Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

18 січня 2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС»,\~треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач дізнався про наявність виконавчого провадження №\~68206566 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 21 грудня 2021 року за реєстровим № 8846 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., за яким запропоновано стягнути з позивача на користь ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» заборгованість в сумі 29 070 грн. 58 коп. Заперечуючи проти правомірності вчинення виконавчого напису, позивач посилався на те, що судовим рішенням у справі №\~826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають із кредитних правовідносин». Таким чином, у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, який нотаріально не посвідчувався. Також позивач посилався на те, що виконавчий напис було вчинено за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 8846, вчинений 21 грудня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» коштів, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. (а.с.1-8) Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Колесніченко О.В. від 24 січня 2024 року вказану позовну заяву було вирішено передати за підсудністю на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва. (а.с.69-70) Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду від 15 травня 2024 року апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено, ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. (а.с.101-103) Справа підсудна Кіровському районному суду м. Дніпропетровська на підставі ч.12 ст.28 ЦПК України, за місцем виконання оспорюваного виконавчого напису, оскільки позивач проживає за адресою: [ADDRESS] , що територіально розташовано в Центральному районі м. Дніпро. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2024 року було прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України, і призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та їх представників (а.с.108-109), одночасно вирішено питання щодо залучення до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог: приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В., приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. (а.с.108-109) 21 червня 2024 року від позивача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів. (а.с.116-119) В судове засідання 24 червня 2024 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 14 серпня 2024 року для повторного виклику сторін по справі. (а.с.130) 09 липня 2024 року від представника відповідача надійшли пояснення по справі, в яких він просив розглядати справу без його участі. Також згідно наданих пояснень представник відповідача заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що 20 вересня 2018 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальнику були надані кредитні кошти у тимчасове, строкове, платне користування. Позивачем було порушено договірні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість. 31 березня 2021 року АТ «ЮНЕКС БАНК» відступило право вимоги ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» за вищевказаним кредитним договором. З огляду на це, боржнику було направлено претензію з вимогою про погашення заборгованості, яка була залишена ним без задоволення. Після чого позивач звернувся до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису. Позивачу було відомо про наявність в нього заборгованості за кредитним договором, на момент вчинення виконавчого напису не було оспорено факт її наявності та розміру. Будь-які спори щодо розміру та правильності нарахування сум, що стягуються на підставі виконавчого напису нотаріуса після його вчинення не можуть бути підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. (а.с.135-139) 14 серпня 2024 року було проведено розгляд справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому просив задовольнити позовні вимоги. (а.с.187-190) Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся шляхом направлення на його електронну адресу судових повісток, в матеріалах справи наявні пояснення від представника відповідача в яких він просив проводити розгляд справи за його відсутності. (а.с.139) Треті особи без самостійних вимог в судові засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на їх адреси судових повісток, про причини неявки не повідомили. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до ст.18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.1\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1, 3.3. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до\~Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п.3.2, 3.5 глави 16 Порядку). Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №\~826/20084/14, визнав незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання не чинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно приписів ч.2 ст.265\~КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та не чинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З матеріалів справи встановлено, що 20 вересня 2018 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 4.109.0918.ФО_К від 20 вересня 2018 року, за умовами якого банк зобов`язався надати [PERSON] кредитні кошти, в свою чергу останній зобов`язався їх повернути. Вказаний договір було укладено в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. (а.с.43-47) На підставі вищевказаного кредитного договору № 4.109.0918.ФО_К від 20 вересня 2018 року, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. 21 грудня 2021 року вчинено виконавчий напис № 8846 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», який згідно договору факторингу № 31/03-2021 від 31 березня 2021 року є правонаступником АТ «ЮНЕКС БАНК» за кредитним договором № 4.109.0918.ФО_К від 20 вересня 2018 року, заборгованості в розмірі 29 070 грн. 58 коп. (а.с.42) Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчиненого на підставі угоди, яка не була нотаріально посвідчена, чим було порушено вимоги Переліку № 1172, що в свою чергу є порушенням вимог\~ст.87 Закону «Про нотаріат». Відповідно, виконавчий напис вчинено за відсутності правових підстав його вчинення, у зв`язку з чим такий виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Такі висновки судом зроблені відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України з урахуванням правових позицій, висловлених Верховним Судом у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. З огляду на викладене, з урахуванням того, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог діючого на той час законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис нотаріуса визнанню таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч.1\~ст.141\~ЦПК України,\~враховуючи результати\~розгляду справи,\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню судовий\~збір в\~розмірі 1\~211 грн. 20 коп., однак враховуючи, що судовий збір позивачем при подачі позовної заяви сплачено не було, оскільки він клопотав про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі, слід стягнути вказаний судовий збір з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved