Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

13.09.2022 Білгород-Дністровська міська рада звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 32\~073 грн 97 коп. у виді орендної плати за землю (земельна ділянка площею 0,0249га, кадастровий номер 5110300000:01:002:0885). 1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є власником нерухомого майна - адміністративної будівлі (реєстраційний номер об`єкта 1689373251103) по [ADDRESS] . Рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 05.03.2020 № 1197-VII «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду із земель житлової та громадської забудови» затверджено проект землеустрою та надано [PERSON] в оренду земельну ділянку по [ADDRESS] , кадастровий номер 5110300000:01:002:0885, площею 0,0249 га, строком на 25 років. Цільове призначення згідно з КВЦПЗ - В.03.10 - для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку). Вид використання земельної ділянки - для обслуговування адміністративної будівлі. Земельна ділянка площею 0,0249 га сформована, кадастровий номер 5110300000:01:002:0885, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Договір оренди щодо вказаної земельної ділянки між [PERSON] та Білгород-Дністровською міською радою не укладено, отже, особа користується зазначеною земельною ділянкою без достатньої правової підстави. Плата за користування земельною ділянкою відповідачем не здійснюється, що підтверджується листом фінансового управління Білгород-Дністровської міської ради від 08.07.2022 № 01-09/22 про відсутність надходжень до бюджету. Земельна ділянка належить територіальній громаді м. Білгорода-Дністровського на праві комунальної власності, отже територіальна громада є власником збережених відповідачем коштів від несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою. Тобто відбувся факт безпідставного збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати за рахунок Білгород-Дністровської міської ради. 1.2. У відзиві на позов від 26.07.2023 представник відповідача заперечив проти позовних вимог, посилаючись на те, що у позивача відсутні факти, які підтверджують використання [PERSON] зазначеної земельної ділянки; вважає позов безпідставним та необґрунтованим. 2. Рух справи у суді. Позовну заяву до суду подано 13.09.2022. Ухвалою від 15.09.2022 відкрито провадження за вказаним позовом; справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2023 позов задоволено; стягнуто з [PERSON] на користь Білгород-Дністровської міської ради безпідставно збережені кошті у сумі 32\~073 грн 97 коп. у виді орендної плати за землю (земельна ділянка площею 0,0249га, кадастровий номер 5110300000:01:002:0885). Ухвалою від 11.07.2023 заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2023 скасовано; справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Із 19.02.2024 вказана справа перебуває у провадженні головуючого судді Волкової Ю.Ф.; справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження, призначено її судовий розгляд. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. У судове засідання 13.08.2024 учасники справи не прибули. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справу за його відсутності та відсутності позивача; позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явились, хоча належно повідомлені про дату, час і місце судового розгляду шляхом направлення судових повісток, про поважність причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду не заявив. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК України). 4. Фактичні обставини справи. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного гру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 25.07.2022 [PERSON] є власником нерухомого майн - адміністративної будівлі, Б. площею 390,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта 1689373251103, який знаходиться по [ADDRESS] . Рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 05.03.2020 № 1197-VII «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду із земель житлової та громадської забудови» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано [PERSON] в оренду земельну ділянку по [ADDRESS] , кадастровий номер 5110300000:01:002:0885, площею 0,0249 га, строком на 25 років. Цільове призначення згідно з КВЦПЗ - В.03.10 - для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку). Вид використання земельної ділянки - для обслуговування адміністративної будівлі. Земельна ділянка за вказаною адресою площею 0,0249 га сформована, кадастровий номер 5110300000:01:002:0885, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Земельна ділянка належить територіальній громаді м. Білгород-Дністровський на праві комунальної власності, що підтверджено відповідним витягом з Державного земельного кадастру від 03.08.2022. Згідно із відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 5110300000:01:002:0885, договір оренди землі між власником та фактичним користувачем земельної ділянки не укладено. Плата за користування земельною ділянкою відповідачем не здійснюється, що підтверджується листом фінансового управління Білгород-Дністровської міської ради від 08.07.2022 № 01-09/22 про відсутність надходжень до бюджету. Внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів та несплати відповідачем орендної плати, територіальна громада міста Білгорода-Дністровського в особі Білгород-Дністровської міської ради не отримала доходу від орендної плати за землю, який остання отримала б у разі оформлення відповідачем правовстановлюючих документів на земельну ділянку згідно з вимогами статей 125,126 Земельного кодексу України. Позивачем проведено розрахунок суми збитків, заподіяних Білгород-Дністровській міській раді землекористувачем [PERSON] внаслідок використання земельної ділянки, кадастровий номер 5110300000:01:002:0885, без правовстановлюючих документів; для розрахунку взято до уваги нормативно-грошову оцінку земельної ділянки на відповідний рік. Згідно із розрахунком сума збитків становить 32\~073 грн 97 коп., з яких: 9\~229 грн 19 коп. за квітень-грудень 2020 року, 13\~915 грн 61 коп. за 2021 рік, 8\~929 грн 17 коп. за січень-липень 2022 року. 5. Мотивувальна частина рішення. Відповідно до частини першої статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Згідно із частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 Земельного кодексу України), а згідно із статтею 126 цього Кодексу право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом положень статті 124 Земельного кодексу України (чинній на момент виникнення спірних відносин) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Вищевказаною нормою у чинній на даний час редакції передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Відповідно до частини першої статті 120 Земельного кодексу України (чинній на момент реєстрації права власності на нерухоме майно за відповідачами) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку, або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Таким чином, з моменту набуття права власності на нерухоме майно [PERSON] був зобов`язаний оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку, яка знаходиться під належною йому будівлею та, яка на даний час використовується ними без здійснення будь-якої оплати. У відповідності до статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). В той же час, відповідно до положень частини першої статті 120 Земельного кодексу України визначено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. З наведеного вбачається, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «є» частини першої статті 141 Земельного кодексу України). Таким чином, новий власник приміщення, розміщеного на спірній земельній ділянці повинен звернутися до розпорядника такої ділянки із заявою про надання її у власність або в оренду. Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України). Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким, за положеннями частини першої статті 21 Закону України "Про оренду землі", визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України). Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. При цьому, за змістом вказаних вище приписів виникнення права власності на жилий будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України, не є правопорушенням відсутність у власника жилого будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані. Вказана правова позиція сформована у постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 820/7996/13-а та у силу статті 263 ЦПК України застосована судом при вирішення даного спору. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України. Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. З аналізу змісту норм статей 1212-1214 ЦК України випливає, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи. У даному разі наявні усі три вказані ознаки. По-перше, відповідач дійсно зберіг (заощадив) у себе майно (кошти), у вигляді орендної плати, що мала бути сплачена за володіння і користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , кадастровий номер 5110300000:01:002:0885, площею 0,0249 га. У даному ви падку збереження (заощадження) цього майна почалося з моменту набуття [PERSON] права власності на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Набута відповідачем нежитлова будівля, будучи згідно із статтею 181 ЦК Украйни нерухомим майном (об`єктом, розташованим на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без її знецінення та зміни її призначення), є органічно і нерозривно пов`язаною з цією земельною ділянкою. Тому визнання за відповідачем права власності на будівлю автоматично призвело до фактичного набуття відповідачем і майнових прав володіння і користування земельною ділянкою, на якій розташована ця будівля. Відсутність укладеного договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. В результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування коштів у вигляді орендної плати. По-друге, правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні. Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно статті 206 ЗК України, п.п.14.1.136 п. 14.1. статті14 ПК України здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем прав володіння і користування земельною ділянкою безоплатно в даному випадку відсутні. Так само відсутні правові підстави для ненарахування, несплати орендної плати за землю. По-третє, відповідач зберіг майно саме за рахунок позивача. У відповідності до положень пункту "а" частини другої статті 83 ЗК України земельна ділянка по [ADDRESS] належить територіальній громаді міста на праві комунальної власності. Згідно статті 206 ЗК України, п.п.14.1.136 п.14.1. статті 14 ПК України власником майна фактично збереженого відповідачем (коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою) також є територіальна громада міста в особі позивача. Таким чином, збереження (заощадження) відповідачем коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення (накопичення) цих коштів у відповідача за рахунок їх неодержання позивачем. Кваліфікація спірних правовідносин як зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави означає необхідність застосування норм передбачених статтями 1212-1214 ЦК України правових наслідків дій/бездіяльності відповідача у вигляді збереження (заощадження) у себе відповідних сум орендної плати. За допомогою цих норм, навіть за відсутності ознак делікту, тобто при умові правомірної поведінки відповідача у спірних правовідносинах, досягається відновлення справедливої рівноваги між правами та охоронюваними законом інтересами сторін спору, що випливають з принципу платності користування землею. Так, пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини «Федоренко проти України» від 03.06.2006 визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. У даних правовідносинах неотримані Білгород-Дністровською міською радою кошти від оренди землі підпадають під визначення Європейським судом з прав людини «виправданого очікування» щодо отримання можливості ефективного використання права комунальної власності територіальної громади міста. Отже, норми статей 1212-1214 ЦК України регламентують кондикційне зобов`язання, яке виникає з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Тобто, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними (висновок, сформульований Верховним Судом у постанові від 28.02.2020 у справі № 913/169/18). Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Стаття 1212 ЦК України досить широко визначає підстави виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. За змістом пункту 4 частини третьої статті 1212 ЦК України положення глави 83 ЦК застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. З урахуванням викладеного, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України. Вказаний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.02.2020 у справі №913/169/18, від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17 а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 922/207/15 і № 922/5468/14. Окрім того, у справах про стягнення на користь органів місцевого самоврядування безпідставно збережених коштів за користування землею без договору оренди необхідна наявність земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, а також обґрунтованість розрахунку стягуваної суми (збереженого землекористувачем за рахунок територіальної громади майна (коштів)), основою для визначення розміру якої для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, оформлена як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду віл 04.03.2021 у справі № 922/3463/19, від 08.10.2019 у справі № 904/4737/18, від11.09.2019 у справі № 922/393/18, від 13.02.2019 у справі № 922/392/18, від 07.02.2019у справі № 922/3639/17, від 06.02.2018 у справі № 923/921/17. Спірна земельна ділянка є об`єктом комунальної власності, яка, зважаючи на вимоги статей 123, 124 Земельного кодексу України, може використовуватись лише на підставі та умовах договору оренди. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Так, абзацом 3 частини 2 статті 13 Закону України «Про оцінку землі» встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. Відповідно до вимог статті 271 Податкового кодексу України, базою оподаткування, зокрема, є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом. Згідно з абзацом 1 пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Частиною 2 статті 20 Закону України «Про оцінку землі» визначено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Позивачем проведено\~розрахунок суми\~збитків,\~заподіяних міській\~раді землекористувачем\~ [PERSON] \~внаслідок використання\~земельної ділянки без правовстановлюючих документів. Згідно із розрахунком сума збитків становить 32\~073 грн 97 коп., з яких: 9\~229 грн 19 коп. за квітень-грудень 2020 року, 13\~915 грн 61 коп. за 2021 рік, 8\~929 грн 17 коп. за січень-липень 2022 року. Сума безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, заявлена до стягнення із відповідача, обчислена, виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, із застосуванням коефіцієнта індексації та враховуючи площу земельної ділянки. Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що факти викладені позивачем у позовній заяві знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, не викликають сумнів у суду та вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. 5. Розподіл судових витрат. У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено повністю, тому судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача. Тому, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім при зверненні до суду та документально підтверджений судовий збір в розмірі 2\~481 грн.

Outcome: approved