Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. 31 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб зареєстрований Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про що складено відповідний актовий запис № 2139 та видано Свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] . Від шлюбу позивач та відповідач мають сина [PERSON] ( [INFO] ), свідоцтво про народження Серія [NUMBER] видане Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Протягом останнього часу стосунки між позивачем та відповідачем розладились, через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства і побуту. Вже тривалий проміжок часу кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб розпався та має лише формальний характер. На даний час, позивач та відповідач проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, що може підтвердити сам відповідач. Спроби примиритися між подружжям свого результату не принесли, останнє спілкування з відповідачем виявилися безрезультатними, сімейні стосунки не відновилися, шлюб остаточно припинив своє існування. Тому, позивач звертається до суду із даною позовною заявою. Відповідно до Договору між батьками про участь у вихованні (утриманні) дитини від 08.06.2024 року посвідчено приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Климовою О.В. та зареєстрованого в реєстрі за номером № 203, дитина знаходиться на самостійному утриманні та вихованні позивача. Окрім іншого, факт перебування дитини на самостійному утриманні (вихованні) батька також підтверджується та не заперечується відповідачем. Позивачем і відповідачем не заперечується, що вони тривалий час проживають окремо, мати дитини не має змоги виконувати батьківські обов`язки в силу об`єктивних обставин: часто виїжджає за кордон, а тому дитину залишає на самостійне виховання та утримання батьку. Беззаперечним є той факт, що малолітня дитина проживає разом батьком та перебуває на його самостійному вихованні та утриманні. Позивач створив всі умови для проживання дитини, здійснює опіку над ними, доглядає та піклується про стан здоров`я дитини. Встановлення факту має для позивача важливе юридичне значення, оскільки підтвердить статус «одинокий батько» і дасть можливість позивачу оформити документи щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків, змінити місце проживання дитини та після закінчення воєнного стану виїхати з дитиною за кордон без документального оформлення згоди від матері. Згідно норм Податкового Кодексу України, одинокій матері надається податкова соціальна пільга в розмірі 150 % суми звичайної податкової соціальної пільги у розмірі у розрахунку на кожну дитину віком до 18 років. В інший спосіб тримати статус «одинокий батько», аніж встановлення судом даного факту, неможливо, адже законодавчого визначення цього терміну немає. Натомість,згідно усталеної практики Верховного Суду, статус «одинока матір» є тотожним статусу «одинокий батько», адже батьки, згідно норм чинного законодавства, рівні в своїх правах. На підставі викладеного, позивач просить суд: Розірвати шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який було зареєстровано Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про що складено відповідний актовий запис № 2139. Встановити той факт, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , самостійно виховує та утримує малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження Серія [NUMBER] , видане 03 квітня 2018 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. 17.06.2024 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче провадження у справі. 15.07.2024 року відповідачем через канцелярію суду було зареєстровано заяву, у якій остання зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. 19.07.2024 року позивач через канцелярію суду зареєстрував заяву, у якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд здійснювати розгляд справи у його відсутності. 22.07.2024 року відповідачем через канцелярію суду було зареєстровано заяву, у якій остання зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. 23.07.2024 року позивач через канцелярію суду зареєстрував заяву, у якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд здійснювати розгляд справи у його відсутності. 25.07.2024 року сторони в судове засідання не з`явилися. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81, 82 ЦПК України стверджується, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 31 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб зареєстрований Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про що складено відповідний актовий запис № 2139 та видано Свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] . Від шлюбу позивач та відповідач мають сина [PERSON] ( [INFO] ), свідоцтво про народження Серія [NUMBER] видане Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. На даний час, позивач та відповідач проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Відповідно до Договору між батьками про участь у вихованні (утриманні) дитини від 08.06.2024 року посвідчено приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Климовою О.В. та зареєстрованого в реєстрі за номером № 203, дитина знаходиться на самостійному утриманні та вихованні позивача. Факт перебування дитини на самостійному утриманні (вихованні) батька також підтверджується та не заперечується відповідачем. Позивачем і відповідачем не заперечується, що вони тривалий час проживають окремо, мати дитини не має змоги виконувати батьківські обов`язки в силу об`єктивних обставин: часто виїжджає за кордон , а тому дитину залишає на самостійне виховання та утримання батьку. Встановлення факту має для позивача юридичне значення, оскільки підтвердить статус «одинокий батько» і дасть можливість позивачу оформити документи щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків, змінити місце проживання дитини та після закінчення воєнного стану виїхати з дитиною за кордон без документального оформлення згоди від матері. Згідно норм Податкового Кодексу України, одинокій матері надається податкова соціальна пільга в розмірі 150% суми звичайної податкової соціальної пільги у розмірі у розрахунку на кожну дитину віком до 18 років. Відповідно до ст.\~141\~СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 150\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155\~СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 29\~ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає,…якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. В судовому засіданні встановлено, що сторони подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Збереження сім`ї, за твердженням сторін неможливо, оскільки вони втратили один до одного почуття любові і поваги. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Таким чином, в судовому засіданні встановлений факт, що малолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом із батьком [PERSON] , який його виховує та утримує, при цьому відповідачка не приймає участі у вихованні та утримання дитини. На підставі викладеного, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] самостійно виховує та утримує малолітнього сина [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved