Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

позивачка [PERSON] 12.06.2024 звернулась в суд із позовом, в якому, згідно із заявою про уточнення позовних вимог від 16.07.2024, просить скасувати арешт з нерухомого майна, що перебуває у її власності, накладений постановою Сихівського районного суду м.Львова від 02.03.2005 року, а саме на квартиру за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 1908389. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до договору довічного утримання від 07.06.2004, вона стала власницею квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Станом на даний час виникла необхідність в продажі зазначеної квартири, однак на таку накладено арешт згідно із постановою Сихівського районного суду м. Львова від 02.03.2005. Листом від 04.04.2004 №23990 Галицький відділ державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив її про те, що відсутня технічна можливість звільнення майна з-під арешту, а наявність такого арешту обмежує\~її права, як власника майна, що зумовило\~звернення\~до суду. Ухвалою від 18.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 12.07.2024 залучено до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] . Від представника позивачки адвоката Брильовської О.Р. 11.07.2024 надійшло клопотання про долучення доказів. Ухвалою суду від 19.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання учасники справи не з`явились, відтак на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Від представника позивачки [PERSON] адвоката Брильовської О.Р. 24.07.2024 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивачки, позов підтримала, просила такий задовольнити. Також 23.07.2024 від представника позивачки надійшла заява, у якій остання просила судовий збір залишити за позивачкою [PERSON] . Відповідач Галицький відділ державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції явку представника у судове засідання не забезпечив, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причин своєї неявки не повідомив та не подав до суду відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, 19.07.2024 останній звернувся із заявою, у якій не заперечив щодо скасування арешту на нерухоме майно, вказав, що претензій до [PERSON] та [PERSON] не має. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом\~статті 5 ЦПК України\~застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності, тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно з ч.2 цієї статті про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02.03.2005 Сихівським районним судом м.Львова у кримінальній справі про обвинувачення [PERSON] за ч. 1 ст.122 КК України, накладено арешт на майно обвинуваченого [PERSON] , а саме: гараж в гаражному кооперативі № [NUMBER] «Енергетик» по вул. Енергетичній в м. Львові, квартиру [ADDRESS] , в якості забезпечення цивільного позову потерпілого [PERSON] . Постановою державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Підгайної Н.Й. від 28.04.2005 виконавче провадження згідно із зазначеною постановою Сихівського районного суду м.Львова від 02.03.2005 закінчено, однак арешт з нерухомого майна не знято. Окрім цього, відповідно до постанови Франківського районного суду м. Львова від 23.12.2008 у кримінальній справі №1-1/8/08 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, провадження у справі закрито. Окрім цього, цивільний позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 2 000 грн моральної шкоди та 1 650 грн витрат по оплаті праці адвокатів. Зазначеною постановою Франківського районного суду м.Львова питання щодо скасування арешту майна обвинуваченого [PERSON] не вирішено. Разом з тим, встановлено, що потерпілий [PERSON] , який залучений до участі в справі в якості співвідповідача, не заперечує щодо скасування арешту на нерухоме майно, оскільки претензій майнового характеру до [PERSON] та [PERSON] не має. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до договору довічного утримання від 07.06.2004, позивачка [PERSON] після смерті [PERSON] стала власницею квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується наявною в матеріалах справи інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 386370527 від 11.07.2024). Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. ст.\~317\~та\~319 Цивільного кодексу України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1\~статті 386 цього Кодексу\~держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За правилами ч. 1\~ст. 391 Цивільного кодексу України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 12.10.2022 у справі № 203/3435/21 (провадження № 61-5467св22) зазначено, що «наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 643/3614/17 дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). У зв`язку із наведеним, право позивачки [PERSON] на володіння, користування та розпоряджання своїм майном, підлягає захисту, шляхом скасування арешту на квартиру [ADDRESS] , оскільки враховуючи наведені обставини справи, саме такий спосіб захисту відповідає положенню\~ст.16 ЦК України, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо вирішення судових витрат у справі, слід вказати таке. Згідно із квитанцією АТ «Укрпошта», платіж №1341641860 від 12.06.2024, а також випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 19.06.2024, позивачкою [PERSON] при поданні даної позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 1\~211,20 грн. Оскільки від представника позивачки надійшла заява, у якій вона просила не стягувати судовий збір із відповідачів, враховуючи принцип диспозитивності процесу, вказаний розмір судового збору слід залишити за позивачкою [PERSON] .

Outcome: approved