Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

08 липня 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 114,20 м2, житловою площею 80,30 м2. В обґрунтування позову зазначила, що вона є внутрішньо переміщеною особою з березня 2022 року. Відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок від 13.02.2002 року виданого на підставі рішення виконкому Волноваської міської ради від 06.02.2002 №5 їй належить жилий будинок за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказаний будинок зареєстровано за нею у КП «Бюро технічної інвентаризації м. Волноваха» 13 лютого 2002 року, у книгу №36 за реєстровим № 7792. Право власності на земельну ділянка площею 0,0631 га., цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія ІІ-ДН №052038 від 20.02.2002р. 23.02.2024 року маючи намір зареєструвати право власності на вказаний житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вона звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Вижницької міської ради Чернівецької області, проте у здійсненні реєстрації її права власності їй було відмовлено. В рішенні про відмову в проведенні реєстраційних дій від 09.04.2024р. №72494084 зазначено, що під час розгляду заяви щодо набуття права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , встановлено наявність обставин, які є підставою для зупинення розгляду заяви, а саме не подання заявником та не отримання державним реєстратором відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані права до 01 січня 2013 року. Документи не були подані у визначений строк, обставини не усунені протягом встановленого строку. У зв`язку з тим, що КП «Бюро технічної інвентаризації м. Волноваха», яке здійснювало реєстрацію права власності знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (м. Волноваха Донецька область) позбавляє її та державного реєстратора можливості здійснити запит щодо підтвердження інформації про реєстрацію права власності на зазначений жилий будинок. Згідно інформаційної довідки № 385424734 від 04.07.2024, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутні відомості щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту виготовленого 05.02.2002 року КП «Бюро технічної інвентаризації м. Волноваха», загальна площа будинку за адресою [ADDRESS] складає 114,20 м2, житлова 80,30 м2, оціночна вартість 45 570,00 грн. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У зв`язку з неможливістю отримання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо зареєстрованого права власності за нею на зазначений жилий будинок у БТІ м. Волноваха станом на 01 січня 2013 року, позивач позбавлена можливості вільно розпоряджатися своїм майном, що порушує її право власності, тому вимушена звернутися до суду з цим позовом. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~16\~ЦК України\~способом захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~може бути,\~зокрема, визнання права. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок від 13 лютого 2002 року виданого на підставі рішення виконкому Волноваської міської ради від 06.02.2002 №5 позивачу належить жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). На вказаному свідоцтві міститься реєстраційний напис згідно якого право приватної власності [PERSON] на вищезазначений житловий будинок було зареєстровано Волноваським БТІ та записано в реєстрову книгу № 36 за реєстровим № 7792 від 13 лютого 2002 року (зв. бік а.с. 9). Так, відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Відповідно до\~статті 328\~ЦК України\~право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. З технічного паспорту на жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , виготовленого 05 лютого 2002 року вбачається, що загальна площа будинку 114,20 м2, житлова площа 80,30 м2 (а.с. 10-12). 23 лютого 2024 року [PERSON] звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Вижницької міської ради Чернівецької області [PERSON] , з метою проведення державної реєстрації її права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проте у здійсненні реєстрації права власності було відмолено, що підтверджується рішенням про відмову в проведені реєстраційних дій №72494084 від 09 квітня 2024 року (а.с. 14) У рішенні про відмову в проведенні реєстраційних дій від 09 квітня 2024 року №72494084 зазначено, що під час розгляду заяви щодо набуття права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , встановлено наявність обставин, які є підставою для зупинення розгляду заяви, а саме не подання заявником та не отримання державним реєстратором відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані права до 01 січня 2013 року. Документи не були подані у визначений строк, обставини не усунені протягом встановленого строку. Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки № 385424734 від 04.07.2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутні відомості щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. У зв`язку з викладеним та враховуючи той факт, що на теперішній час право власності [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , не визнається, з метою захисту своїх прав на нерухоме майно з посиланням на статтю 392 ЦК України, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою про визнання права власності на належний їй будинок. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у спорі про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову). Згідно роз`яснень наведених у пункті 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014\~№ 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої\~статті 15 та статті 392\~ЦК власник\~майна має\~право пред`явити\~позов про\~визнання його\~права власності,\~якщо це\~право оспорюється\~або не\~визнається іншою\~особою,\~а також\~у разі\~втрати ним\~документа,\~який засвідчує\~його право\~власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. У частині 1 статті 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що позивач є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , однак на теперішній час її право власності на це нерухоме майно не визнається органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та позивач не може здійснити у державного реєстратора прав на нерухоме майно державну реєстрацію її права власності на будинок, що позбавляє позивача можливості розпорядитись своєю власністю на власний розсуд. З огляду на наведене, встановивши та проаналізувавши усі обставини справи, оскільки позивач в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання за нею права власності на нерухоме майно, захистити своє порушене право не може, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 114,20 м2, житловою площею 80,30 м2. Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 15, 16, 316, 317, 321, 328, 392 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved