Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються на підставі рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01.11.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] з 3000,00 грн. на частку від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.11.2019 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/4403/19 з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій\~грошовій сумі\~у розмірі\~3000\~грн.,\~щомісячно,\~починаючи з\~19.03.2019\~року і\~до повноліття\~сина,\~а саме\~ до [INFO] . На підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01.11.2019 року по справі № 523/4403/19 було відкрито виконавче провадження ВП № 61421010. Дитина проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Актом про проживання від 04.03.2024 року та довідкою про реєстрацію місця проживання. На сьогоднішній день її стало відомо, що Відповідач є військовослужбовцем, працює та отримує достойний дохід у військовій частині [NUMBER] . З відповіді на запит № 193528806 від 26.02.2024 року Біляївського ВДВС ПМУЮ (м. Одеса) вбачається, що [PERSON] за 1 квартал 2023 року отримував заробітну плату у військовій частині [NUMBER] у розмірі 129 279,23 грн., за 2 квартал отримував заробітну плату у військовій частині [NUMBER] у розмірі 61906,46 грн., за 3 квартал отримував заробітну плату у військовій частині [NUMBER] у розмірі 37080,16 грн., за 3 квартал отримував заробітну плату у військовій частині [NUMBER] у розмірі 183683,53 грн., за 4 квартал отримував заробітну плату у військовій частині [NUMBER] у розмірі 97357,43 грн. Відповідач є особою працездатного віку, є фізично здоровим чоловіком, який може виконувати обов`язок по утриманні своєї дитини. Майновий стан Відповідача з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів значно покращився, а тому позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 травня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. В судове засідання позивач не з`явилася, її представник адвокат Комочкіна А.Ю. подала до суду заяву, відповідно до якої заявлені вимоги підтримала, справу просила розглянути за відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128, 130 ЦПК України, рекомендоване повідомлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що судом розцінюється як належне повідомлення. Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17). Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду останній не подавав. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення розгляду справи у їх відсутність, відсутність відзиву на позовну заяву, заяв про відкладення розгляду справи, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01.11.2019 року у справі № 523/4403/19 з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій\~грошовій сумі\~у розмірі\~3000\~грн.,\~щомісячно,\~починаючи з\~19.03.2019\~року і\~до повноліття\~сина,\~а саме\~ до [INFO] . На підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01.11.2019 року по справі № 523/4403/19, постановою державного виконавця Біляївського міськрайонного ВДВС ПМУЮ (м. Одеса) від 28.02.2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 61421010. З постанови державного виконавця Біляївського міськрайонного ВДВС ПМУЮ (м. Одеса) від 29.02.2024 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, вбачається, що [PERSON] , отримує заробітну плату у військовій частині [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] . З відповіді на запит № 193528806 від 26.02.2024 року Біляївського ВДВС ПМУЮ (м. Одеса) вбачається, що [PERSON] за 1 квартал 2023 року отримував заробітну плату у військовій частині [NUMBER] у розмірі 129 279,23 грн., за 2 квартал отримував заробітну плату у військовій частині [NUMBER] у розмірі 61906,46 грн., за 3 квартал отримував заробітну плату у військовій частині [NUMBER] у розмірі 37080,16 грн., за 3 квартал отримував заробітну плату у військовій частині [NUMBER] у розмірі 183683,53 грн., за 4 квартал отримував заробітну плату у військовій частині [NUMBER] у розмірі 97357,43 грн. Підставою звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів є те, що позивач не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої дитини, які викликані підвищенням цін на продукти харчування, одяг та інші побутові потреби дитини. Згідно з ч.1ст.2 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.2 ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Частиною першою ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, посилаючись на те, що стягувані з відповідача аліменти не покривають потреб дитини відповідного віку, а майновий стан відповідача покращився. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, на користь якої сплачуються аліменти - отримувач аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено підстави для задоволення позову. Крім того, у відповідності до ч.2ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про неможливість сплачувати аліменти на утримання сина за зміненим способом та розміром, матеріалами справи підтверджується, що матеріальний стан відповідача змінився у стан покращення, в свою чергу з 2019 року дати ухвалення рішення суду, пройшло майже п`ять років, розмір витрат на дитину збільшився, як внаслідок її дорослішання, так і внаслідок збільшення цін на продукти харчування, одяг, та інші необхідні для дитини витрати. У сукупності наведеного, суд вважає необхідним змінити спосіб стягнення аліментів, у межах заявлених позивачкою позовних вимог в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. В порядку п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи про стягнення аліментів.

Outcome: approved