Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

Позивачка, в особі свого представника, звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила: - встановити факт постійного проживання однією сім`єю в будинку, розташованому по [ADDRESS] , її разом з [PERSON] , яка померла [INFO] , з липня 2012 р. до дня смерті останньої - до [INFO]; - визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на однокімнатну на першому поверсі квартиру за [ADDRESS] , загальною площею 25,8 м2, житловою площею - 11,8 м2, яка складається з однієї кімнати, площею 11,8 м2, кухні площею 8,6 м2, коридору площею 3,5 м2, вбудованої шафи площею 1,9 м2. Позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло за № [NUMBER] , виданого 17.09.2008 р. відділом комунального майна та приватизації управління економіки міськвиконкому Лебединської міської ради, належала квартира за [ADDRESS] . В будинку за вказаною адресою з липня 2012 р. проживала позивачка разом з [PERSON] до часу смерті останньої, що мало місце [INFO], хоча фактично була зареєстрована за іншою адресою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на квартиру за [ADDRESS] , яку [PERSON] бажає оформити як спадщину, оскільки проживала з нею однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Однак, звернувшись до нотаріуса по питанню отримання свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , вона отримала роз`яснення, що їй необхідно звернутися з позовом до суду про встановлення факту її проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання за нею права власності на майно в порядку спадкування, оскільки зареєстроване місце проживання [PERSON] було інше, а ніж місцем реєстрації [PERSON] . Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з мотивів, наведених в позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись на те, що факт, який просить встановити позивачка, є недоведеним. У квартирі [PERSON] , в якій остання начебто проживала з [PERSON] , близько 10 років розміщена та здійснює свою діяльність аптека «Орхідея». Разом з цим на підтвердження факту спільного проживання позивачкою надано довідку депутата Лебединської міської ради, але вказаний факт вона жодним чином не підтверджує, оскільки в ній лише вказано, що [PERSON] доглядала та фінансово утримувала померлу [PERSON] протягом 2017 та 2018 років. Також у заяві зазначається, що позивачкою були сплачені усі витрати пов`язані з похованням [PERSON] , в підтвердження чого надані товарний чек від [INFO] на суму 6780 грн. та рахунок № 20 від [INFO] на суму 1507,00 грн., але у вказаних документах ніде не зазначено інформацію про платника або замовника цих послуг, а отже обставини щодо сплати [PERSON] коштів на поховання [PERSON] нічим не підтверджені. Крім цього, представник міської ради звертає увагу на те, що допитані в ході судового розгляду свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] жодним чином не підтвердили. Вважає, що крім інших свідків не слід враховувати й покази свідка [PERSON] , оскільки відповідно до письмових пояснень останньої від [INFO], що містяться в матеріалах перевірки Лебединського ВП по факту смерті [PERSON] , [PERSON] вказала, що в неї по сусідству проживала громадянка [PERSON] одна і ці пояснення не відповідають тим показам, які були дані нею в судовому засіданні. Аналогічне в своїх поясненнях від [INFO] зазначила й сама [PERSON] , вказавши, що вона проживала по сусідству з [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , а не разом з останньою як вона зазначає в позовній заяві. В постанові Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного суду від 27.05.2021 ро справі 552/196/20 зазначено про те, що проживання по сусідству з покійним та надання спадкодавцю допомоги у догляді та по господарству не є тотожним із фактом проживання однією сім`єю. В пункті 6 рішення від 03.06.1999 року № 5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності спільних витрат, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт та інше, але доказів на підтвердження цього [PERSON] ніяких не надано. В постанові Верховного суду від 25.05.2022 у справі № 542/1648/19 зазначено, що лише надання допомоги одинокій особі похилого віку (спадкодавцю), яка за станом здоров`я потребувала постійного стороннього нагляду, не є достатньою підставою для встановлення факту проживання з нею однією сім`єю не менше як 5 років до часу відкриття спадщини. Докази на підтвердження факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] стороною позивача не надані та свідками по справі не підтверджені, а без спільного проживання не можливо вести спільне господарство, нести спільні витрати на утримання майна, спільний бюджет. Особа, яка спільно не проживає з іншою особою, не підпадає під визначення сім`ї, про яке говориться в статті 3 СК України. Також особи, які не є однією сім`єю і не проживають разом не підлягають під визначення статті 1264 ЦК України та не мають права на спадкування в порядку четвертої черги спадкоємців за законом. Таким чином, представник відповідача вважає вимоги [PERSON] є такими, що не відповідають дійсності, а тому просить суд в задоволенні позову відмовити повністю. Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні, показала, що досить тривалий час проживає по [ADDRESS] і [PERSON] вона знала давно. В кінці 90-х років у останньої померла мати, після чого та психічно захворіла. З 2012 року вона стала часто бачити якусь жінку, що ходить до квартири [PERSON] з сумками. З того часу у останньої з`явилася нова куртка, нове взуття. Вона стала охайно виглядати. Також може ствердити, що [PERSON] почала жити у [PERSON] , так як в її квартирі не було води, світла, веранду у своїй квартирі вона підпалила і житло стало непридатним для проживання. Купувати самостійно собі продукти харчування [PERSON] не могла за станом здоров`я. Хоче зазначити, що часто бачила як [PERSON] й [PERSON] вечері сиділи у квартирі і разом читали Біблію. Так вони разом проживали близько 5-6 років. Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні, показала, що [PERSON] вона знала з кінця 80-х років, яка на її думку була психічно хворою людиною. Вона не могла самостійно розпорядитися своїми коштами, тривалий час не сплачувала за комунальні послуги. Так було до тих пір поки не з`явилася позивачка, яка стала за нею всіляко доглядати. Крім [PERSON] ні з ким іншим [PERSON] не спілкувалася. Родичів у неї не було. Може ствердити, що [PERSON] опікувалася [PERSON] , в усьому їй допомагала. Зазначені стосунки між ними були на протязі близько 5 років до дня смерті [PERSON] . Коли [PERSON] померла, то її хоронила і справляла помини [PERSON] . Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні, показав, що [INFO] він виходив на місце проживання [PERSON] у зв`язку з тим, що та померла. Лікар повідомив, що причиною смерті став церебральний атеросклероз. У будинку, де знаходилася померла, все знаходилося на своїх місцях. Будинок старенький, обстановка в ньому була як і в інших людей похилого віку. Коли він проводив перевірку по цьому факту, то сусіди говорили, що [PERSON] опікувалася і буде хоронити [PERSON] . Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні, показала, що з [PERSON] і [PERSON] вона була знайома давно, так як проживає по [ADDRESS] . Спочатку [PERSON] проживала з матір`ю поки та не померла, а потім стала мешкати сама. Останні п`ять років перед смертю [PERSON] вона бачила як остання проживала і по місцю своєї адреси і по місцю проживання [PERSON] . Сама вона за собою доглядати не могла. За нею доглядала позивачка. З іншими особами крім [PERSON] [PERSON] не спілкування. Її зовнішній вигляд з часу спілкування з [PERSON] змінився на краще. Всі справи у побуті їй вирішувала остання. Це стосувалося, зокрема, здійснення всіляких оплат. Факт проживання їх обох однією сім`єю вона підтверджує повністю. В день смерті [PERSON] вона викликала працівників поліції, оскільки [PERSON] перебувала на той час в м. Харків. Поховання і поминальний обід справляла саме позивачка Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні, показала, що проживає по [ADDRESS] приблизно з 2014 року і з того часу знала [PERSON] , яка була психічно хворою. За станом здоров`я вона не могла за собою доглядати і вчиняти всілякі дії. Все це вона робила за допомогою [PERSON] . Такі відносини між ними були не менше п`яти років перед тим як [PERSON] померла. Похованням і поминальним обідом займалася [PERSON] . Заслухавши позивачку, її представника, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд зазначає наступне. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] в м. Лебедині Сумської області померла [PERSON] (а.с. 10). На підставі свідоцтва про право власності на житло за № [NUMBER] , виданого 17.09.2008 відділом комунального майна та приватизації управління економіки міськвиконкому Лебединської міської ради (а.с. 52), останній належала квартира [ADDRESS] . Зі смертю [PERSON] відкрилася спадщина в тому числі й на квартиру за вказаною адресою, на яку, як вважає позивачка, вона має право, оскільки проживання однією сім`єю разом з [PERSON] з липня 2012 р. до дня її смерті, але так як [PERSON] була зареєстрована за іншою адресою, то постало питання про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У зв`язку з цим [PERSON] звернулася до суду та просила зазначений факту встановити, а також визнати за нею право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом у четверту чергу після [PERSON] . Суд погоджується з заявленими вимогами повністю, а заперечення сторони відповідача вважає такими, що не заслуговують на увагу, зважаючи на наступне. Відповідно до ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до п. 23 зазначеної постанови Пленуму ВСУ, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом встановлено і не є спростованим та обставина, що відповідно до договору дарування від 27.07.2012 (а.с. 17-18, 19, 20) [PERSON] набула у власність квартиру, розташовану в тому ж будинку за [ADDRESS] , де й на той час (липень 2012 року) проживала [PERSON] . Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з того часу в її квартирі, розташованій за вищевказаною адресою, разом з нею однією сім`єю стала проживати остання, за якою вона здійснювала постійний догляд, оскільки [PERSON] мала розлади здоров`я та не могла у зв`язку з цим самостійно себе обслуговувати. Про зазначене свідчать записи в амбулаторній картці хворого (а.с. 54-57), з якої вбачається, що [PERSON] дійсно знаходилася під наглядом сімейного лікаря на протязі 10 років з приводу церебрального атеросклерозу (запис лікаря від 03.03.2018). Неспроможність [PERSON] здійснювати самостійно за собою догляд та вчиняти всілякі дії у побуті підтвердили в судому засіданні й свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які показали, що досить тривалий час знали [PERSON] , яка хворіла та за станом здоров`я не могла себе самостійно обслуговувати. Крім цього, з показів свідків встановлено, що догляд за [PERSON] здійснювала [PERSON] , яка всіляко опікувалася та доглядала за нею, вирішувала для неї всі справи у побуті, здійснювала фінансові платежі в її інтересах. Родичів у [PERSON] не було і крім [PERSON] ні з ким іншим остання не спілкувалася. Проживали вони разом в будинку, в якому [PERSON] та [PERSON] мали належні їм квартири (буд. [ADDRESS] ). Їх спільне проживання тривало на протязі не менше 5-ти років перед тим як [PERSON] померла. З показів [PERSON] встановлено, що саме з 2012 року разом з [PERSON] свідок бачила позивачку і вони стали мешкати разом у [PERSON] , оскільки належне [PERSON] житло було непридатним для проживання. Так вони разом проживали близько 5-6 років. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що до показів свідка [PERSON] , наданих на підтвердження факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , слід віднестися критично, оскільки в матеріалах перевірки, проведеної Лебединським ВП по факту смерті [PERSON] , маються пояснення [PERSON] , які є протилежними ні ті, що були дані нею у ході судового розгляду. Однак, суд не приймає такі заперечення сторони, оскільки покази свідка [PERSON] були перевірені судом безпосередньо в судовому засіданні та вони є такими, що узгоджуються з показаннями інших свідків, допитаних судом, й жодних сумнівів не викликають. Той факт, що [PERSON] допомагала [PERSON] матеріально, здійснюючи у такий спосіб догляд над останньою, знайшов своє підтвердження у довідці депутата Лебединської міської ради № 578 від 19.09.2018 (а.с. 60). Факт їх спільного проживання зазначена довідка не доводить, про що зазначає представник відповідача, і з цим суд погоджується повністю. Ним підтверджено лише ту обставину, що [PERSON] доглядала [PERSON] . Неспростованою також є та обставина, що [PERSON] після смерті [PERSON] взяла на себе організацію заходів щодо поховання останньої та понесла витрати, пов`язані з такими заходами, на підтвердження чого стороною позивачки надано рахунок № 20 від [INFO] та товарний чек № б/н від [INFO] (а.с. 59). Сторона відповідача зазначене оспорює, але суд з запереченнями міської ради в цій частині не погоджується, оскільки обставини, які стосуються заходів з поховання [PERSON] , підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які суду показали, що коли [PERSON] померла, то її похованням і організацією поминального обіду займалася саме [PERSON] . Свідок [PERSON] показав, що зі слів сусідів йому стало відомо, що [PERSON] опікувалася [PERSON] , вона й буде її хоронити. Зазначене доводиться й довідкою депутата Лебединської міської ради № 578 від 19.09.2018 (а.с. 60), з якої вбачається, що саме [PERSON] похоронила [PERSON] за власний рахунок [INFO]. На спростування представлених позивачкою та її представником доказів та викладених вище обставин справи, які суд вважає доведеними, стороною відповідача належних та достатніх доказів надано не було, тоді як згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Таким чином, оцінивши всі наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає, що факт постійного проживання однією сім`єю [PERSON] в будинку по [ADDRESS] разом з [PERSON] , яка померла [INFO] , з липня 2012 р. до дня смерті останньої підлягає встановленню. Ухвалюючи рішення в частині визнання за позивачкою права власності на спірне майно, суд зважає таке. Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1220, ч. ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1223 ЦК України установлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За змістом ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. В силу того, що факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини є доведеним та встановленим, [PERSON] є також, що належить до спадкоємців [PERSON] за законом четвертої черги, у зв`язку з чим може закликатися до спадкування у разі відсутності на спірне майно спадкоємців за заповітом та спадкоємців за законом попередніх черг чи неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. З листа державного нотаріуса Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області про надання відомостей щодо спадкової справи (а.с. 88) встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, заповіт від її імені не посвідчувався. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Зважаючи на те, що інші спадкоємці за заповітом чи за законом на майно [PERSON] відсутні, а [PERSON] визнана її спадкоємицею за законом в силу вимог ст. 1264 ЦК України, суд вважає необхідним визнати за позивачкою право власності на спірну квартиру, оскільки такий спосіб захисту цивільного права повною мірою буде відповідати її інтересам. З довідки БТІ та технічного паспорту (а.с. 61, 62-63) встановлено, що зазначений об`єкт нерухомості має наступну технічну характеристику: однокімнатна на першому поверсі квартира за [ADDRESS] , загальною площею 25,8м2, житловою площею - 11,8м2, що складається з однієї кімнати площею 11,8м2, кухні площею 8,6м2, коридору площею 3,5м2, вбудованої шафи площею 1,9м2. Таким чином, оцінивши всі зібрані та досліджені докази, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved