Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] разом із батьком. [PERSON] (паспорт [NUMBER] , РНОКПП - [NUMBER] ). В обґрунтування позову позивач зазначив, що з відповідачем по справі в них є спільна дитина [PERSON] , 2012 року народження, шлюб між сторонами розірвано за рішенням суду. Дитина проживає з батьком, мати на даний час знаходиться за кордоном та проживає з іншою спільною дитиною сторін по справі. Позивач вказує, що відповідачка тривалий час не цікавилася дитиною, яка проживає з позивачем та знаходиться на його повному утриманні та має належні умови проживання, що відповідає інтересам дитини оскільки дитина бажає проживати з батьком з яким на у неї склалися дуже теплі відносини, тому оскільки дитина фактично проживає з батьком, він звернувся до суду з заявою про визначення місця проживання дитини. У відзиві на позовну заяву, поданому 21 червня 2024 року, відповідач, просить відмовити у задоволені позовних вимог посилаючись на те, що її сину [PERSON] буде краще з нею за кордоном. На судове засідання позивач не з`явився надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити. На судове засідання відповідач не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи органу опіки та піклування на судове засідання не з`явився. Дослідивши письмові докази, перевіривши обставини наведені сторонами, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 22.08.2012 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 20), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 22 серпня 2012 року серії [NUMBER] , актовий запис № 19). [PERSON] та спільна донька [PERSON] через початок російського повномасштабного вторгнення виїхали з країни, та по даний час проживають: місто Дублін, Ірландія, що пітдверджено відповідачем у відзиві. Відповідно довідки № 7105-5002200795 від 03.10.2022 року позивач та неповнолітній син [PERSON] , вимушені переселенці із Херсонської області та взяті на облік, як внутрішньо переміщені особи та проживаємо разом за адресою: [ADDRESS] , син знаходиться на повному утриманні батька, оскільки відповідач ухиляється від утримання сина, що підтверджується, відповідно до довідки, виданої Уманським ліцеєм № 3 від 14.12.2023 року № 925, батько [PERSON] , [INFO] контакт зі школою підтримує, цікавиться успішністю дитини, спілкується з вчителями, відвідує батьківські збори, дитину до ліцею приводить і забирає, на виклики до ліцею та батьківські збори та батьківські збори приходить тільки батько. [PERSON] . Відповідно до акту обстеження житлово- побутових умов проживання від 08.08.2023 року здобувача освіти [PERSON] , комісією було встановлено, що дитина проживає разом із батьком, [PERSON] , [INFO] , сім`я проживає в 2 кімнатній квартирі, розмір житлової площі 41,5 м 2. Під час перевірки в квартирі було прибрано, дитина знаходилася вдома, займалася улюбленими справами. Комісія прийшла до висновку, що [PERSON] забезпечений необхідними умовами проживання. Дитина має необхідні речі побуту, шкільне приладдя. Батьки розлученні. Виховання сина займається батько. Зі слів сусідки [PERSON] , мати не бере участі у вихованні дитини. У батька і сина склалися доброзичливі взаємостосунки. Згідно акту обстеження умов проживання, затвердженого начальником служби у справах дітей Уманської міської ради, встановлено, що па підставі заяви [PERSON] проведено обстеження умов проживання сім`ї по [ADDRESS] , за цією адресою проживають батько [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , умови проживання задовільні, з усіма зручностями та умебльоване. Для дитини батько виділив окрему кімнату, в якій є необхідні речі для проживання, навчання та відпочинку, стосунки в сім`ї дружні, доброзичливі. Відповідно до чч.2, 8, 9, 10 ст.7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст.8 закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Згідно зі стст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. У п.1 ст.9 конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 конвенції). У ст.2 Протоколу №4 до Конвенції «Про захист прав людина і основоположних свобод» передбачено, що кожна, яка законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на вільне пересування та свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно із законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей. Згідно зі ст.141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» сказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11.07.2017 Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, щодо підтримки ідеї про те, що в усіх рішеннях, які стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Таким чином, враховуючи, що у судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечить інтересам дитини, суд, з врахуванням окремого проживання батьків дитини, віку дитини, умов проживання дитини, її бажання жити з батьком, здоров`я батьків дитини зокрема батька, яке є добрим та таким що дає змогу виховувати дитину, матеріального забезпечення, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню, що буде відповідати в першу чергу інтересам дитини, а як наслідок і інтересам батьків дитини. Своєю поведінкою відповідач як мати не проявила належної уваги до дитини, що при цьому було здійснено батьком дитини, який вжив усіх заходів для забезпечення найкращих інтересів дитини за умов, що склалися. Посилання відповідача на те, що така ситуація склалася у зв`язку з військовою агресією та виїздом її за кордон, де їхньому сину буде краще не можуть прийматися як обґрунтовані підстави не спілкування з дитиною на протязі тривалого часу, оскільки на сьогоднішній день наявні альтернативні технічні засоби спілкування. Відповідач не надала доказів на підтвердження дій які нею були здійснені з метою повернення дитини до неї. При вирішенні спору суд також врахував, що за встановлених обставин та звикання дитини до інших умов життя, знаходження її в комфортному для неї соціальному середовищі, перебування у шкільному закладі із визначеним колом вчителів, за відсутності протилежних аргументів, різка зміна оточуючої обстановки та залишення за матір`ю активної ролі у її вихованні, яка до цього не прагне, не відповідатиме найкращим інтересам дитини та може призвести до створення для неї негативних факторів у подальшому вихованні та розвитку. Судовий збір суд розподіляє відповідно до приписів ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~та повністю покладає на відповідача. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved