Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із вказаним позовом до відповідачів Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про стягнення моральної шкоди. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Веремієнка Андрія Олександровича від 13 лютого 2024 року було відкрито виконавче провадження [NUMBER] про стягнення з неї суми штрафу 680 грн.00 коп. Виконавче провадження було відкрито на виконання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1182194 від 02 січня 2024 року. Зазначена постанова про накладення адміністративного стягнення була оскаржена 08 січня 2024 року до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 15 лютого 2024 року державним виконавцем Веремієнком Андрієм Олександровичем було винесено постанову про арешт коштів боржника. У зв`язку з чим належні їй кошти на карткових рахунках було заблоковано. 15 лютого 2024 року з належного позивачу карткового рахунку в АТ КБ «Приватбанк» було вилучено суму 1 117 грн. 00 коп., тобто відбулося повне виконання в межах виконавчого провадження [NUMBER]. 16 лютого 2024 року нею було повідомлено до Довгинцівського відділу державної виконавчої служби в м. Кривому Розі, що постанова про накладення на неї штрафу, на виконання якої було відкрито зазначене вище виконавче провадження, нею була оскаржена до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Таким чином, на день подання постанови про стягнення штрафу до виконання, вона була оскаржена, не набрала законної сили, про що було відомо стягувачу, а відтак відкриття виконавчого провадження відбулось з порушенням вимог п. 1 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 за виконавчим документом, який не набрав законної сили, є протиправною, та такою, що підлягала скасуванню. Реалізовуючи своє право на оскарження постанов державного виконавця, позивач звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом про визнання постанов протиправними та їх скасування. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року у справі №160/5335/24 скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] від 13 лютого 2024 року, визнано протиправною та скасовано постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні [NUMBER] від 15 лютого 2024 року, які винесено державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Веремієнком Андрієм Олександровичем. Зазначене судове рішення не оскаржено та набрало законної сили 16 квітня 2024 року. Всі зазначені вище дії державний виконавець вчиняв під час перебування позивача разом із дітьми поза межами України, оскільки 05 лютого 2024 року вони виїхали до Угорщини на запрошення благодійної організації «Центр єврейської культури «Beit Graham». Тобто внаслідок протиправних дій державного виконавця вона залишилася з трьома дітьми у чужій країні без грошових коштів взагалі. Це привело її у повний відчай, оскільки вона не мала можливості навіть придбати дітям додаткове харчування, не знала чи зможе вона оплатити дорогу додому після повернення в Україну. Протиправні дії відповідача спричинили їй значні моральні страждання, порушили її права та інтереси, права її дітей. Розмір спричиненої моральної шкоди позивач оцінює у 50 000,00 грн. Ухвалою суду від 07.05.2024 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 27.05.2024 від Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, в особі його представника [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 29.05.2024 від Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в особі державного виконавця Боброва О.С., надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд при ухваленні рішення у справі не бере відзиви до уваги, оскільки Довгинцівський відділ ДВС у супереч вимог ст. 178 ч. 4 ЦПК України не направив копію відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, а ГУ Держказначейства - позивачу у справі, одночасно з наданням відзиву до суду, та не надали суду доказів про його направлення засобами поштового зв`язку. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Веремієнком Андрієм Олександровичем на підставі постанови від 13.02.2024 відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання постанови №ЕНА №1182194 від 02.01.2024, стягувач - Полк патрульної поліції в м. Кривий Ріг, розмір штрафу - 680,00 грн. 15.02.2024 державним виконавцем Веремієнком А.О. також постановлено постанову про арешт коштів боржника. У свою чергу, позивачем було оскаржено дії державного виконавця Веремієнка А.О. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду. 14.03.2024 своїм рішенням Дніпропетровський окружний адміністративний суд у справі №160/5335/24 за позовом [PERSON] до Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов адміністративний позов задовольнив частково; ухвалив скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] від 13 лютого 2024 року, винесену державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Веремієнком Андрієм Олександровичем; визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні [NUMBER] від 15 лютого 2024 року винесену державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Веремієнком Андрієм Олександровичем. У задоволенні решти позовних вимог відмовив. Станом на дату розгляду справи рішення відповідно до інформації, наявної у Єдиному державному реєстрі судових рішень, не набрало законної сили (https://reyestr.court.gov.ua/Review/ 117690372). Однак, у матеріалах справи наявна копія рішення з відміткою та печаткою суду про набрання рішенням законної сили 16.04.2024. Як вбачається з інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження [NUMBER] завершене. Крім того, [PERSON] було оскаржено постанову №ЕНА №1182194 від 02.01.2024. Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.03.2024 у справі №214/255/24 у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Полку патрульної поліції у м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття справи - відмовлено. Постанову серії ЕНА №1182194 від 02 січня 2024 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., винесену інспектором взводу №3 роти №2 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Андрієнком Володимировим Миколайовичем - залишено без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/118153848 ). Рішення оскаржене, станом на день ухвалення рішення Третім апеляційним адміністративним судом справа не розглянута (https://reyestr.court.gov.ua/Review/119341601). Позивач звертаючись до суду вказала, що протиправними діями державного виконавця були порушені її права і внаслідок цих протиправних дій їй завдано моральної шкоди, розмір якої вона оцінює у 50 000,00 грн. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). За частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач в цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди в розумінні статей 1167, 1174 ЦК України. Для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач, пред`являючи позов про стягнення моральної шкоди, зазначає, що протиправними діями державного виконавця щодо прийняття постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів боржника, і подальшого оскарження їх у судовому порядку, їй була завдана моральна шкода, що спричинила негативні наслідки, вона перебувала у стресовому стані, оскільки всі зазначені вище дії державний виконавець вчиняв під час її перебування разом із дітьми поза межами України, оскільки 05 лютого 2024 року вони виїхали до Угорщини на запрошення благодійної організації «Центр єврейської культури «Beit Graham». Тобто внаслідок протиправних дій державного виконавця вона залишилася з трьома дітьми у чужій країні без грошових коштів взагалі. Однак, як вбачається з інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру судових рішень, станом на день розгляду справи остаточні рішення у справах №160/5335/24 та №214/255/24 відсутні. Але треба зауважити, що, якщо рішення у справі №160/5335/24 набрало законної сили 16.04.2024, то ним відповідно було встановлено протиправність дій державного виконавця при винесенні постанови про арешт коштів боржника. Однак, таке рішення не вказує на наявність факту заподіяння позивачу такою постановою виконавчою службою моральної шкоди, зокрема, і у тому виразі, про який вказала позивач. Відтак, позивачем не доведено як факту заподіяння моральної шкоди, так і відповідно інших складових, які підлягають доведенню у даному спорі. Сам лише факт скасування постанови державного виконавця не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди. Крім того, визнання судом протиправною та скасування постанови державного виконавця стосується виключно меж застосування законодавства про примусове виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення, у той час, як моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами. Ураховуючи викладене, позивач не довела достатніми та допустимими доказами факт заподіяння їй шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправними діями державного виконавця та настанням шкоди, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду, тому в наслідок відмови у задоволенні позову судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed