням Порядку №100, не у повному обсязі. Позивач зазначає про незгоду з обґрунтуванням АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» по не включенню «Премії за роботу в зоні ризику» в розрахунки середніх заробітних плат за 2023 рік. Всі роботи, які виконувались кожен день за місяці 2023 року, фіксуються в журналі «Обліку робіт за нарядами й розпорядженнями», якій веде Диспетчер району електромережі, відповідно його посадових обов`язків, і відповідно всі роботи, що виконувались бригадою під керівництвом позивача, зафіксовані в цьому журналі та вони всі входять в постійні обов`язки майстра по ремонту й експлуатації кабельних ліній. Ніяких окремих доручень (одноразового характеру), що не входять в обов`язки майстра по ремонту й експлуатації кабельних ліній не було, це не відповідає дійсності. Вважає, що премія за роботу в зоні ризику мала системний характер, а не одноразовий характер, і тому повинна враховуватися в розрахунках середніх заробітків. По-третє, відповідачем не сплачено подвійну оплату за роботу в неробочі дні за 2022 рік і за 2023 рік. Оплату за роботу в неробочі дні зроблено в одинарному розмірі, що є порушенням ст.72 КЗпП України. З цього питання позивач звернувся до АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» з заявою від 04 січня 2024 року та повторною заявою від 04 лютого 2024 року. Відповідь була отримана 05 лютого 2024 року, АТ « ДТЕК Донецькі електромережі» підтвердило роботу позивача в неробочі дні, в доплаті до подвійного розміру було відмовлено, запропоновано скористатися вихідними днями, при цьому, на момент отримання відповіді позивач вже не працював у товаристві. По-четверте, розрахунки середнього заробітку для виплати компенсації за невикористані дні відпустки й середнього заробітку для нарахування матеріальної допомоги при виході на пенсію здійснено без урахування доплати за роботу в неробочі дні за 2023 року і премії за роботу в зоні ризику, що не відповідає вимогам і є порушенням Порядку №100 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року зі змінами в редакції від 12 вересня 2023 року. Враховуючи викладене, позивач просить суд: - стягнути з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» заборгованість по заробітній платі в розмірі 50 201,38 грн., з яких: доплата до подвійного розміру за роботу в неробочі дні за 2022 і 2023р. - 9217,72 грн., доплата компенсації за невикористані дні відпусток - 11565,20 грн., доплата матеріальної допомоги при виході на пенсію - 29418,46 грн.; - зобов`язати АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки, починаючи з 11 січня 2024 року з розрахунку середньоденного грошового забезпечення по день винесення судового рішення; - стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2024 року дану позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2024 року у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін, призначене судове засідання. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 квітня 2024 року за клопотанням представника відповідача АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» про перехід від спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження цивільну справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Одночасно за клопотанням позивача [PERSON] витребувано додаткові докази у відповідача АТ «ДТЕК Донецькі електромережі». Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 квітня 2024 року вирішено питання про участь представника відповідача АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» - Колодка В.В., у підготовчому засіданні, а також у судових засіданнях по суті, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2024 року продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на тридцять днів. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2024 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про стягнення заробітної плати, призначено справу до судового розгляду по суті. Від відповідача до суду надійшов письмовий відзив, у якому відповідач зазначив, що 11 січня 2024 року [PERSON] був звільнений з посади майстра по ремонту й експлуатації кабельних ліній у зв`язку із виходом на пенсію за віком. При звільнені була здійснена виплата одноразової допомоги при виході на пенсію в розмірі 4 середніх заробітних плат, а також здійснено остаточний розрахунок з робітником шляхом виплати компенсації за невикористані дні відпустки, що становить 58 днів. Відповідно до статті 94 КЗпП заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 83 КЗпП встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі Порядок № 100) Пунктом 3 цього Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Відповідно до п.4 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються виплати за виконання окремих доручень (одноразового характеру), що не входять в обов`язки працівника (за винятком доплат за суміщення професій і посад, розширення зон обслуговування або виконання додаткових обсягів робіт та виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників, а також різниці в посадових окладах, що виплачується працівникам, які виконують обов`язки тимчасово відсутнього керівника підприємства або його структурного підрозділу і не є штатними заступниками) а також інші одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо). Пунктом 2 Порядку № 100, встановлено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки. Обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки, на які працівник набув право до 31 грудня 2023 р., проводиться виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році. АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» було здійснено розрахунок середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані дні відпустки у відповідності із вимогами Порядку № 100. Так, до складу середньої заробітної плати включені наступні види виплат: - оклад - доплата за шкідливі та тяжкі умови праці - доплата за роботу у зоні ризику - премія за підсумками роботи за місяць - премія за підсумками роботи за виконання показників у попередній період - оплата роботи у вихідні дні. Не включені до розрахунку середньої заробітної плати відповідно до п. 4 Порядку 100 наступні виплати: - Винагорода праці одноразова - Премія за роботу в зоні ризику - Винагорода до ювілейних дат - Винагорода до святкових і пам`ятних дат. Відповідно до методології розрахунку середньої заробітної плати, встановленої п. 2 Порядку № 100, сума середньоденної заробітної плати становить 904,28 грн. Компенсація невикористаної відпустки проводилась за 45 днів до 31 грудня 2023 року (904,28 х 45) і становить 40692,60 грн, компенсація невикористаної додаткової відпустки за 12 днів у 2023 року (904,28 х 12) і становить 10851,36 грн., а також за 1 день 2024 року 904,28 грн) Таким чином, АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» здійснило нарахування компенсації невикористаних днів відпустки у відповідності із діючим законодавством України, та своєчасно, під час звільнення виплатила ці суми позивачу. Щодо подвійної оплати за роботу у вихідні дні, зазначив, що статтею 72 КЗпП визначено, що робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу. Згідно статті 107 КЗпП робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками,- у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку. У разі залучення згідно з законодавством до роботи працівників у вихідні дні, які є загальними вихідними днями (субота, неділя) або визначені за графіком роботи (змінності), то робота у такі дні оплачується в подвійному розмірі або компенсується іншим днем відпочинку з оплатою роботи у вихідний день в одинарному розмірі. Термін надання іншого дня відпочинку визначається за згодою сторін (лист Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2009 р. № 853/13/84-09). Відповідно до ст. 71 КЗпП , [PERSON] був залучений до роботи у вихідні дні на підставі наступних наказів АТ «ДТЕК Донецькі електромережі»: наказ № 395-ОД від 01.09.2023 р, наказ № 297-ОД від 07.07.2023 р., наказ № 283-ОД від 30.06.2023 р., наказ № 227-ОД від 26.05.2023 р., наказ № 139-ОД від 31.03.2023 р., наказ № 75-ОД від 10.02.2023 р., наказ № 487-ОД від 23.12.2023 р., наказ № 476-ОД від 09.12.2022 р., наказ № 471/1-ОД від 02.12.2022 р., наказ № 450-ОД від 18.11.2022 р. Вказаними наказами була передбачена компенсація у вигляді одинарного посадового окладу за фактично відпрацьований час та іншого дня відпочинку у найближчий час для працівників товариства. Позивач [PERSON] відповідно до вказаних наказів добровільно виходив на роботу у вихідні дні, щомісячно отримував розрахункові листи про нарахування заробітної плати, в яких вказана одноразова оплата за таку роботу, вказаний вид компенсації не оскаржував, тобто був згоден із виплаченою компенсацією та і надалі продовжував виконувати роботу на таких умовах. Частиною третьою статті 29 КЗпП України визначено, що ознайомлення працівників з наказами (розпорядженнями), повідомленнями, іншими документами роботодавця щодо їхніх прав та обов`язків допускається з використанням визначених у трудовому договорі засобів електронних комунікаційних мереж з накладенням удосконаленого електронного підпису або кваліфікованого електронного підпису. У трудовому договорі за згодою сторін можуть передбачатися альтернативні способи ознайомлення працівника, крім інформації, визначеної пунктом 4 частини першої цієї статті, що доводиться до відома працівників у порядку, встановленому цією статтею. Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХ у період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником. Щодо необхідності роботи у вихідні дні та умов компенсації такої роботи [PERSON] повідомлявся телефоном і відповідно давав згоду на роботу із такими умовами компенсації. На підставі вищевказаних наказів [PERSON] була проведена оплата роботи в вихідні дні за одинарним розміром, що підтверджується розрахунковими листами, які долучені до матеріалів справи позивачем. Правом на додатковий вихідний [PERSON] не скористався. Вважає, що виплата компенсації за роботу у вихідні дні позивачу була проведена у відповідності до норм ст.107 КЗпП України та підстави щодо стягнення із відповідача подвійного розміру оплати відсутні. Щодо матеріальної допомоги при виході на пенсію, зазначив, що відповідно до Положення про надання матеріальної допомоги працівникам АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» (додаток 11 до Колективного договору) матеріальна допомога в Товаристві надається працівникам, які оформили пенсію вперше у зв`язку із досягненням пенсійного віку та із трудовим стажем понад 20 років в розмірі 4 середніх зарплати. Матеріальна допомога нарахована у відповідності Постанови КМУ № 100 від 08 лютого 1995 року із змінами та доповненнями від 12 вересня 2023 року. «У разі, коли середньомісячна заробітна плата визначена законодавством як «розрахункова величина для нарахування матеріальної (грошової) допомоги», вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 12 місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Під час обчислення середньої заробітної плати за 12 місяців, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу двадцять третього п. 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації. Середньомісячне число робочих днів розраховується шляхом ділення на 12 сумарного числа робочих днів за останні 12 календарних місяців згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства». При обчисленні середньої заробітної плати для нарахування матеріальної (грошової) допомоги, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Станом на 11 січня 2024 року позивачу [PERSON] була нарахована і сплачена матеріальна допомога при виході на пенсію в розмірі 100 678,58 грн. У зв`язку із некоректною роботою системи, АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» було проведено перерахунок середнього заробітку та донараховано суму однаразової допомоги при виході на пенсію та 27 лютого 2024 року зараховано відповідачу на картковий рахунок 4898,80 грн. За таких обставин, АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» вважає, що розрахунок із позивачем при звільнені виконаний в повному обсязі у відповідності до ст.116 КЗпП України, законні підстави щодо перерахунку виплачених сум відсутні. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до АТ «ДТЕК Донецькі електромережі». Позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив, у якій позивач зазначив щодо виплати компенсації за невикористані дні відпустки - відповідач АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» у відзиві на позовну заяву зазначив, що в розрахунок середнього заробітку для сплати компенсації за невикористані дні відпустки включено «Доплату за роботу в зоні ризику», яка була в січні і лютому 2023 року, але з квітня 2023 року роботодавець змінив назву цієї виплати на «Премію за роботу в зоні ризику» і до розрахунку середніх заробітків не включив на підставі того, що, на його думку, це виплата за виконання окремих доручень (одноразового характеру), що не входять в обов`язки працівника. Позивач зазначив, що ніяких окремих доручень (одноразового характеру), що не входять в обов`язки майстра по ремонту й експлуатації кабельних ліній, фактично надано відповідачем не було. Всі роботи, які виконувались кожен день за місяці 2023 року, як у січні, лютому 2023 року (коли сплачувалась «Доплата за роботу в зоні ризику», яку роботодавцем включена до розрахунку) так і з квітня 2023 року (коли сплачувалась доплата перейменована на «Премія за роботу в зоні ризику», яку роботодавець не включив до розрахунку) фіксуються в журналі «Обліку робіт за нарядами й розпорядженнями», якій веде диспетчер району електромережі, відповідно його посадових обов`язків, і відповідно всі роботи, що виконувались бригадою під керівництвом позивача, зафіксовані в цьому журналі та вони всі входять в постійні обов`язки майстра по ремонту й експлуатації кабельних ліній відповідно посадової інструкції майстра і обов`язки майстра не змінювалися, тобто однакові, як коли були включені в розрахунок, так і коли були не включені до розрахунку середнього заробітку. АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» при розрахунку середнього заробітку не враховано премію за роботу в зоні ризику і не надано жодного підтвердження того, що «Премія за роботу в зоні ризику» мала одноразовий характер за окремі доручення, що не входять до обов`язків працівника, у вигляді наказів по підприємству на сплату цієї премії чи інших розпорядчих документів. Відповідно, ця «премія за роботу в зоні ризику» не сплачувалась, як премія за виконання окремих доручень (одноразового характеру), що не входять в обов`язків працівника, а також інші одноразові виплати та мала бути врахована при розрахунку середнього заробітку. Також в додатку наданому відповідачем «Про невключені суми заробітної плати» наочно відображено, що ця премія сплачувалась кожен місяць до дня звільнення, і не мала одноразовий характер, це також підтверджено роботодавцем в розрахункових листах. Крім того при розрахунку АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» не враховано доплату до подвійного розміру за роботу у вихідні дні за 2023 рік. На підприємстві для ремонтних бригад встановлено п`ятиденний графік роботи до переліку цих бригад входила і бригада позивача по ремонту й експлуатації кабельних ліній. Відповідно графіка роботи затвердженого в АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» була встановлена 40 годинна робоча неділя та встановлені відповідно графіка роботи вихідні дні - субота і неділя. Трудовим законодавством України за роботу у вихідні дні встановлена оплата в подвійному розмірі й лише за бажанням і згодою робітника могла бути компенсація у вигляді надання іншого дня відпочинку. 04 січня 2024 року позивач дізнався про порушені права на подвійну оплату за роботу у вихідні дні й відповідно написав заяву про доплату до подвійного розміру. Відповідь від роботодавця отримав тільки після повторної заяви 04 лютого 2024 року, коли вже не був працівником цього підприємства. У відзиві на позовну заяву відповідач вказав на повідомлення позивача телефоном про умови компенсації, що не відповідає дійсності на переконання останнього, який не працював на дистанційній роботі й свого безпосереднього керівника бачив кожен день і він мав можливість ознайомити його з наказами під підпис, як він це робив щомісячно при ознайомленні й з табелем роботи в шкідливих і тяжких умовах праці під підпис. При цьому, ознайомлення з видом компенсації за роботу у вихідні дні й з підписаним наказом, роботодавець повинен був робити напередодні вихідного дня, в якій відбувались роботи, що роботодавець не робив, а посилання відповідача на отримані розрахункові листи, які були отримані після виконання робіт є безпідставними. Відповідач не надав у відповіді на позов накази, на які він посилається, як і підтвердження ознайомлення позивача з цими наказами. Щодо матеріальної допомоги при виході на пенсію, зазначає, що відповідно ст. 116 КЗпП України АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» мало розрахуватися з позивачем у повному обсязі 11 січня 2024 року в день звільнення, це був робочий день, що не було зроблено. Донарахування 27 лютого 2024 року було здійснене тільки після заяви позивача від 21 лютого 2024 року. В розрахунок середнього заробітку не врахована премія за роботу в зоні ризику і доплата до подвійного розміру за роботу у вихідні за 2023 рік. Також, на переконання позивача, відповідач порушив вимоги законодавства при розрахунку кількості робочих днів, розміру середньоденного заробітку, тощо. Роботодавець не надав після доплати 27 лютого 2024 року розрахунковий лист у відповідності вимог ст.110 і ст. 47 КЗпП України про сплачену суму і які були утримання зроблені, чим порушив закон. Підсумовуючи вище зазначене, вважає, що АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» не розрахувались з ним при звільнені в повному обсязі в порушення ст. 116, 117 КЗпП України. Враховуючи вищенаведене, позивач просив суд не брати до уваги викладені у відзиві відповідача аргументи та пояснення, не приймати у якості належних доказів долучені документи, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Представник відповідача Колодка В.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримуючи доводи письмового відзиву, пояснила, що відповідачем за клопотанням позивача до суду надано копії наказів про виплату премії працівникам АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» за роботу у зоні ризику, що видані згідно додатку 7 до колективного договору та є одноразовим преміюванням. У даний час таке преміювання викликане необхідністю виконання відновлювальних робіт, зокрема внаслідок обстрілів, які можуть виконуватися різними дільницями, тому накази видаються окремо кожного місяця. Залучення позивача до роботи у вихідні дні відбувалося на підставі наказів АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», якими була передбачена компенсація у вигляді одинарного посадового окладу за фактично відпрацьований час та іншого дня відпочинку. На думку відповідача розрахунок з позивачем проведений у встановленому законом порядку. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює на посаді провідного інженера в АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», позивач [PERSON] також працював у товаристві, був підлеглим свідка, у січні 2024 року звільнився по виходу на пенсію. Може пояснити, що позивач залучався до роботи у вихідні дні приблизно один - два рази на місяць. Про таку необхідність свідок особисто повідомляв позивача по телефону, отримував його згоду, доводив до відома задачі, які треба виконати. Також, про необхідність виконання робіт у вихідний день по телефону свідок повідомляв керівництво та спеціаліста, який веде табельний облік, щоб усе було відображене у табелі. Всі працівники товариства були попереджені про такий порядок зв`язку та сповіщення, офісне приміщення у м. Костянтинівка було пошкоджене внаслідок обстрілів. Пояснив, що співробітники товариства, як і позивач, були повідомлені про встановлення одинарної оплати за роботу у вихідний день з наданням додаткового дня відпочинку. Зазначив, що на порталі ДТЕК через додаток працівники також можуть побачити всю інформацію з приводу вихідних днів, відгулів, розрахункових листів, тощо, без необхідності звернення до керівника. З`ясувавши позицію позивача, заслухавши пояснення представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», обіймав посаду майстра по ремонту й експлуатації кабельних ліній, 11 січня 2024 року звільнений з посади за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КзпП України, що підтверджується відомостями трудової книжки позивача серії [NUMBER] від 21 серпня 1986 року, копією наказу про звільнення № 13-к від 11 січня 2024 року. Відповідно до Посадової інструкції майстра по ремонту й експлуатації кабельних ліній Регіону електричних мереж АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», затвердженої 22 червня 2021 року, метою майстра бригади з ремонту та експлуатації КЛ є: утримування в справному стані виробничих будівель і споруд енергооб`єктів, забезпечення максимальної економічності і надійності електропостачання та організації роботи бригад з ремонту та експлуатації кабельних ліній 0,4-6-10кВ без аварій і травматизму працівників. Майстер бригади з ремонту та експлуатації КЛ безпосередньо підпорядкований провідному інженеру регіону електричних мереж. Визначено завдання та обов`язки посади: здійснення згідно з чинними законодавчими і нормативними актами, які регулюють виробничо-господарську діяльність підприємства, керівництво бригадою. З посадовою інструкцією ознайомлений позивач [PERSON] 02 липня 2021 року. Згідно розрахункового листа за січень 2024 року позивача повідомлено про нараховані та виплачені суми при звільненні, з урахуванням компенсації за невикористані відпустки, одноразової допомоги при звільненні; всього нараховано 172 859, 59 грн.; сума до виплати склала 139 096, 27 грн. На підтвердження повідомлення позивача про суми розрахунку останнім надано до матеріалів справи скріншот повідомлення у додатку вайбер від 15 січня 2024 року. Також, на підтвердження отримання 26 січня 2024 року від відповідача копії наказу про звільнення, письмового повідомлення про нарахування, трудової книжки позивачем додано до матеріалів справи скріншот з застосунку «Нова пошта». Згідно розрахункових листків позивачу [PERSON] за період листопада 2022 року по лютий 2023 року була нарахована і виплачена доплата за роботу у зоні ризику, щомісячно; у березні 2023 року - матеріальна допомога співрПризвВіськСл (співробітникам, призваним на військову службу); з квітня 2023 року по грудень 2023 року - премія за роботу у зоні ризику, щомісячно. З таблиць відповідача вбачається, що розмір нарахованої позивачу оплати/доплати до середнього заробітка, винагороди при звільненні за базовим періодом листопад - грудень 2023 року склав 100 678,58 грн.; - компенсація за невикористану відпустку при звільненні (за поточний рік), 1 день, становить 904, 28 грн.; - компенсація за невикористану відпустку під час звільнення 2023 (за поточний рік), 12 днів, становить 10 851, 36 грн.; - компенсація за невикористану відпустку під час звільнення 2023 (за минулі періоди), 45 днів, становить 40 692, 60 грн. Згідно із розрахунку матеріальної допомоги [PERSON] при виході на пенсію за базовим періодом - січень-грудень 2023 року, сума оплати/доплати середнього заробітка, винагороди при звільненні склала 106 764,01 грн; включено у виплату 11 січня 2024 року - 100 678, 58 грн.; залишок (з урахуванням податків) - 6085, 46 грн. Відповідно до довідки АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» №89/1857-вих від 05 лютого 2024 року про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, розмір нарахованої позивачу [PERSON] заробітної плати за період часу з січня по грудень 2023 року склав 432 858, 57 грн. За довідкою відповідача загальна сума заробітку за 12 місяців 2023р (компенсація за невикористану відпустку під час звільнення 2023р) складає 330 063,63 грн., та враховує: - оклад, - доплата за шкідливі та тяжкі умови праці, - доплата за роботу у зоні ризику, - оплата роботи у вихідні дні, - оплата щорічної відпустки, - премія за підсумками роботи за місяць, - премія за підсумками роботи за виконання показників у попередній період, тощо. Не включені до розрахунку середньої заробітної плати згідно довідки відповідача: - внески ДМС, - винагорода праці одноразова, - матеріальна допомога співрПризвВіськСл, -премія за роботу в зоні ризику, - винагорода до ювілейних дат, - винагорода до святкових і пам`ятних дат. 21 лютого 2024 року позивач [PERSON] звертався на адресу відповідача з заявою щодо роз`яснення підстав, з яких для розрахунку середнього заробітку для виплати матеріальної допомоги при виході на пенсію згідно Колективного договору 4 середніх заробітка узято період 2 місяці, а не 12 місяців, як передбачено Положенням №100. Також, просив пояснити, чому у розрахунку не взято премію за роботу у зоні ризику та які виплати ще виключені з розрахунку середнього заробітку. Листом від 27 лютого 2024 року за вих. № 89/3384-вих відповідачем позивача повідомлено, що згідно Постанови №100 були внесені зміни розрахунку середнього заробітку для оплати матеріальної допомоги згідно Постанови №957. Згідно змін розрахунок проводиться виходячи із виплат за 12 кал. місяців, попередніх місяцю надання матеріальної допомоги. Зміни у системі були виконані, але у випадку позивача розрахунок був виконаний по старому алгоритму, скоріш за все, був збій в системі. Було проведено перерахунок середнього заробітку відповідно до змін, донараховано суму одноразової допомоги при виході на пенсію та 27 лютого 2024 року зараховано на рахунок позивача - 4898, 80 грн. Що стосується питання премії за роботу у зоні ризику, то згідно п. 4 підпункт «а» Постанови №100, дана виплата це - «за виконання окремих доручень» (одноразовий характер), що не входить в обов`язки працівника та при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. 15 березня 2022 р. Верховною Радою України ухвалено Закон України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" № 2136-ІХ (далі - Закон № 2136-ІХ) (зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX (далі - Закон № 2352)). Згідно з пунктом 2 розділу "Прикінцеві положення" Закону № 2136-ІХ главу XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) доповнено пунктом 2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Згідно з частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2136-ІХ на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. У відповідності дост. 93 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цимКодексом, Законом України "Про оплату праці"та іншими нормативно-правовими актами. Згідно вимог України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, а саме, основна заробітна плата, це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Частиною першою статті 9-1 КЗпП України визначено, що підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові порівняно з законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників. Згідно пунктів 6, 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій, заохочувальні виплати, винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями є «додатковими складовими заробітної плати». При вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. На підставі ст. 15 Закону України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Стаття 21 Закону України «Про оплату праці» визначає, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання. Як зазначалося вище,статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати та визначено, що премії віднесені до додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат, які у відповідності дост. 15 Закону України «Про оплату праці», встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Тобто, встановлення премії є правом, а не обов`язком керівника, і її розмір залежить від особистого внеску працівника в загальний результат роботи. Премія є засобом заохочення працівника та не є обов`язковим платежем, хоча і входять до структури заробітної плати. Вказана правова позиція, узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах у справі № 524/2418/17 від 23.10.2019 року, у справі №200/15537/15-ц від 13.03.2019 року. Статтями 10-13 Кодексу законів про працю України встановлено, що колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників а уповноважених ними органів. Колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю. Колективний договір може укладатися в структурних підрозділах підприємства, установи, організації в межах компетенції цих підрозділів. У колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема, формування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.). Згідно із п. 4.1 Колективного договору укладеного між генеральним директором ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та трудовим колективом в особі голови об`єднаної організації профспілки працівників ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», підписаного та зареєстрованого відділом праці УПСЗН Краматорської міської ради 02 серпня 2017 року, реєстраційний номер 06-18/173, із змінами і доповненнями, зобов`язаннями власника визначено встановлення періоду робочого часу для оплати праці - місяць, в межах затвердженого балансу тривалості робочого часу на відповідний місяць. Забезпечення тривалості робочого часу для працівників товариства 40 годин на тиждень (п. 4.2). Вихідними днями встановлено: суботу та неділю, тощо (п. 4.9). Відповідно до п. 2 Положення про оплату праці (додаток 5 до Колективного договору) система оплати праці працівників складається з: - фіксованого окладу (базова винагорода); - доплат і надбавок, передбачених чинним законодавством; - гнучкої системи преміювання за виконання групових та індивідуальних показників роботи. Відповідно до Положення про одноразове преміювання працівників (додаток 7 до Колективного договору) преміювання за даним Положенням здійснюється в окремих випадках, за виконану роботу, направлену на поліпшення техніко-економічних або інших показників роботи товариства - запобігання аваріям або усунення їх наслідків у короткий термін, виконання робіт із ліквідації наслідків стихії, виконання заходів, направлених на підвищення надійності роботи устаткування, запобігання крадіжкам майна товариства, участь у виявленні або затриманні осіб, що скоюють псування майна товариства та в інших випадках (п. 1.1 положення), - а також приурочується до державних, професійних свят і до ювілейних дат заснування колективів товариства. Преміювання працівників по даному Положенню здійснюється за окремим наказом у межах коштів, затверджених бюджетом товариства на ці цілі у поточному році (а.с. 2.3 Положення). Звертаючись до суду із даним позовом позивач зазначив про незгоду з обґрунтуванням АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» по не включенню «Премії за роботу в зоні ризику» в розрахунки середніх заробітних плат за 2023 рік, вказуючи, що ним не виконувались окремі доручення (одноразового характеру), що не входять в обов`язки майстра по ремонту й експлуатації кабельних ліній, тощо. Судом досліджено копії наказів про виплату премії за роботу у зоні ризику від 01 квітня 2023 року №145/1-ОД - у розмірі 80 грн. за 1 год. виконання робіт у м.Костянтинівка; від 26 травня 2023 року № 225-ОД, 30 червня 2023 року №289/2-ОД, 31 липня 2023 року № 328-ОД, 26 серпня 2023 року № 373-ОД, 29 вересня 2023 року №428-ОД, 03 жовтня 2023 року №454/2-ОД, 03 листопада 2023 року №492-ОД, 01 грудня 2023 року № 528-ОД, - у розмірі 40 грн. за 1 год. виконання робіт у регіоні, де проходять активні бойові дії за додатками, до яких включено позивача [PERSON] . Накази про виплату премії за роботу у зоні ризику не оскаржувалися та є чинними. Зі змісту вищевказаних наказів про винагороду працівникам АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» вбачається, що премію за роботу у зоні ризику у відповідному розмірі працівникам наказано нарахувати у відповідності до вимог додатку 7 до колективного договору «Положення про одноразове преміювання працівників АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» для забезпечення надійного та безперебійного електропостачання споживачів Донецької області. Як було зазначено у судовому засіданні представником відповідача, цей вид преміювання у теперішній час обумовлюється необхідністю виконувати відновлювальні роботи, зокрема внаслідок обстрілів; оскільки дільниці для виконання цих робіт можуть різнитися, накази про преміювання відповідачем видаються окремо кожного місяця. Тобто, у даному випадку роботодавець скористався своїм правом з нарахування додаткової (заохочувальної) виплати працівникам, у тому числі позивачу [PERSON] , визначивши її як одноразову винагороду у відповідності до Положення про одноразове преміювання працівників АТ «ДТЕК Донецькі електромережі». Постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати. Пунктом 3 цього Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт. Премії (в тому числі за місяць) та інші заохочувальні виплати за підсумками роботи за певний період під час обчислення середньої заробітної плати враховуються в заробіток періоду, який відповідає кількості місяців, за які вони нараховані, починаючи з місяця, в якому вони нараховані. Для цього до заробітку відповідних місяців розрахункового періоду додається частина, яка визначається діленням суми премії або іншої заохочувальної виплати за підсумками роботи за певний період на кількість відпрацьованих робочих днів періоду, за який вони нараховані, та множенням на кількість відпрацьованих робочих днів відповідного місяця, що припадає на розрахунковий період. Якщо період, за який нараховано премію чи іншу заохочувальну виплату, працівником відпрацьовано частково, під час обчислення середньої заробітної плати враховується сума у розмірі не більше фактично нарахованої суми премії чи іншої заохочувальної виплати. При обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час відпусток або компенсації за невикористані відпустки, крім зазначених вище виплат, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Відповідно до п. 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються: а) виплати за виконання окремих доручень (одноразового характеру), що не входять в обов`язки працівника (за винятком доплат за суміщення професій і посад, розширення зон обслуговування або виконання додаткових обсягів робіт та виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників, а також різниці в посадових окладах, що виплачується працівникам, які виконують обов`язки тимчасово відсутнього керівника підприємства або його структурного підрозділу і не є штатними заступниками); б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); в) компенсаційні виплати на відрядження і переведення (добові, оплата за проїзд, витрати на наймання житла, підйомні, надбавки, що виплачуються замість добових); г) премії за результатами щорічного оцінювання службової діяльності, за винаходи та раціоналізаторські пропозиції, за сприяння впровадженню винаходів і раціоналізаторських пропозицій, за впровадження нової техніки і технології, за збирання і здавання брухту чорних, кольорових і дорогоцінних металів, збирання і здавання на відновлення відпрацьованих деталей машин, автомобільних шин, введення в дію виробничих потужностей та об`єктів будівництва (за винятком цих премій працівникам будівельних організацій, що виплачуються у складі премій за результати господарської діяльності); д) грошові і речові винагороди за призові місця на змаганнях, оглядах, конкурсах тощо; е) пенсії, державна допомога, соціальні та компенсаційні виплати; є) літературний гонорар штатним працівникам газет і журналів, що сплачується за авторським договором; ж) вартість безплатно виданого спецодягу, спецвзуття та інших засобів індивідуального захисту, мила, змивних і знешкоджувальних засобів, молока та лікувально-профілактичного харчування; з) дотації на обіди, проїзд, вартість оплачених підприємством путівок до санаторіїв і будинків відпочинку; и) виплати, пов`язані з святковими та ювілейними датами, днем народження, за довголітню і бездоганну трудову діяльність, активну громадську роботу тощо; і) вартість безплатно наданих деяким категоріям працівників комунальних послуг, житла, палива та сума коштів на їх відшкодування; ї) заробітна плата на роботі за сумісництвом (за винятком працівників, для яких включення її до середнього заробітку передбачено чинним законодавством); й) суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; к) доходи (дивіденди, проценти), нараховані за акціями трудового колективу і вкладами членів трудового колективу в майно підприємства; л) компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати; м) заробітна плата, яка нарахована за час роботи у виборчих комісіях, комісіях всеукраїнського референдуму; н) винагороди державним виконавцям; о) грошова винагорода за сумлінну працю та зразкове виконання службових обов`язків. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці та для нарахування матеріальної (грошової) допомоги, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Перелік передбачених підпунктом «б» пункту 4 Порядку №100 виплат, які не включаються при обчисленні середньої заробітної плати, не є вичерпним. Враховуючи все вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що доводи позивача щодо необхідності включення премії за роботу в зоні ризику в розрахунки середніх заробітних плат за 2023 рік не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи. У судовому засіданні судом було досліджено копію журналу обліку робіт за нарядами й розпорядженнями по Костянтинівському РЕМ за 2023р, із записами про виконання робіт бригадою під керівництвом позивача [PERSON] у 2023 році. При цьому, доводи зазначені у письмових поясненнях позивача щодо змісту відомостей даного журналу не спростовують вищенаведених висновків, яких дійшов суд. Щодо доводів позову про несплату відповідачем подвійної оплати за роботу в вихідні дні за 2022 рік і за 2023 рік, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 04 січня 2024 року позивач [PERSON] звертався на адресу відповідача з заявою про проведення доплати за роботу у неробочі дні за 2022 рік та 2023 рік, вказуючи що 19 липня 2022 року ст. 72 КЗпП України вступила в дію та ним у вказані місяці була відпрацьована місячна норма робочого часу в повному обсязі. 04 лютого 2024 року позивач [PERSON] повторно звернувся до адресу відповідача щодо надання відповіді на його заяву від 04 січня 2024 року про виплату доплати за роботу у вихідні, неробочі дні у 2022-2023 р.р., вказуючи, що заяву було направлено 04 січня 2024 року з корпоративної пошти, яка у теперішній час заблокована для нього у зв`язку із звільненням. Відповідь не отримана. Доплата не проведена. АТ «ДТЕК Донецькі електричні мережі» на адресу позивача [PERSON] надано відповідь на заяву щодо виплати компенсації за роботу у вихідні дні, від 09 січня 2024 року. Зазначено, що статтею 72 КЗпП України передбачено два взаємовиключних способу компенсації за роботу у вихідний день - надання іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Умовами наказів товариства № 450-ОД від 18.11.2022р., № 471/1-ОД від 02.12.2022р., № 476-ОД від 09.12.2022р., № 487-ОД від 23.12.2022р., № 75-ОД від 10.02.2023р., №139-ОД від 31.03.2023 р., № 227-ОД від 26.05.2023р., № 283-ОД від 30.06.2023р., № 297-ОД від 07.07.2023р., № 395-ОД від 01.09.2023р., згідно яких позивача було залучено до роботи у вихідні дні, передбачалась компенсація у вигляді одинарного посадового окладу за фактично відпрацьований час та іншого дня відпочинку у найближчий час, а термін наданні іншого дня відпочинку визначався за згодою сторін. Зазначено, що своїм правом на надання днів відпочинку за роботу у зазначені вихідні дні позивач до цього часу не скористався. Повідомлено, що враховуючи викладене, вимоги позивача щодо виплати подвійної оплати за роботу у вихідні дні 2022-2023 р.р. не можуть бути задоволені з боку товариства, разом з тим зазначено про можливість взяти дні відпочинку у найближчий час шляхом подання відповідної заяви. Також, як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] звертався до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці щодо можливого порушення законодавства про працю керівництвом Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» в частині невиплати компенсації за роботу у вихідні, неробочі дні за період з 19.07.2022 по 11.01.2024. У відповіді від 29 січня 2024 року на звернення позивача зазначено про направлення на адресу Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» листа щодо ефективних засобів дотримання законодавства та запобігання можливим його порушенням. Зазначено, що 15 березня 2022 р. Верховною Радою України ухвалено Закон України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" № 2136-ІХ (далі - Закон № 2136-ІХ) (зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX (далі - Закон № 2352)). Згідно з пунктом 2 розділу "Прикінцеві положення" Закону № 2136-ІХ главу XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) доповнено пунктом 2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Згідно з частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2136-ІХ на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Зауважено, що у період з 24 березня 2022 р. до 18 липня 2022 р. норми статті 72 КЗпП не застосовувались згідно з частиною 6 статті 6 Закону № 2136-IX. Проте, Законом України № 2352-IX до норм Закону № 2136 було внесено зміни, відповідно до яких ст. 72 КЗпП виключено з переліку норм, які не застосовуються у період дії воєнного стану. Ці зміни набули чинності 19 липня 2022 року, тощо. Згідно із п. 4.1 Колективного договору між генеральним директором ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та трудовим колективом, із змінами та доповненнями, зобов`язаннями власника визначено встановлення періоду робочого часу для оплати праці - місяць, в межах затвердженого балансу тривалості робочого часу на відповідний місяць. Забезпечення тривалості робочого часу для працівників товариства 40 годин на тиждень (п. 4.2). Вихідними днями встановлено: суботу та неділю, тощо (п. 4.9). Відповідно до п. 18 Положення про оплату праці (додаток 5 до Колективного договору) зазначено про здійснення організації та оплати праці за роботу у вихідні, святкові дні та понаднормовий час згідно чинному законодавству. За згодою сторін робота у вихідні дні компенсується шляхом надання іншого дня відпочинку або оплачується в подвійному розмірі (ст. 72 КЗпП України). Робота в святкові та неробочі дні оплачується в подвійному розмірі. За бажанням працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому надається інший день відпочинку (ст. 107 КЗпП України). Оплата роботи у вихідні, святкові та неробочі дні обчислюється згідно зі ст. 107 КЗпП України за години, фактично відпрацьовані у ці дні. За роботу у вихідні, святкові дні, понаднормовий час, активний час за період чергування вдома у вихідні та святкові дні проводиться нарахування доплат та надбавок до тарифної ставки (посадового окладу) на одинарну тарифну ставку. Правилами внутрішнього трудового розпорядку (додаток 12 до Колективного договору) встановлено, що відповідно до статті 50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу не може перевищувати 40 годин на тиждень (п. 5.1). У пат «ДТЕК Донецькобленерго» встановлюється п`ятиденний робочий тиждень (п. 5.3). Вихідними днями встановлюються субота та неділя (п. 5.7). Працівник може бути залучений до роботи у вихідні дні та (або) святкові дні тільки у виняткових випадках, що визначаються законодавством (стаття 71 КЗпП України), а саме: для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій і негайного усунення їх наслідків; для відвернення нещасних випадків, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, загибелі або псування майна; для виконання невідкладних, наперед не передбачених робіт, від негайного виконання яких залежить у дальшому нормальна робота підприємства; для виконання невідкладних вантажно-розвантажувальних робіт з метою запобігання або усунення простою рухомого складу чи скупчення вантажів у пунктах відправлення і призначення. Залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться за письмовим наказом (п. 5.18.1). Як вбачається з наданих стороною відповідача копій наказів про роботу у вихідні дні, досліджених судом в судовому засіданні: від 18 листопада 2022 року № 450-ОД, 02 грудня 2022 року № 471/1-ОД, 09 грудня 2022 року №476-ОД, 23 грудня 2022 року № 487-ОД, 10 лютого 2023 року № 75-ОД, 31 березня 2023 року № 139-ОД, 26 травня 2023 року № 227-ОД, 30 червня 2023 року № 283-ОД, 07 липня 2023 року № 297-ОД, 01 вересня 2023 року №395-ОД, наказано залучити до роботи у відповідні вихідні дні з компенсацією у вигляді одинарного посадового окладу за фактично відпрацьований час та іншого дня відпочинку у найближчий час працівників товариства згідно додатків, до яких включено позивача [PERSON] . Відповідно до статті 72 КЗпП України робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу. Положеннями статті 107 КЗпП України передбачено, що робота у святковий і неробочий день (частина 4 статті 73) оплачується у подвійному розмірі: відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки: працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку. Відповідно до Положень Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" № 2136-ІХ, у період з 24 березня 2022 року до 18 липня 2022 року норми статті 72 КЗпП не застосовувались згідно з частиною 6 статті 6 Закону № 2136-IX. Законом України № 2352-IX до норм Закону № 2136 було внесено зміни, відповідно до яких ст. 72 КЗпП виключено з переліку норм, які не застосовуються у період дії воєнного стану. Суд зауважує, що законодавчі зміни щодо дії положень ст. 72 КЗпП України у період воєнного стану не виключають можливості визначення за згодою роботодавця та працівника способу компенсації за роботу у вихідний день у вигляді надання іншого дня відпочинку. Крім того, згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» працівникам, які залучались до роботи у святковий чи неробочий день, вона оплачується за години, відпрацьовані в ці дні: відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; тим, чия праця оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної такої ставки, а тим, хто одержує місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки понад оклад, якщо ця робота провадилась у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної такої ставки, якщо цю норму було перевищено. На бажання працівника, який працював у святковий або неробочий день, йому може бути надано інший день відпочинку за умови, що робота в цей день виконувалась понад установлену місячну норму робочого часу. Робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або в грошовій формі у подвійному розмірі. Таким чином, спосіб компенсації за роботу у вихідний день (надати інший день для відпочинку чи здійснити підвищену оплату) визначається за згодою між роботодавцем та працівником, (незалежно від того, від кого виходить ініціатива), і в наказі про залучення працівників до роботи у вихідний день конкретно зазначається, у який саме спосіб працівникові компенсуватиметься робота у вихідний день. Наказ доводиться до відома працівників, які залучаються до роботи у вихідний день. Про необхідність залучення до роботи у вихідний день позивач повідомлявся засобами телефонного зв`язку, про що пояснив у судовому засіданні свідок [PERSON] , який зазначив, що по телефону отримував згоду позивача, доводив до відома задачі, які треба виконати, тощо. При цьому суд враховує, що частиною третьою статті 29 КЗпП України визначено, що ознайомлення працівників з наказами (розпорядженнями), повідомленнями, іншими документами роботодавця щодо їхніх прав та обов`язків допускається з використанням визначених у трудовому договорі засобів електронних комунікаційних мереж з накладенням удосконаленого електронного підпису або кваліфікованого електронного підпису. У трудовому договорі за згодою сторін можуть передбачатися альтернативні способи ознайомлення працівника, крім інформації, визначеної пунктом 4 частини першої цієї статті, що доводиться до відома працівників у порядку, встановленому цією статтею. Відповідно до частини другої статті 7 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" № 2136-ІХ у період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником. З копій досліджених судом наказів про роботу у вихідні дні вбачається визначення компенсації такої роботи саме у вигляді одинарного посадового окладу за фактично відпрацьований час та іншого дня відпочинку у найближчий час тощо, що узгоджується з п. 18 Положення про оплату праці (додаток 5 до Колективного договору). Оплата роботи у вихідні дні у визначеному зазначеними наказами розмірі проведена відповідачем, що відображено у наявних у матеріалах справи розрахункових листах. За таких обставин суд відхиляє доводи позивача щодо необхідності доплати в подвійному розмірі за роботу у вихідні дні за 2022 рік і за 2023 рік, та вважає їх необґрунтованими. Позивачем в позовній заяві не порушується питання про скасування вищезазначених наказів в частині визначення способу компенсації за роботу у вихідні дні. У відповідності до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, із урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність достатніх правових підстав до задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача доплати до подвійного розміру за роботу в неробочі дні за 2022 і 2023р. в розмірі 9217,72 грн., а також похідних вимог про стягнення доплати компенсації за невикористані дні відпусток в розмірі 11565,20 грн., доплати матеріальної допомоги при виході на пенсію в розмірі 29418,46 грн. Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, суд дійшов наступних висновків. Згідно із Положенням про надання матеріальної допомоги працівникам (додаток 11 до Колективного договору між генеральним директором ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та трудовим колективом, із змінами та доповненнями) п. 2.4 при стажі роботи у товаристві не менше 5 років у разі першого звільнення у зв`язку із виходом на пенсію не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку або з дня отримання довідки МСЕК мають право на отримання одноразової виплати: - від 5 до 10 років трудового стажу - 2 середніх зарплати; - від 10 до 20 років трудового стажу - 3 середній зарплати; - понад 20 років трудового стажу - 4 середніх зарплати. Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року «Про Порядок обчислення середньої заробітної плати» обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки. Як встановлено у ході судового розгляду справи, що у зв`язку із невірним розрахунком середнього заробітку для оплати матеріальної допомоги відповідачем після письмового звернення позивача було проведено перерахунок середнього заробітку, донараховано суму одноразової допомоги при виході на пенсію та 27 лютого 2024 року додатково перераховано на рахунок позивача 4898, 80 грн. Дата здійснення доплати суми матеріальної допомоги на користь позивача - 27 лютого 2024 року, вбачається з матеріалів справи та не є спірною у даній справі. Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються нормами трудового законодавства. У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. За змістом статей 94, 116, 117 КЗпП України середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Тобто, обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. При цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За таких обставин, позивач [PERSON] має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12 січня 2024 року, дня наступного за звільненням, по 27 лютого 2024 року включно, виходячи з 33 робочих днів, за розрахунком: середньоденний заробіток 1277,41 грн. (розрахований виходячи з виплат за 2 місяці, що передують звільненню згідно довідки про заробітну плату позивача №89/1857-вих від 05 лютого 2024 року, без урахування виплат, що не включаються до розрахунку згідно Постанови КМУ №100 від 08 лютого 1995 року - 40877,31 грн. / 32 фактично відпрацьованих робочих дні) х 33 р.д. = 42 154, 53 грн. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає до часткового задоволення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). В силу ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 735, 70 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial