Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

23.05.2024 до Корольовського районного суду м.Житомира за підсудністю з Черняхівського районного суду Житомирської області надійшли матеріали справи № 293/630/24 за позовом Органу опіки та піклування Черняхівської селищної ради в інтересах дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] треті особи: [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні позивача: Служба у справах дітей Черняхівської селищної ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в розмірі частини від усіх видів доходу відповідача.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є матір`ю чотирьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на обліку в службі у справах дітей Черняхівської селищної ради як діти, що залишились без батьківського піклування з 10.01.2024. 25 січня 2024 року дітей тимчасово влаштовано в сім`ю патронатного вихователя, за цей час мати по теперішній час мати [PERSON] в службу у справах дітей селищної ради з повторною заявою щодо повернення дітей не зверталася, життям та здоров`ям дітей не цікавилася. Представник стверджує, що [PERSON] ухиляється та свідомо нехтує батьківськими обов`язками, отже наявні всі підстави для позбавлення її батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання дітей. Оскільки батьками дітей є [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] дітей необхідно залишити їм на виховання. Ухвалою судді від 24.05.2024 справу прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання на 24.06.2024. 24.06.2024 підготовче судове засідання було закрито та справу призначено до розгляду на 24.07.2024 24.07.2024 представник позивача органу опіки та піклування - [PERSON] просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з мотивів та підстав, що вказані в позові, додавши, що мати дітей - [PERSON] на зв`язок не виходила, її місцезнаходження невідоме, місцеперебуванням дітей не цікавилася. Щодо батьків дітей то іх місцеперебування також невідоме, до суду подано позови про позбавлення їх батьківських прав. Також представник зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник служби у справа дітей Черняхівської селищної ради Іщенко Р.С. підтримала позовні вимоги повністю також вказала, що мати дітей не цікавиться їх місцем перебуванням, не утримує їх і де вона перебуває наразі невідомо, невідоме представнику і месце перебування батьків дітей. Представник також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач та треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання призначене на 24.07.2024 не з`являлася, повідомлялися про розгляд справи шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання. У всіх випадках поштові повідомлення повернуті до суду, згідно довідки Укрпошти причина невручення: "адресат відсутній за вказаною адресою". У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Житомира, документована паспортом громадянина України серії [NUMBER] , що виданий 19.05.2016, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , має картку платника податків [NUMBER] (а.с. 7-8). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] про що свідчить свідоцтво про народження дитини та витяг з ДРАЦС (а.с. 9,,13) [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено відповідними свідоцтвами про народження дітей та витягами з ДРАЦС (а.с. 10-12, 14-16 ) 12 грудня 2023 року під час проведення профілактичного рейду на території Селянщинського старостинського округу, староста повідомив, що в жительки [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , перебуває 4 малолітніх .дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без матері. 10 січня 2024 року працівниками служби у справах дітей селищної ради, КУ «Центр соціальних служб» Черняхівської селищної ради та інспектором СРПП відділення поліцейської діяльності №1 на території с. Селянщина з метою виключення виникнення проблем зі станом здоров`я було вилучено та поміщено до КНП «Житомирська обласна дитяча клінічна лікарня» Житомирської обласної ради 4 малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які перебували без нагляду батьків у гр. [PERSON] . 16 січня 2024 року [PERSON] звернулася до служби у справах дітей селищної ради з заявою щодо повернення її малолітніх дітей. 18 січня 2024 року на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини розглядалося питання «Про доцільність повернення малолітніх дітей [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , матері [PERSON] . Під час засідання [PERSON] повідомила, що дійсно залишила своїх малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у своєї троюрідної тітки [PERSON] в с. Селянщина, згідно усної домовленості. Зі своєю рідною матір`ю вона не спілкується, а інших родичів, які могли б допомогти у догляді за дітьми у неї не має. Чоловік, з яким вони разом з дітьми проживали однією сім`єю в м. Кременчук Полтавської області, покинув їх, саме тому вона була змушена переїхати до м. Житомир, де мешкала раніше, тимчасово влаштувати дітей та шукати роботу. Працювала в с. Рибаківка Одеської області. У зв`язку з складними життєвими обставинами, [PERSON] було запропоновано тимчасово влаштувати дітей до державних дитячих закладів, зокрема, [PERSON] до КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт та дітей, які залитись без піклування батьків» Житомирської обласної ради, Кіріла, [PERSON] та Богдана до Обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» Житомирської обласної ради. [PERSON] категорично відмовилася від вищезазначеної пропозиції та повідомила, що орендує квартиру в [ADDRESS] , зверталася до адміністрації Житомирського дошкільного навчального закладу №10 щодо влаштування дітей. [PERSON] попросила членів комісії надати їй термін у 2-3 дні для облаштування квартири та придбання необхідних речей. Враховуючи побажання матері, на комісії було прийнято рішення: « 1. Надати [PERSON] триденний термін для облаштування квартири та придбання речей першої необхідності. Рекомендовано повторно звернутися до служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради щодо обстеження умов проживання та надання відповідного акту. Згідно акту обстеження умов проживання від 17.01.2024 року, наданого службою(управлінням) у справах дітей Житомирської міської ради, на час відвідування для дітей не має речей першої необхідності, одягу та взуття, постільної білизни, наявні лише 4 спальні місця: диван, який розкладається та двоспальне ліжко(а.с.22-23) Працівниками сектору ювенальної превенції Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області з гр. [PERSON] проведено профілактичну бесіду щодо недопущення випадків залишення малолітніх дітей без батьківської опіки та піклування, належного виконання батьківських обов`язків, складено адміністративний протокол за ст. 184 КУпАП (копія листа додається) 19 січня 2024 року спеціалісти служби у справах дітей селищної ради передали [PERSON] благодійну допомогу, а саме: дитяче ліжечко з матрацом, ковдри, постільну білизну, дитячий одяг та продукти харчування. 24 січня 2024 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повторно розглядалося питання «Про можливість повернення малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , матері [PERSON] ». Мати на засідання комісії не з`явилася, про причину своєї відсутності не повідомила. Згідно інформації служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради (лист від 24.01.2024 року №191/1/247), комісією у складі працівників служби, Житомирського міського центру соціальних служб міської ради, ювенальної превенції Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області було здійснено спробу обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] в [ADDRESS] . Члени комісії з 14 год. 00 хв. до 14 год. 40 хв. перебували біля дверей кв. [ADDRESS] за вищевказаною адресою, проте двері до помешкання не відкрили, хоча по шуму, який доносився з квартири та чоловічому і жіночому голосах (спілкувалися між собою на підвищених тонах) було зрозуміло, що в квартирі хтось був. Час обстеження умов проживання саме о 14 год. 00 хв. запропонувала [PERSON] , у зв`язку з тим, що в інший час вона буде на роботі. Під час спроб зв`язатися з [PERSON] у телефонному режимі, її телефон не відповідав, хоча з 09год.30хв. до 1 2год.30хв. з нею було здійснено декілька телефонних розмов щодо уточнення часу обстеження. Враховуючи вищезазначене, комісією було прийнято рішення про неможливість повернення дітей матері та необхідність їх подальшого влаштування(додається). 25 січня 2024 року дітей тимчасово влаштовано в сім`ю патронатного вихователя. Згідно інформації КНП «Житомирська обласна дитяча клінічна лікарня» Житомирської обласної ради від 13.02.2024 року, за період лікування дітей гр. [PERSON] в педіатричному відділенні № 2 з 10 по 25 січня 2024 року мати провідувала їх лише один раз (додається). З 24 січня по теперішній час мати [PERSON] в службу у справах дітей селищної ради з повторною заявою щодо повернення дітей не зверталася, життям та здоров`ям дітей не цікавилася. Згідно постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.11.2023 року, [PERSON] було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження (додається). Згідно консультаційних висновків спеціалістів КНП "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради від 29.03.2024 всі четверо дітей [PERSON] мають порушення психологічного розвитку(а.с.28-29) Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Черняхівської селищної ради №35 затвердженого рішенням від 28.03.2024 про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] є доцільним. Висновок обгрунтовано тим, що [PERSON] з 02.11.2023 по 10.01.2024 не проживала з дітьми, залишила їх, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не цікавиться їх внутрішнім станом, не спілкується з ними, та не відвідує їх, фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. 24.07.2024 в якості свідка було допитано [PERSON] , яка будучи попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази засвідчила, що наразі в її родині вже понад три місяці перебувають 4 неповнолітніх дітей [PERSON] , якими вони з чоловіком опікуються. Діти потрапили до їх родини дуже занедбані, грязні, без елементарних навиків гігієни. Всі діти погано розвинені, як фізично так і психологічно, найменша дитина не має рефлекторних навиків, майже не розмовляє, старші діти дуже жорстокі, по відношенню один до одного, не знають слова "мама" та називають [PERSON] як "бабайка" чи " [PERSON] " говорять, що у них багать батьків, маючи на увазі різних чоловіків. Діти дуже жадібні до їжі, у неї є припущення, що вони весь час були голодні, а тому навіть за кусочок хлібу чи цукринки цукру боряться. Мати жодного разу не навідувала дітей не цікавилася їх життям, грошових коштів на утримання дітей не надавала. Батьки дітей також не цікавилися ними та не навідували їх, грошей на утримання дітей не надавали. А тому вважає, що матір дітей неохідно позбавити батьківських прав, щоб діти могли бути усиновлені. Вирішуючи спір по суті заявлених вимог суд виходить з наступного. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України). Згідно зі статтею 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. За частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов`язки батьків передбачені ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства». Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18). ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тлумачення п. 2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц також зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду: від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19, від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19. У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 643/7876/18 зазначено, що, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Згідно статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Проте, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-12) та залишила їх без догляду та утримання в січні 2024 року. Діти були вилучені та поміщені вилучено та поміщено до КНП «Житомирська обласна дитяча клінічна лікарня» Житомирської обласної ради, де мати провідала їх лише 1 раз. Наразідіти перебувають в сім`ї патронатного вихователя, куди їх влаштовано 25 січня 2024 року. 24.07.2024 в якості свідка було допитано [PERSON] , яка будучи попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази засвідчила, що наразі в її родині вже понад три місяці перебувають 4 неповнолітніх дітей [PERSON] , якими вони з чоловіком опікуються. Діти потрапили до їх родини дуже занедбані, грязні, без елементарних навиків гігієни. Всі діти погано розвинені, як фізично так і психологічно, найменша дитина не має рефлекторних навиків, майже не розмовляє, старші діти дуже жорстокі, по відношенню один до одного, не знають слова "мама" та називають [PERSON] як "бабайка" чи " [PERSON] " говорять, що у них багать батьків, маючи на увазі різних чоловіків. Діти дуже жадібні до їжі, у неї є припущення, що вони весь час були голодні, а тому навіть за кусочок хлібу чи цукринки цукру боряться. Мати жодного разу не навідувала дітей не цікавилася їх життям, грошових коштів на утримання дітей не надавала. Батьки дітей також не цікавилися ними та не навідували їх, грошей на утримання дітей не надавали. А тому вважає, що матір дітей неохідно позбавити батьківських прав, щоб діти могли бути усиновлені. Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Черняхівської селищної ради №35 затвердженого рішенням від 28.03.2024 про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] є доцільним. Висновок обгрунтовано тим, що [PERSON] з 02.11.2023 по 10.01.2024 не проживала з дітьми, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не цікавиться їх внутрішнім станом, не спілкується з ними, та не відвідує їх, фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Статтею 170 СК України визначено вичерпний перелік підстав для відібрання дитини від батьків або одного з них (ст.164 СК України), в тому числі у разі залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Відібрання дитини від батьків та позбавлення особи батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо відібрання дітей, необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по їх вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. З огляду на викладене та враховуючи, що у судовому засіданні встановлено неналежне виконання відповідачкою батьківських обов`язків по вихованню, догляду та утриманню своїх чотирьох дітей , відсутність у справі доказів того, що відповідач робить це з поважних причин, суд з урахуванням обставин даної справи вважає виправданим застосування такого крайнього заходу як позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Щодо залишення дітей на проживання з батьками - [PERSON] та [PERSON] . Під час розгляду справи суд встановив, що місцеперебування вказаних осіб є невідомим. Представник позивача та представник третьої особи зазначили, що вони дітьми не цікавляться, де вони перебувають невідомо. Крім того, судові повідомлення, повістки повернуті до суду з відміткою Укрпошти, що вдресати відсутні за вказаною адресою. За таких обставин вимога залишити дітей на виховання батьків - [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд, враховуючи обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на її утримання на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за нею вразі, якщо на час розгляду справи опіка над нею не встановлена. Згідно ч. 1 ст. 183 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Однією із умов задоволення позову є зобов`язання батьків утримувати дитину, яка потребує матеріальної допомоги, і те, що відповідач не надала суду жодного доказу того, що вона за станом здоров`я або за іншими підставами не спроможна надавати її своїй малолітній дитині. Оцінюючи викладені та встановлені обставини, суд дійшов висновку і ухвалює рішення щодо стягнення з відповідачки аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 усіх видів доходу, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за нею. Стягнення аліментів проводити з дня пред`явлення позову - 23.05.2024, як те передбачено ч.1 ст.191 СК України На підставі вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню і судовий збір в дохід державного бюджету України в сумі 2422,00 грн.

Outcome: partial