Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

у січні 2024 року позивач звернувся до суду з цим позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 серпня 2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі - Первісний кредитор-1) та [PERSON] (далі - відповідач, Клієнт, Позичальник) укладено кредитний договір № 3102123 (далі - Кредитний договір 3102123). У відповідності до п.п. 1.1. Кредитного договору 3102123, укладання Кредитного договору здійснюється Сторонами за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. Відповідно до п.п.9.7. Кредитного договору. Цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту па номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ITC Товариства. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Відповідно до п.п. 2.1. Кредитного договору, Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом в Особистому кабінеті, і яка зазначена в даному п.п. Кредитного договору. Згідно з п.п. 2.4. Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» суми кредиту (загального розміру) на користь клієнта. Порядок обчислення (нарахування) процентів, пролонгація. порядок повернення кредиту та сплата процентів, права та обов`язки сторін обумовлені в підписаному сторонами Кредитному договорі. Підписанням Кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (п.п. 9.9. Кредитного договору), які розміщені на Веб сайті, повністю приймаючи умови Кредитного Договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. 19 липня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (надалі - позивач, ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір факторингу № 19072023, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19 липня 2023 року до Договору факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 109 511,50 грн, з яких: 15000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 94 511,50 грн - сума заборгованості за процентами. Відповідно п.1.3. Договору факторингу з відповідними змінами внесеними Додатковою угодою № 2 від 28 липня 2021 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за Кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Всупереч умовам Договору кредиту, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Кредитним договором 3102123 в розмірі 109 511,50 грн. Також, 04 вересня 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі - Первісний кредитор-2) та [PERSON] укладено кредитний договір № 5906403 (надалі - Кредитний договір 5906403), підписаний електронним підписом Позичальника шляхом відтворення одноразового ідентифікатора, який надіслано на номер мобільного телефону відповідача, зазначений в п. 10 Кредитного договору. Згідно з п.2.4 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 Кредитного договору. Підписанням Кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» далі - Правила» (п. 10.7 Кредитного договору), які розміщені на сайті creditplus.ua. Приймаючи умови Кредитного Договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 19 червня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 19062023, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно з п. 1.1 Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. ?Згідно з п.1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора ??Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Реєстру боржників від 19 червня 2023 року до Договору факторингу № 19062023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимог до відповідача в сумі 7 179 грн, з яких: ??3 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; ??4 179 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до п.1.3. Договору факторингу, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за Кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 5906403 в розмірі 7 179,00 грн. Крім того, 05 вересня 2022 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» (надалі - Первісний кредитор-3) та [PERSON] укладено кредитний договір № 03514-09/2022 (далі - Кредитний договір 03514-09/2022). Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 Кредитного договору. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнтові фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Також, п. 1.7 Кредитного договору, клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим Договором розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з п. 2.3 Кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 1.6 Кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах Фінансового кредиту, які розмішені на сайтах Товариства - https://www.zecredit.com.ua. Приймаючи умови Кредитного договору. Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 31 січня 2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 31012023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ»» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно з п.1.1 Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнті (Ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно з п.1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників Стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 31012023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 6 040,00 грн, з яких: 1 600,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 440,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до п. 1.3 Договору факторингу, ТОВ «ІНВЕСТРУМ» зобов`язується протягом 10 робочих днів від дати відступлення права вимоги за Кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 03514-09/2022 в розмірі 6 040,00 грн. Відповідач заборгованість за договорами не сплатив, не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Постановленою суддею ухвалою від 31 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрите провадження у справі, призначене судове засідання. Ухвалу суду та судову повістку, направлені на адресу відповідача повернуто до суду з відміткою пошти про причини повернення - за закінченням терміну зберігання /а.с.127/. 16 лютого 2024 року представниця відповідача отримала доступ до справи за допомогою електронного кабінету та 27 лютого 2024 року подала відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Вказує, що матеріали, долучені до позову не містять належних та достатніх доказів, що саме відповідач, а не інша особа, підписував за допомогою одноразових ідентифікаторів у електронному вигляді кредитні договори. Позивачем не доведено, що відповідач був зареєстрований на Інтернет сайтах ТОВ «Лінеура Україна», ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Інвеструм», ввів логін та пароль та зайшов до особистих кабінетів, отримав SMS-повідомлення на його телефон, чи на адресу електронної пошти з одноразовим ідентифікатором. Послалася на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у справі № 127/33824/19 від 07 жовтня 2020 року. Послалася на те, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази дійсного надання грошових коштів у кредит відповідачеві. Так, у матеріалах справи відсутні належні та достатні докази того, що ТОВ «Лінеура Україна», ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Інвеструм» дійсно перераховували ці кошти відповідачеві, а саме первинних бухгалтерських документів, наприклад платіжних інструкцій, квитанцій, довідок, виписок, платіжних доручень, меморіальних ордерів та/або інших первинних бухгалтерських документів. Послалася на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі №161/16891/15-ц. Звернула увагу суду на ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зазначивши, що до позовної заяви не було долучено взагалі жодного документу, який хоч якось пояснював б факт переведення кредитних коштів на рахунок Відповідача Первісними кредиторами. Зазначила, що відповідач перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації з 15 листопада 2022 року по теперішній час, що підтверджується військовим квитком відповідача серії [NUMBER] від 14 листопада 2022 року та довідкою військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 06 грудня 2022 року № 1/01/5-2450. Відповідачеві не повинні бути нараховані проценти за користування кредитами за кредитними договорами. Послалася на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у справі № 522/12270/15-ц від 26 грудня 2018 року. Звернула увагу, що в матеріалах справи відсутні належні докази переходу права вимоги від ТОВ «Лінеура Україна», ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Інвеструм» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитними договорами, укладеними з відповідачем, оскільки: позивачем додано до позову не всі договори факторингу, а лише їх частини; в усіх Актах прийому-передачі Реєстрів боржників № 1 за Договорами факторингу затерто (підчищено) загальну суму заборгованості; подано неналежні копії Реєстрів боржників; витяги з реєстру боржників, надані позивачем не є належними доказами, оскільки витяги з реєстру сформовані лише представником ТОВ «ФК «ЄАПБ», підписані ним та проставлено печатку лише ТОВ «ФК «ЄАПБ», особисті підписи генеральних директорів сторін договору та мокрі печатки відсутні; інших доказів, які б могли підтвердити факт передачі права вимоги саме за кредитними договорами матеріали справи не містять. Наголосила, що розрахунки заборгованості, подані позивачем є неналежними та недопустимими в підтвердження правильності нарахування відповідачеві відсотків за користування кредитом, оскільки складені відповідно самим позивачем і не містить жодного підпису представника Первісних кредиторів, жодного підтвердження реальності господарської операції. З них не можливо вирахувати, коли заборгованість переведена в прострочену, чи були сплати зі сторони відповідача, який був порядок нарахування відсотків, у якому розмірі вони нараховані, коли вони нараховані, тощо. Розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Тому, надані розрахунки заборгованості не є належними доказами суми заборгованості, оскільки з них в принципі не можливо встановити формування заборгованості та її складові. Послалась на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-16цс15. Надані позивачем разом з позовом розрахунки заборгованості по кредитному договору містять лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду, тощо. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач розумів Умови та Правила кредитування. Підписання кредитного договору не означає те, що Позичальник ознайомлений з усіма умовами та правилами, які розміщені на певному Інтернет сайті. Правила надання банківських послуг, тарифи, паспорт споживчого кредиту мають мінливий характер, тому визначити яка саме редакція паспорту діяла на момент підписання заяви є нереальним. Позивач не надав суду докази, які б підтверджували, що саме ці умови, зазначені в кредитних договорах є складовою частиною укладених між сторонами кредитних договорів, і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи кредитні договори. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про те, з якими умовами надання банківських послуг погодився відповідач, оскільки відсутність підпису відповідача на них надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Таку саму правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 року. У відзиві вказала, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складає 30 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу виходячи з вартості 1 год роботи адвоката - 3000,00 грн за ознайомлення з матеріалами справи, аналіз позову з додатками, підготовку відзиву на позов тощо. Докази розміру остаточно понесених витрат на правничу допомогу будуть надані відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тобто протягом 5 днів після ухвалення рішення судом. 05 березня 2024 року представницею позивача подано відповідь на відзив, згідно з якою представниця позивача просить задовольнити позов. Указує, що договори укладено в належній формі, шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Для укладання кожного з Кредитних договорів відповідачем вчинено ряд дій без здійснення яких договори не були б укладеними, що в свою чергу підтверджує укладання кожного з указаних договорів в електронній формі. Обставини укладення кожного Кредитного договору відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Вказані договори та їх умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Зазначила, що не є предметом спору визнання відповідного договору недійсним чи розірвання відповідного договору на підставі істотного порушення його умов. Наведене твердження відповідачем (не надання доказів отримання кредитних коштів) за своєю суттю створює наслідок розірвання відповідного кредитного договору, адже, у відповідності до вимог статті 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Однак, кожен вищезазначений договір укладений з [PERSON] в судовому порядку не розірваний, в судовому порядку недійсним не визнаний. Посилається на висновок щодо застосування норм права, наведений у постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17 (провадження № 61-18730св20). Укладені правочини підтверджують факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо передання в позику відповідачу коштів у погодженому розмірі. Саме відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорах і має можливість представити суду виписку зі свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору. Щодо статусу відповідача вказує, що для реалізації права на пільгу відповідачеві необхідно письмово повідомити банк про проходження військової служби та надати підтверджуючі документи (копію військового квитка з відповідною службовою відміткою, копію довідки про призов військовозобов`язаного на військову службу, копію витягу з наказу або довідки про зарахування до списків військової частини). Відповідач з відповідною заявою до Первісних стягувачів, до позивача не звертався. Відповідача призвано 15 листопада 2022 року, тобто вже після оформлення кредитних договорів. Зазначає, що Реєстри боржників до Договору факторингу носять в собі зобов`язання про нерозголошення відомостей, що становлять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію, в зв`язку з чим, всі реєстри надати позивач не може. Договори, укладені між відповідачем та Первісними кредиторами, Договори факторингу, укладені між Первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину щодо них. Посилаючись на зміст постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13, вказує, що факт не вчинення жодних дій відповідачем для розірвання кредитних договорів, або визнання їх не дійсними тривалий час, а також користуванням відповідачем кредитними коштами та сплати в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами є нічим іншим, як визнання вище наведених кредитних договорів такими що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отримання всіх благ, передбачених Кредитними договорами. Посилається на висновок щодо застосування норм права, наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010. Зазначає про відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат. До відповіді на відзив позивачем долучено докази у виді: копії витягу з Реєстру боржників від 19 липня 2023 року до Договору факторингу № 19072023; копії повного тексту Договору факторингу № 19072023; копії витягу з Реєстру боржників від 19 червня 2023 до Договору факторингу № 19062023; копії повного тексту Договору факторингу № 19062023; копії витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 31012023; копії повного тексту Договору факторингу № 31012023; довідки про перерахування коштів за кредитним договором № 5906403 від 04 вересня 2022 року; детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5906403 від 04 вересня 2022 року; детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 03514-09/2022 від 05 вересня 2022 року. 07 березня 2024 року представницею відповідача подано заперечення, згідно з якими просить не приймати до розгляду докази, надані позивачем разом з відповіддю на відзив, як такі що подані з порушенням процесуального строку. Зазначає, що доказів вчинення дій відповідачем для укладення кредитних договорів Позивачем не надано. Позивачем не доведено дій відповідача щодо: реєстрації відповідача на вебсайтах Первісних кредиторів; введення логіну та паролю, доступу його до особистих кабінетів; створення заявки на отримання кредитів; отримання дзвінків від співробітників Первісних кредиторів; проходження перевірки та надання сканованих копій документів (паспорту та коду); отримання рішення кредиторів щодо можливості надання кредиту; отримання доступу до «особистих кабінетів»; отримання в «особистих кабінетах» гіпер-посилання для ознайомлення з офертою щодо укладення договорів; самостійного внесення номерів своєї картки на яку бажав отримати кредити і після прийняття відповідачем оферти, шляхом надіслання на телефонний номер одноразового ідентифікатора для підписання кредитних договорів; підпису кредитних договорів шляхом введення одноразового ідентифікатора та ознайомився з Правилами надання споживчого кредиту; направлення після підписання договорів системою екземплярів кредитних договорів, правил та інших супутніх документів на адресу електронної пошти відповідача. Подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 127/33824/19 від 07 жовтня 2020 року. Вказує, що позивач повинен подати докази разом з позовом, у разі не можливості подати ці докази - позивач повинен повідомити про це письмово суд із зазначенням таких доказів та просити суд визнати поважними причини не подання цих доказів. невиконання цього обов`язку свідчить про наявність підстав для не прийняття поданих позивачем доказів судом. Крім того, з поданих разом з відповіддю доказів неможливо встановити, яким особам були здійснені перерахування за договорами. Поданий позивачем лист, детальні розрахунки заборгованості не є первинними документами. Частина 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не містить обмежень щодо дати укладення договору, а зазначає про те, що штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань, а також проценти за користування кредитом не нараховуються на весь час їх призову і відповідач не зобов`язаний був повідомляти первісних кредиторів про його статус військовослужбовця, адже це питання може вирішитись в судовому порядку. Вказує, що розмір нарахованих процентів є несправедливим, неспівмірним та таким, що порушує права відповідача. Сума заборгованості за кредитним договором № 3102123 по відсоткам, яку позивач просить суд стягнути з відповідача у 6 разів перевищує розмір боргу. Передбачення в договорі такого високого розміру відсотків, порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач як споживач. Також, у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Представниця позивача у судове засідання не з`явилась, у додаткових поясненнях просила розгляд справи проводити у відсутність представниці, задовольнити позовні вимоги. Представниця відповідача у судовому засіданні підтримала вимоги відзиву та заперечень. Просила відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши представницю відповідача, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що 14 серпня 2022 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] уклали Договір № 3102123 про надання коштів на умовах споживчого кредиту /а.с.8-17/, на підставі якого відповідачеві надано кредит у розмірі 15 000,00 грн (п.1.2), строком на 360 днів (п.1.3), зі стандартною процентною ставкою - 1,99% в день (п.1.4.1), умови та порядок застосування зниженої процентної ставки - 1,59 % в день, можливість та умови зміни протягом строку дії Договору розміру процентів за користування кредитом в бік зменшення (п.1.4.2). Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить п. 9.7.1 Кредитного договору /а.с.7-15/. В Кредитному договорі вказано, що Товариств надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Суму кредиту (його частину) Товариство перераховує протягом двох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 14 серпня 2022 року або 15 серпня 2022 року (п.2.2.). Умовами Кредитного договору передбачено, що Первісний кредитор-1 має право вимагати від Клієнта повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом (п.5.1.1), Клієнт зобов`язаний у встановлений Кредитним договором строк повернути кредит та сплатити проценти (п.5.4.1). Суд звертає увагу на вказівку РНОКПП відповідача [NUMBER] , вказане в договорі, дані особистих кабінетів [PERSON] - [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , реквізити належного клієнтові платіжного засобу: [NUMBER] . Також убачається, що 14 серпня 2022 року відповідач шляхом використання одноразового грошового ідентифікатора погодив таблицю обчислення загальної вартості кредиту /а.с.18/, Паспорт споживчого кредиту /а.с.19-20/, які є Додатком № 1 до Кредитного договору та інформацією, що надається споживачу перед укладенням договору про споживчий кредит. 19 липня 2023 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ», як Фактором та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як Клієнтом укладено договір факторингу № 19072023, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань з якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту) плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту /а.с.21-23,163-167/. Датою переходу права вимоги п.1.2 договору факторингу визначено підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників. Оплата Ціни Продажу встановлена протягом 5 днів з моменту передачі по Акту прийому-передачі (п.5.4). Також, як убачається з акту прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року /а.с.24/ та витягів з реєстру боржників до Договору факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року /а.с.25, 161-162/, в якому за № 7184 вказано [PERSON] ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 3102123 з 15 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 94 511,50 грн - сума заборгованості за процентами. Сума заборгованості, її складові, підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача станом на 31 грудня 2023 року /а.с.26/, в якому вказано тіло кредиту, розмір відсотків, нарахованих за користування кредитом (з 19 липня 2023 року по 31 грудня 2023 року). Станом на день розгляду справи як позивачем, так і відповідачем не надано доказів часткового чи повного виконання відповідачем зобов`язань за договором, погашення повністю або частково нарахованої банком заборгованості за тілом кредиту, відсотками. 04 вересня 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 5906403 про надання споживчого кредиту, підписаний електронним підписом Позичальника шляхом відтворення одноразового ідентифікатора. За п. 1.3 сума кредиту складає 3 000,00 грн, тип кредиту - кредит. Строк кредиту 360 днів з періодичністю платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів (п.1.4). Тип процентної ставки - фіксована (п.1.5), стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 Договору (п.1.5.1). Мета кредиту - споживчі (особисті) потреби (п.1.6). Кошти кредиту надаються в безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п.2.1). Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення Договору. Договір укладений його підписанням електронними підписами сторін, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п.1.1, 9.2, 9.6) /а.с.32-36/. Згідно з п.2.4 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п. 2.1 Кредитного договору. Підписанням Кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» далі - Правила» (п.9.8). Приймаючи умови Кредитного Договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. 04 вересня 2022 року [PERSON] та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» підписано Додаток № 1 до договору кредиту - Таблицю обчислення загальної вартості кредиту /а.с.37/, паспорт споживчого кредиту /а.с.38/. З витягу з листа ТОВ «Пейтек Україна» вих. № 20230622-1 від 22 червня 2023 року вбачається, що успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнтів від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», в тому числі за № 946 04 вересня 2022 року № [NUMBER] /а.с.148-149/. 19 червня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 19062023 /а.с.39-41, 173-177/, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно з п. 1.1 Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. ?Згідно з п.1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора ??Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Також, як убачається з акту прийому-передачі реєстру боржників № 2 за Договором факторингу № 19062023 від 19 червня 2023 року /а.с.42/ та витягів з реєстру боржників до Договору факторингу № 19062023 від 19 червня 2023 року /а.с.43, 171-172/, в якому за № 1779 вказаний [PERSON] ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 5906403 на суму 7 179,00 грн, з якої: 3 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 179,00 грн - сума заборгованості за процентами. Сума заборгованості, її складові, підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача станом на 18 червня 2023 року /а.с.44, 150-157/, в якому вказано тіло кредиту, розмір відсотків, нарахованих за користування кредитом (з 04 вересня 2022 року по 16 червня 2023 року та з якого вбачається нарахування Первісним кредитором-2 відсотків відповідачеві до 13 листопада 2022 року. Станом на день розгляду справи як позивачем, так і відповідачем не надано доказів часткового чи повного виконання відповідачем зобов`язань за договором, погашення повністю або частково нарахованої банком заборгованості за тілом кредиту, відсотками. Крім того, 05 вересня 2022 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту № 03514-09/2022 /а.с.50-51/. Товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 1600,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п.1.1). Тип кредиту - кредит. Мета отримання кредиту - на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 20 днів, тобто до 24 вересня 2022 року. Дата надання кредиту 05 вересня 2022 року (п. 1.2). За користування кредитом клієнт сплачує товариству 365,5% річних від суми кредиту в розрахунку 1,00 % на добу. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави (п. 1.3). У разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п.1.2 цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору (п.2.3). Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки вказаної Клієнтом (п.1.7). За п.1.11-1.14, 1.16-1.17 Договору, перед укладенням цього Договору Товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію Клієнта з, урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу, одним з наступних способів: ??отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних; ??отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, оtp-пароля, надісланого установою на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником установи та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото. Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на Сайті Товариства або в мобільному застосунку, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використаним електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На підставі даних, зазначених у заявці, інформаційна система Товариства здійснює реєстрацію заявника на Сайті Товариства або в мобільному за стосунку і формує особистий кабінет Клієнта. Для підписання Договору на телефонний номер Клієнта, направляється повідомлення з одноразовий ідентифікатором у вигляді коду. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта. У разі згоди із запропонованими умовами кредитування, Клієнт підписує Договір за допомогою отриманого одноразового ідентифікатора. 05 вересня 2022 року відповідачем підписано додаток № 1 до Договору кредиту № 03514-09/2022/а.с.52-53/. 31 січня 2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 31012023 /а.с.54-56, 184-188/, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ»» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно з п.1.1 Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнті (Ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно з п.1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників Стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Також, як убачається з акту прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу № 31012023 від 31 січня 2023 року /а.с.57/ та витягів з реєстру боржників до Договору факторингу № 31012023 від 31 січня 2023 року /а.с.58, 182-183/, в якому за № 3288 вказаний [PERSON] ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 03514-09/2022 на суму 6 040,00 грн, з якої: 1 600,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 440,00 грн - сума заборгованості за процентами. Станом на день розгляду справи як позивачем, так і відповідачем не надано доказів часткового чи повного виконання відповідачем зобов`язань за договором, погашення повністю або частково нарахованої банком заборгованості за тілом кредиту, відсотками. Вирішуючи питання щодо строків подання доказів та заяв по суті справи, суд виходить з такого. Щодо строків подання доказів позивачем з відповіддю на відзив та заявою про долучення доказів. Дійсно, за ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Водночас, за ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Реалізація принципу змагальності сторін (ст. 12 ЦПК України) в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Відповідно до частини 1 статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Відповідно до частини 2 статті 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Відповідно до частини 3 статті 174 ЦПК України підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тобто, позивач має змогу заявити свої вимоги у формі позову, в подальшому за умови їх не визнання збоку відповідача надати заперечення щодо позиції останнього у формі відповіді на відзив або заперечень. Відповідно до частини 1 статті 179 ЦПК України у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення. Відповідно до частини 4 статті 179 ЦПК України відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті. З аналізу вищезазначених норм, можна дійти висновку, що ЦПК України передбачена можливість сторонам справи надати докази, які не були подані разом із позовом та/або відзивами, разом із наданням відповідей на відзиви та/або заперечення на відповіді в обґрунтування викладених у цих заявах по суті обставин. За таких обставин, ураховуючи подання доказів разом з відповіддю на відзив, суд приходить висновку про подання доказів позивачем у встановлений строк. При цьому суд зауважує, що судом ураховано час, необхідний для реалізації стороною відповідача принципу змагальності та можливості подання відповідних доказів на обґрунтування своєї позиції та надання відповіді на надані позивачем докази, про що свідчить подані позивачем заперечення. Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні можу бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) . Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як установлено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. На час розгляду справи судом сторонами не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості відповідачем за Кредитним договором та Договором позики, про причини несвоєчасного погашення заборгованості. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Вирішуючи доводи представника відповідача щодо не надання доказів позивачем підписання відповідачем Договорів кредиту, доказів щодо перерахування коштів саме відповідачеві, суд висновує таке. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням наведеного, вбачається, що Кредитні договори укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а зазначені у них умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22). Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позивач, який не є стороною первісних договорів, ураховуючи принцип розумності та в силу положень Закону України «Про інформацію», позбавлений можливості отримати докази на підтвердження фактів укладення договорів іншою особою та те, що грошові кошти перераховані на банківські рахунки, які відповідачеві не належать. Крім того, такої можливості позбавлені і первісні кредитори, оскільки дані щодо власника банківського рахунку, володільця електронного кабінету та номеру телефону є конфіденційною інформаціє та банківською таємницею і саме на відповідача у випадку оскарження ним відповідних договорів покладається обов`язок доведення таких фактів. Відповідач не довів, що ідентифікація за допомогою системи BankІD НБУ з використанням яких здійснювалися підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором договорів проведена іншою особою, або грошові кошти перераховані Первісними кредиторами не на користь відповідача. Більш того, в договорах вказано персональні дані відповідача (РНОКПП, адреса місця реєстрації, дані паспорту), відомості про які не є загальнодоступними. Крім того суд ураховує, що при укладенні правочинів грошові кошти перераховувалися Первісними кредиторами на картку з маскою [NUMBER] . Саме лише посилання на те, що позивачем не надано відомостей щодо повних номерів карток з маскою [NUMBER] , за умови погодження їх позичальником у договорах не є підставою для висновку про недійсність договорів чи відсутність факту перерахування грошових коштів, тобто фактичного виконання умов договору, укладеного з відповідачем. До того-ж саме відповідачеві, як позичальнику надано право визначати спосіб та порядок отримання ним кредиту. При цьому суд приймає до уваги посилання представниці відповідача на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц. Однак також суд звертає увагу, що: у пункті 10 Кредитного договору № 3102123 «Реквізити та Підписи Сторін» зазначено електронний підпис фізичної особи [PERSON] - А231; у пункті 10 Кредитного договору № 5906403 «Реквізити та Підписи Сторін» зазначено електронний підпис фізичної особи [PERSON] - С289214; у пункті 7 Кредитного договору № 03514-09/2022 «Інші важливі правові аспекти» зазначено електронний підпис фізичної особи [PERSON] - W318. Без виконання дій, передбачених Кредитними договорами для їх підпису між Первісними кредиторами та відповідачем такі б договори не були б укладені, суд вважає, що укладення кредитних договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Посилання представниці відповідача, щодо відсутності доказів виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин (ненадання доказів позивачем щодо вчинення дій відповідача з отримання ідентифікатора через реєстрацію на вебсайті, введення логіну та паролю, не отримання SMS-повідомлення) суд не бере до уваги, оскільки позивач не надала доказів і суд не встановив факту здійснення відповідачем дій, які сприяли б укладенню договору не ним. Відтак, суд відхиляє доводи представниці відповідача в цій частині, як необґрунтовані. Щодо посилань на неотримання відповідачем коштів за договорами, то факт їх надання підтверджується, власне, наявним у матеріалах справи Кредитними договорами № 3102123 №5906403 та № 03514-09/2022, які є дійсними в силу приписів ст. 204 ЦК України про правомірність правочинів. При цьому вимог щодо визнання зазначених правочинів недійсними чи встановлення факту їх неукладеності не заявлено. Зазначені правочини підтверджують факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо передання в кредит відповідачу коштів у погодженому розмірі. Оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитними договорами, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі, а також презумпції обов`язковості виконання договору. Більш того, заперечуючи факт видачі коштів іншими, ніж сторони особами - Первісними кредиторами, представниця відповідача витребувати такі докази не просила, чим не виконала обов`язок з доказування. Щодо посилання на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, суд звертає увагу, що особливістю справи № 161/16891/15-ц є, в тому числі, те, що на вимогу суду банк не надав оригіналів кредитних договорів за 2006, 2009 роки, оригіналу Генеральної угоди від 9 серпня 2012 року, виписки з особового рахунку відповідача. В той час, як у цій справі клопотання про витребування таких доказів від Первісних кредиторів відповідачем не заявлялись. Тобто посилання відповідача на вказану правову позицію не є релевантним для цієї справи. Щодо доводів про неналежність позивача через відсутність доказів переходу права вимоги, суд виходить з такого. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно змісту ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як свідчать матеріали справи, договори факторингу між первісними кредиторами та позивачем укладені в належній формі, відповідають вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, містять додатки з реєстру боржників, де вказано всі первісні договори кредитів з відповідачем та суми заборгованості за ними, відомостей про визнання вказаних договорів недійсними суду не надано. Позивачем надано суду повні копії договорів факторингу, засвідчені копії Актів прийому-передачі реєстрів боржників з підписами та печатками відповідних посадових осіб сторін договору. В договорах факторингу (п.1.2 кожного з них) передбачено, що реєстри боржників передаються в електронному вигляді, а перехід права вимоги відбувається при підписанні Актів прийому-передачі Реєстру. За ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Відтак, надання позивачем засвідченого витягу з реєстру боржників, за умови відсутності клопотання учасника справи та враховуючи відсутність у суду сумнівів у достовірності такого доказу, є належним доказом там більш, що стороною позивача надано також і витяг з реєстру боржників з підписами та печатками, складений сторонами договорів факторингу. Щодо посилання представниці відповідача на відсутність у матеріалах справи того, що відповідач розумів Умови та Правила кредитування, то стороною позивача надано відповідні кредитні договори, які містять умови повернення кредиту, графіки повернення, підписані відповідачем, які містять строки та порядок повернення кредиту на відміну від обставин. установлених Верховним Судом у справі № 342/180/17, на яку послалась представниця відповідача. Відтак і ці посилання суд відхиляє. За таких обставин суд приходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитними договорами, оскільки стороною позивача підтверджено факт укладення позивачем з первісними кредиторами відповідних договорів, видачі коштів у кредит, перехід права вимоги за договорами до позивача, а відповідачем не спростовано належними доказами факт сплати заборгованості та не доведено укладення договору іншою особою, повного виконання договорів в частині повернення грошових коштів як первісним кредиторам, так і позивачеві. Щодо посилань представниці відповідача на несправедливість умов договору. Дійсно відповідно до ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит. Однак частинами першою - третьою статті 21 зазначеного Закону передбачено, що споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. В той час, як у межах цієї справи позивач не просить стягнути з відповідача суми відповідальності, а лише основну суму кредиту та процентів, які прямо передбачені ЦК України, як обов`язкова умова договору кредиту, а не сума відповідальності споживача. Відтак відповідач, підписавши договори кредиту та погодившись із його умовами добровільно, на власний розсуд взяв на себе зобов`язання погасити кредит та сплатити відсотки за користування ним. Таким чином, положення ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» до суми заборгованості, заявленої до стягнення у даній справі застосоване бути не може. Водночас, суд приймає до уваги посилання представниці відповідача на положення частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка визначає, що, окрім іншого, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. При цьому суд відхиляє доводи представниці позивача щодо обов`язку повідомлення боржником своїх кредиторів про факт призову, оскільки такі умови в законі відсутні. Однак, приймає посилання на те, що законом визначено таке право на час призову. Доказів на підтвердження того, що за рахунок кредитних коштів відповідачем, який згідно з військовим квитком серії [NUMBER] від 14 листопада 2022 року /а.с.106-107/ та довідкою військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 06 грудня 2022 року № 1/01/5-2450 /а.с.108/ з 15 листопада 2022 року призваний на військову службу за призовом під час повної мобілізації, придбано майно або автомобіль позивачем не надано. Відтак вимога позивача до [PERSON] про повернення боргу в частині нарахованих процентів за період з 15 листопада 2022 року є такою, що не підлягає задоволенню, а доводи представниці позивача про те, що проценти за користування кредитами не повинні нараховуватися взагалі є такими, що не ґрунтуються на законі. Визначаючи розмір заборгованості за Кредитним договором № 3102123, суд перевірив розрахунок заборгованості, наданий позивачем та отриманий від Первісного кредитора-1 умовам самого Кредитного договору з огляду на узгоджений сторонами порядок нарахування процентів та їх розмір, строк, протягом якого таке нарахування проведене та вважає його частково обґрунтованим, з урахуванням висновку суду про звільнення відповідача від сплати процентів. Внаслідок чого з відповідача на користь позивача в цій частині позову підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15 000,00 грн та відсотки, нараховані за період з 14 серпня 2022 року по 14 листопада 2022 року в сумі 28 059,00 грн (15 000,00 * 1,99 / 100 * 94 дні). Визначаючи розмір заборгованості за Кредитним договором № 5906403, суд перевірив розрахунок заборгованості, наданий позивачем та отриманий від Первісного кредитора-2 умовам самого Кредитного договору з огляду на узгоджений сторонами порядок нарахування процентів та їх розмір, строк, протягом якого таке нарахування проведене та вважає його обґрунтованим з огляду на те, що відсотки на основний борг нараховані за стандартною процентною ставкою, передбаченою договором 1,99 % у день, тобто 59,70 грн (3000,00 * 1,99/100) за період з 04 вересня 2022 року по 13 листопада 2022 року (за виключенням дня 14 вересня 2022 року). Внаслідок чого з відповідача на користь позивача в цій частині позову підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3 000,00 грн заборгованості за основним боргом, 4 179,00 грн заборгованості за відсотками. Визначаючи розмір заборгованості за Кредитним договором № 03514-09/2022, суд перевірив розрахунок заборгованості, наданий позивачем та отриманий від Первісного кредитора-3 умовам самого Кредитного договору з огляду на узгоджений сторонами порядок нарахування процентів та їх розмір, строк, протягом якого таке нарахування проведене. Так, суд звертає увагу на узгоджений сторонами строк позики - 20 днів. При цьому, з наданого розрахунку вбачається, що Первісним кредитором відсотки нараховані і поза межами строку Договору кредиту не в розмірі облікової ставки Національного банку України, а в розмірі 0,625 % від суми позики (40 грн) та на 30 січня 2023 року загальний розмір становить 4 400,00 грн. При цьому, умовами договору не передбачено, що Договір продовжується та встановлює термін повернення позики - 24 вересня 2022 року. Відтак, ураховуючи принцип диспозитивності, розрахунок заборгованості за Договором кредиту № 03514-09/2022, наданий позивачем суд, вважає неправомірним проведення нарахування відповідачу відсотків у розмірі 0,625 % від суми позики за період з 25 вересня 2022 року по 23 грудня 2022 року. Внаслідок чого з відповідача на користь позивача в цій частині позову підлягає стягненню заборгованість у розмірі 1 600,00 грн основної позики та відсотків у розмірі 800,00 грн (1 600,00 * 2,5 / 100 * 20). Інші доводи, аргументи та посилання сторін, викладені у заявах по суті справи, як самі по собі так і у сукупності не є підставою для задоволення позову чи відмови у ньому, а тому не аналізуються судом при ухваленні рішення. Зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, позивач набув внаслідок укладення договорів факторингу право вимоги від первісних кредиторів - суд убачає підстави для задоволення позову частково та присудження до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договорами кредиту в розмірі 52 638,00 грн, а в решті позову належить відмовити. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов висновку про задоволення позовних вимог у частині, яка при розрахунку не перевищує мінімального розміру судового збору, сплаченого позивачем, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн. Крім того, представниця відповідача у відзиві на позовну заяву зазначила, що докази щодо судових витрат на правову допомогу будуть надані в порядку ст. 141 ЦПК України, оскільки з поважних причин вони відсутні. Тобто просить вирішити на підставі ст. 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення по суті заявленого позову. Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відтак, суд вважає за необхідне встановити відповідачеві строк для подання доказів на підтвердження понесених ним витрат - п`ять днів після ухвалення рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial