Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

13.02.2024 [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ПрАТ «Закарпаттяобленерго» про визнання правочину дійсним. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 29.08.2017 між ПрАТ «Закарпаттяобленерго» (Оператор мережі) та [PERSON] , власником приватного домогосподарства у [ADDRESS] було укладено договір №120100147 про купівлю-продаж товару електроенергії за «зеленим» тарифом. Цей договір був анонсований, як Додаток 2 до договору про постачання електричної енергії. Затверджена потужність станції становила на той час 10 кВт. Договір про постачання електроенергії був 2019 року переукладений внаслідок здійсненого підняття потужності точки розподілу позивача-активного споживача до 30 кВт. Уклавши цей договір, активний споживач взяв на себе зобов`язання продавати електропостачальнику відповідачу товар електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання генеруючою електроустановкою, встановленою у своєму приватному домогосподарстві, загальна величина встановленої потужності якої становить 10,0 кВт, але не більше потужності, дозволеної до споживання за договором про користування електричною енергією та параметри якості якої відповідають державним стандартам, а електропостачальник взяв на себе зобов`язання купувати від побутового споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, в терміни, передбачені тим договором-додатком. Додаток №1 договору від 2017 року містив однолінійну схему підключення генеруючої установки позивача-споживача та примітки з поясненнями, з яких найважливішим є за №1: «Однолінійна схема свідчить про узгодження генеруючої електроустановки». Однолінійна схема була типовою для всіх генеруючих електроустановок у приватних домогосподарствах, підтвердженням чого є договір-додаток аналогічної СЕС позивача за №240270185 від 23.08.2018, потужністю від початку проекту в 30 кВт. Позивач за півроку до настання оспорюваного відповідачем правочину вводив в експлуатацію 30 кВт СЕС у с. Сюрте (№240270185 від 23.08.2018), а отже був знайомий з усіма процедурами процесу. Після розподілу компанії відповідача на дві, згідно з чинним законодавством, з 1 січня 2019 року позивач, на пропозицію новоутвореного постачальника універсальних послуг ЗАТ «Закарпаттяенергозбут» (далі ПУП), приєднався до оновленого публічного договору-додатку №120100147, який є чинним і тепер. Проблема полягає у тому, що у чинному на тепер із ПУП договорі-додатку №2 до договору-активного споживача подібна схема не передбачена. Також в чинному договорі-додатку №120100147 від 2019 року позивача з ПУП, відповідач не є стороною-підписантом, але залишається важливою третьою стороною, оскільки згідно з п. п. 4.6, 4.7 відповідає за знімання та передачу до ПУП контрольних показів приладу обліку позивача та (разом із ПУП) за проведення контролю сонячної СЕС і дії у випадку виявлення порушень в ході перевірки. Вказує, що відносини між сторонами на ринку розподілу (передачі) електричної енергії станом на січень-травень 2019 року регулювалися Законом України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 №575/97- ВР, зі змінами (втрата чинності від 01.07.2019), Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 №2019-VIII, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 за №417/1442, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (набрання чинності відбулося 19.04.2018, далі ПРРЕЕ), Кодексом систем передачі, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309 (набрання чинності 19.04.2018), Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №310 (набрання чинності 19.04.2018, далі Кодекс СР) та іншими нормативними актами. Оператором системи розподілу на той час був відповідач ПрАТ «Закарпаттяобленерго». Посилаючись на положення Закону України «Про ринок електричної енергії» та постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», позивач зауважує, що це стосувалося і електрогенеруючих установок споживача, оскільки функціонально інвертор СЕС споживача є трансформатором, що перетворює постійний струм у трифазний змінний струм. Зазначає, що правочин підвищення потужності електрогенеруючої установки до 30 кВт, логічно випливав із інших правочинів, договорів «Договір про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу №13719107 від 28 лютого 2019 р. позивача з відповідачем (6 аркушів)» та «Договір Споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №120100147 від 23 квітня 2019 року позивача з відповідачем (12 аркушів)». Очевидно, що укладаючи такі договори з відповідачем позивач мав на увазі потужну електроустановку, а не, для прикладу, побутову електроплитку. Суто технічна можливість для приєднання СЕС замовника згідно з договором приєднання №13719107 була надана оператором, а також станом на тепер постачання електроенергії до точки розподілу електроустановки позивача-активного споживача здійснюється, ймовірно, ОСР ПАТ «Закарпаттяенергозбут», оскільки ніякого іншого чинного договору активного споживача у позивача немає. Передумова виникнення спору позивач вказує наступне: на початку 2019 року позивач звернувся до Великоберезнянського РЕМ відділення Оператора, щодо питання підняття потужності генеруючої установки до 30 кВт; паралельно в сервісному центрі (центральний офіс відповідача в с. Оноківці) позивач одержав: «Список документів для оформлення договору та проведення допуску в експлуатацію»; деякі документи зі списку (закреслені) надавати не було необхідності, оскільки станція на той момент працювала уже протягом 2-х років. Отже, була написана заява, надана однолінійна схема та надано оригінал заводського «паспорта» інвертора номер та паспорт інвертора, інструкція користувача та частина переписки з європейським офісом компанії Huawei). Протоколи по опору системи готувалися РЕМ; за усі ці «послуги», зокрема, згідно з договором зі стандартного приєднання до електричної мережі домогосподарства, оператору було сплачено кошти у сумі 21798 грн., та за обстеження і підключення домогосподарства до електричної мережі ще 1021,79 грн.; таким чином, правочин «встановлення і приєднання» потужності в 32 кВт, домогосподарства із СЕС потужністю 30 кВт відбувся, що підтверджується паспортом точки приєднання в домогосподарстві позивача та актом виконаних робіт від 23.04.2019; важливою для розуміння обставин даного спору є обставина «обстеження і підключення до електричної мережі», оскільки за цю послугу відповідачу було також сплачено, а отже позивач цілком довіряв кваліфікації представників відповідача (виконавець Т.М. Мартиненко, який відповідав за питання пов`язані з «зеленою енергетикою» у Великоберезнянській РЕМ Оператора) щодо здійснення необхідних дій щодо «встановлення генеруючої електроустановки» та її «приєднання». Це підтверджується «Технічними умовами стандартного приєднання до електричних мереж електроустановок» (домогосподарства позивача). Зокрема: «І. Вимоги до електроустановок Замовника І. Для одержання потужності замовнику необхідно виконати: 1.1. Вимоги до проектування та будівництва, реконструкції та/або технічного переоснащення електричних мереж внутрішнього електрозабезпечення електроустановок Замовника (у межах земельної ділянки Замовника) та технічного узгодження електроустановок Замовника та оператора системи розподілу:...». Отже, послідовність дій оператора-відповідача та позивача було дотримано, оскільки подальші дії були неможливими без виконання вказаних у договорі приєднання технічних умов та технічного узгодження електроустановок замовника; комплекс робіт з обладнання трьох додаткових платформ (до цього станція містила лише панелі дахового розташування), здійснювався позивачем поступово, по мірі їх готовності, з монтажем сонячних панелей і формування стрінгів кластерів сонячних панелей для підключення до інвертора. Усього інвертор цього типу розрахований на 6 стрінгів. Запуск станції також був законним, без порушень, на СЕС прибула комісія з РЕМ Обленерго, зокрема [PERSON] , котрі й запустили генеруючу установку СЕС позивача проектною потужністю уже 30 кВт. Десь потому СЕС відвідувала енергоінспекція відповідача ( [PERSON] ) і не зробила ніяких зауважень, оскільки про порушення слід було негайно скласти і підписати відповідний акт із позивачем, чого не було зроблено протягом наступних 5 років; у травні 2019 року СЕС усе ще працювала в режимі 10 кВт, а у червні і поступово до серпня СЕС вийшла на проектну потужність, що видно із графи поступового зростання обсягу виробленої е-енергії в актах купівлі продажу за квітень-травень 2019 року близько 1 кВт і до липневих близько 4 кВт; свідченням «встановлення» і «приєднання» генеруючої електроустановки є дані підвищення обсягу виробітку е-енергії СЕС та продажу товару продавцем-позивачем у червні-липні 2019 року втричі, що дотримувалося протягом усіх наступних років. Коливання обсягу генерації пов`язані з погодними умовами та проведенням технічного обслуговування СЕС; 19.07.2023 заст. директорки ПУП, [PERSON] позивачу було надано виписку з інформацією з приладу обліку домогосподарства позивача за травень 2023 року, від Оператора мережі (відповідача), де потужність СЕС усе ще була зазначена, як 10 кВт. Цей документ є доказом і в інших справах позивача уже до ПУП (зокрема №308/22858/23, суддя К.К. Бенца); на зауваження позивача щодо потужності СЕС у 10 кВт Петро заявила, що усе в порядку і це не важливо, бо Укренерго і так сповна платить компенсації на «зелений тариф». Однак уже в жовтні 2023 року ситуація кардинально помінялася, коли бухгалтерія ПУП відмовилася визнавати факт піднятті потужності СЕС до 30 кВт, через проблеми із ПАТ «Укренерго» та заявила, що знизить оплату за товар позивача-продавця втричі. Ніяких офіційних документів, окрім коментарів про якесь «перевищення» позивачу також не направлялося. Однак ПУП після 5 років дотримання оплати товару позивача-продавця в обсязі роботи СЕС потужністю 30 кВт почав здійснювати послідовні дії з оплати лише 10 кВт потужності та привласнення решти 2/3 майна товару позивача-продавця. А оскільки у позивача на тепер відкриті 6 судових проваджень в Ужгородському міськрайонному суді щодо стягнення боргів з ПУП, частина з яких сягає літа 2022 року, то фактом є спроба здійснення відповідачем ПАТ «Закарпаттяобленерго» - фраудаторного правочину з метою «правового забезпечення дій» близько спорідненої офшорної компанії монополіста одного із відповідачем власника; 20.10.2023 на СЕС позивача прибула комісія енергоінспекції від Оператора, котра обслідувала станцію та не виявила ніяких порушень, тобто в підписаному сторонами акті порушення не відмічені; за таких обставин позивач звернувся із запитом (4 грудня 2023 року) до відповідача за поясненнями, на що одержав відповідь аж 31 січня 2024 року. Пояснення відповідача у відповіді носять маніпулятивний і непослідовний характер. Дія приєднання настає після встановлення, а не навпаки. Також ніякі схеми робіт при підвищенні потужності законодавство не вимагає. Детальний аналіз законодавчої бази на той час позивачем виконано вище. Позивач вважає за потрібне також надати законодавче обґрунтування правочину «встановлення і приєднання електрогенеруючої установки», дійсне на тепер (ПРРЕЕ): 2.1.9. У разі нового будівництва або реконструкції об`єкта (електроустановки) договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії укладається (якщо до реконструкції такий договір не укладався, втратив чинність тощо) за умови завершення процедури приєднання до електричних мереж (підписання акта про надану послугу) та надання споживачем (у разі необхідності, за запитом оператора системи) копії декларації про готовність об`єкта до експлуатації або відповідного сертифіката. У позивача немає ніяких запитів від відповідача упродовж 7 років існування та 5 років з часу підвищення потужності СЕС, у тому числі щодо «відповідного сертифіката» та іншого, єдине, що свого часу попросили паспорт інвертора та заяву. Оскільки у відповіді Оператора вбачається обставина невизнання дійсності правочину більш високого порядку «підвищення потужності СЕС», то зазначена відповідь не залишила позивачу вибору окрім звернення до суду. Відповідач не надав ніяких законодавчих документів, окрім тих, що перераховані позивачем на час настання правочину, котрі мали бути надані і ненадані позивачем. Ніхто ніяких додаткових схем на момент дообладняння діючої станції не вимагав. Вони й не вимагалися і не вимагаються законодавством. Це видно і з відповіді відповідача на запит позивача. Саме тому відповідач і не направляє до позивача ніяких документів з пропозицією до якихось дій для залагодження вимог, які теж не цілком зрозумілі. Позивач наголошує, що має місце недобросовісна поведінка відповідача, посадові особи якого намагаються приховати своїми діями факт втрати, чи знищення якихось, відомих лише їм самим документів, чи не вчинення якихось передбачених дій. Зазначає, що згідно зі ст. 207 ЦКУ правочин вважають таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (зокрема, електронних): у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Також правочин є вчиненим у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою технічного засобу зв`язку (факс, телетайп). То які ж підстави були у позивача, щоб не слідувати короткому списку, що від нього вимагала добре відома комерційному директору відповідача [PERSON] особа? Позивач звертає увагу, що при укладанні договору приєднання позивачем було сплачено відповідачу 1021,79 грн. за послугу «Обстеження і підключення до електричної мережі житлового будинку», згідно з актом про надання послуг у відповідності до договору №4372/5 від 22.04.2019. Обстеження передбачало обслідування електричних установок позивача, котрі мали бути підключені після підняття потужності точки обліку та одержання позивачем кваліфікованої інформації щодо дій позивача при підвищенні потужності СЕС, яка на той час уже працювала з 2017 року (дозволена потужність на точці обліку становила на той час 17 кВт). Щодо правових підстав дійсності правочину «підняття потужності сонячної станції» позивач вказує, що очевидно, що «приєднання додаткової потужності» в 15 кВт не могло відбутися без попереднього «узгодження і встановлення» електрогенеруючої установки з інвертором у 30 кВт, що сталося у квітні-травні 2019 році. Підтвердженням цього є укладення в той час договору споживача між учасниками спору, а також існування СЕС у 30 кВт протягом наступних майже 5 років. У Відповідача також немає ніяких чинних судових рішень щодо невизнання факту правочину «узгодження підняття потужності генеруючої електроустановки станції» в домогосподарстві позивача. Однак, не визнаючи факт узгодження та встановлення генеруючої електроустановки, відповідач також визнає, що не здійснив обстеження домогосподарства позивача та надання йому кваліфікованих консультацій належним чином. Це спричинило подальші дії відповідача-оператора із надсилання до ПУП інформації, що застосовується у взаєморозрахунках між сторонами підписантами чинного договору-додатку №120100147, де факт підняття потужності СЕС з 10 ти до 30 кВт не відображався, чим обом сторонам цього документу завдано матеріальної шкоди, що призвело до спроби невизнання частини боргу ПУП перед позивачем. Відмічає, що протягом майже 5 років правочин «узгодження та встановлення потужності» визнавався діями як відповідачем, так і ПУП. Постанова ВС від 24.04.2020 у справі №522/25151/14-ц. вказує, що: «Підстава недійсності правочину (оспорюваності, чи нікчемності) має існувати в момент вчинення правочину». Обставини підписання договору споживача між позивачем та відповідачем свідчать, що на момент підписання відповідач не вважав їх такими, що оспорюються, чи недійсними, оскільки не зупинив станцію та не надав позивачу ніяких актів порушень, чи рекомендацій до їх усунення. Мотивуючи позов положеннями параграфу договору споживача 10.1, 12.5, 12.6 позивач зазначає, що нічого з переліченого не відбувалося протягом усього періоду експлуатації генеруючої електроустановки позивача. Підписаний договір активного споживача (на той час споживача) з відповідачем передбачає регулярні перевірки домогосподарства позивача (згідно з пар. 6.8, 6.9). Відсутність зауважень є свідченням відсутності будь-яких претензій. Ні одного акту з боку Оператора, згідно з пар. 7.6, протягом 7 років експлуатації, до-речі, першої СЕС у Великоберезнянському районі Закарпаття і єдиною на зараз у с. Стужиця, котра забезпечує не менш, як 10-12 % його населення електроенергією, не було. Згідно з договором споживача - «6.1. Оператор системи зобов`язується: 7) ознайомити Споживача з ПРРЕЕ та провести інструктаж щодо безпечної експлуатації вузла вимірювання; 8) проводити не менше як один раз на 6 місяців контрольний огляд засобу комерційного обліку у Споживача відповідно до затверджених графіків; 9) \~ \~ \~ \~здійснювати технічну перевірку засобу (вузла) обліку (засобу вимірювальної техніки) не рідше одного разу на три роки; 12) виконувати інші обов`язки передбачені ліцензійними умовами та ПРРЕЕ. Відповідач протягом майже 5 років нічого із наведеного вище переліку не виконував або ж в силу недостатньої кваліфікації своїх працівників не міг відрізнити СЕС потужністю 30 кВт від СЕС потужністю 10 кВт. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 922/1246/21 позивач зауважує, що відсутність якихось документів у відповідача є свідченням осіб, котрі й допустили поточну ситуацію, а отже обставиною, на якій не може ґрунтуватися судове рішення. Для цього мають бути письмові підстави, зафіксовані в акті/актах порушень, чого у відповідача немає. Також відповідач не твердить, що у нього немає заяви та копії паспорта інвертора у 30 кВт СЕС позивача, котрий йому надавався в оригіналі для вчинення передбачених таким випадком дій. Навіть якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Отже, з боку відповідача є усі ознаки «прийняття виконання» правочину «узгодження та встановлення потужності» генеруючої електроустановки СЕС позивача, однак також спостерігаються ознаки суперечливої поведінки, яка є забороненою. Також відповідачем порушується принцип добросовісності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, постанова Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №922/1246/21). У позивача не було ніяких причин не довіряти словам та діям відповідача протягом 5 років, який є Оператором, відповідальним за подібні процедури і який свідомо, з невідомих позивачеві мотивів не надавав позивачу ніяких правових рекомендацій щодо правочину «завершення підняття потужності генеруючої електроустановки СЕС. Якщо ж подібна поведінка була несвідомою, то вона свідчить про цілковиту непрофесійність підрозділів відповідача, що не володіють алгоритмом дій у подібних ситуаціях. Звертає увагу на ст. 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину «підняття потужності СЕС позивача». Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована наприклад відносно потужності СЕС у 10 кВт, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили (чого на даний момент немає). У разі неспростування презумпції правомірності договору споживача та договору-додатку №2 всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Усе викладене вище фактично міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18 лютого 2021 року у справі № 924/658/20 (п. 8.49). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 910/18812/17, від 08.07.2019 у справі №910/19776/17. Такі «конклюдентні дії» здійснювалися не лише усіма сторонами в межах договору-додатку №2 (№120100147) упродовж майже 5 років, але й між ПАТ «Укренерго» та ПУП, власне й самим ПУП, ТОВ «Закарпаттяенергозбут» і активним споживачем. Таким чином, протягом майже 5 років усі сторони договору-додатку, в тому числі й відповідач, тлумачили правочин «узгодження та встановлення потужності» на користь його дійсності. Саме так слід діяти і на зараз. З урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанова КЦС ВС від 10.03.2021 у справі №607/11746/17). Зазначає, що при укладенні договорів із відповідачем у позивача не було можливості вибору іншої організації, оскільки ПАТ «Закарпаттяобленерго» був і залишається єдиним Оператором у Закарпатті, що надає послуги приватним домогосподарствам такого типу, тобто є монополістом. Позивача слід вважати слабкою стороною договорів з відповідачем, і, відповідно принципу contra proferentem сумнівні слова та положення у договорах слід тлумачити проти відповідача. Позивач відноситься до вразливої категорії населення (ст. 25 Закону України «Про захист прав споживачів»), як людина похилого віку (69 років), пенсіонер на загальних підставах із невисокими доходами, з двома малолітніми дітьми на утриманні та хворою дружиною, для якого СЕС є чи не єдиною можливістю зводити кінці з кінцями. Експлуатація СЕС позивача є для нього непростою, оскільки здійснює він це самотужки. Дії відповідача, що позбавлені всякої логіки та не мають ніяких правових підстав, кваліфікуються, на думку позивача, як підтвердження, що відповідач «свідомо проводить нечесну комерційну практику стосовно вразливих груп споживачів». Відповідачу було заплачено за підвищення потужності СЕС позивача та роботи по обстеженню електроустановок позивача. Отже, має місце порушення зобов`язання, тобто невиконання зобов`язання (неналежне виконання часткове невиконання будь-якого обов`язку за зобов`язанням або виконання, що не відповідає тим або іншим умовам зобов`язання ст. 610 ЦК України). У зв`язку із подібними діями відповідача позивач уже зараз несе не лише моральні, а й матеріальні збитки у вигляді упущеної вигоди та судових процесів проти ПУП через не нарахування ПУП «зеленого тарифу» в повному обсязі, що може оформитися у тривалі судові позови до відповідача, оскільки у позивача не залишається іншого способу добитися справедливості. Враховуючи викладене, позивач просить суд: визнати дійсним правочин підняття потужності сонячної електростанції в домогосподарстві позивача, розташованої за адресою: [ADDRESS] , датою 23 квітня 2019 року до 30 кВт у 2019 році, тобто на час підписання договору про електропостачання між позивачем, [PERSON] та відповідачем, ПрАТ «Закарпаттяобленерго», код ЄДРПОУ 00131529, адреса: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, 57; стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 1211,20 грн. судового збору. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.02.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 10.04.2024 від представника відповідача ПрАТ «Закарпаттяобленерго» адвоката Чекан В.І. до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким ним не визнаються жодні позовні вимоги, наведені позивачем у позовній заяві, вважає їх необґрунтованими, а тому просить відмовити у задоволенні позові. 18.04.2024 від представника позивача [PERSON] адвоката Куруц А.А. до суду надійшла відповідь на відзив. 23.04.2024 від представника відповідача ПрАТ «Закарпаттяобленерго» адвоката Чекан В.І. до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив. 26.04.2024 від представника відповідача ПрАТ «Закарпаттяобленерго» адвоката Чекан В.І. до суду надійшли письмові пояснення. 29.04.2024 від позивача [PERSON] адвоката Куруц А.А. до суду надійшли додаткові пояснення у справі. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.05.2024 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2024 позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ «Закарпаттяобленерго» про: визнання дійсним правочину: «Підняття потужності сонячної електростанції у домогосподарстві [PERSON] , [ADDRESS] , за №120100147 до 30 кВт, починаючи з дати подання заяви №4372 від 26 лютого 2019 року «Про приєднання електроустановки певної потужності» у відповідності до Кодексу систем розподілу (КСР), затвердженого постановою НКРЕКП №310 від 14.03.2018 року, а також роз`яснень від Регулятора за №9113/17.1.3/9-24 від 24.05.2024 залишено без розгляду. Позивач у судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у позові, відповіді на відзив та додаткових поясненнях у справі. Представники відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив та письмових поясненнях. Заслухавши учасників справи, пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 520/15132/19 (провадження № 61-14687св20) зазначено, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Отже, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача. Тому на позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту. Судом встановлено, що з метою зміни технічних параметрів електроустановки, а саме збільшення величини дозволеної до використання потужності електроустановки за об`єктом [PERSON] , що розташований за адресою: [ADDRESS] , до електромережі ПрАТ «Закарпаттяобленерго», позивачем подано заяву про приєднання електроустановки певної потужності за №4372 від 26.02.2019 на збільшення потужності. На підставі заяви [PERSON] про приєднання електроустановки певної потужності за №4372 від 26.02.2019 ПрАТ «Закарпаттяобленерго» видано технічні умови стандартного приєднання електроустановки на об`єкті (житловому будинку) [PERSON] , що розташований за адресою: [ADDRESS] . 28.02.2019 між сторонами був укладений договір про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу №13719107, згідно з яким ПрАТ «Закарпаттяобленерго» надано [PERSON] послуги з приєднання до електричних мереж електроустановки на об`єкті позивача (житловому будинку), що розташований за адресою: [ADDRESS] . Наведені обставини підтверджується актом про надання послуг від 23.04.2019 згідно з договором про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу №13719107 від 28.02.2019. 23.04.2019, у зв`язку із приєднанням до електричних мереж ПрАТ «Закарпаттяобленерго» об`єкта [PERSON] , між сторонами укладено було договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №о/р120100147. Свідок [PERSON] , який працює комерційним директором ПрАТ «Закарпаттяобленерго», в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] є споживачем послуг ПрАТ «Закарпаттяобленерго». За адресою: с. Стужиця, буд. 238, ним була введена в експлуатацію у 2017 році генеруюча установка потужністю 10 кВт. Він особисто давав [PERSON] роз`яснення про порядок введення в експлуатацію генеруючої установки після технічного переоснащення, надавав йому перелік документів, які необхідно зібрати та подати для цього. Однак після переоснащення генеруючої установки, а саме збільшення потужності з 10 кВт до 30 кВт [PERSON] відповідні документи не подав, із заявою-повідомленням про переоснащення генеруючої установки не звертався, вимоги викладені у постановах НКРЕКП № 229 від 25.02.2016 року та 170 від 27.02.2014 року не виконав. Відповідно ПрАТ «Закарпаттяобленерго» не було введено генеруючу установку потужністю у 30 кВт в експлуатацію, згідно з вимогами постанов НКРЕКП № 229 від 25.02.2016 року та 170 від 27.02.2014 року. У 2019 році [PERSON] подав заявку на збільшення потужності до 32 кВт, що і було зроблено, однак із заявкою про введення в експлуатацію генеруючої установки після технічного переоснащення не звернувся і документи не подав. Свідок [PERSON] , який працює комерційним директором ПрАТ «Закарпаттяобленерго», в судовому засіданні пояснив, що в 2017 році він проводив обстеження генеруючої установки [PERSON] в с. Стужиця, буд. 238 на 10 кВт. Інші заявки від [PERSON] про введення в експлуатацію генеруючої установки після технічного переоснащення не надходили і відповідно ще раз обстеження він не робив. Дворогосподарство за адресою: [ADDRESS] , має дозволену потужність у 32 кВт. Свідок [PERSON] , який працює начальником енергоінспекції ПрАТ «Закарпаттяобленерго», в судовому засіданні пояснив, що за дорученням керівництва проводив обстеження генеруючої установки [PERSON] , [ADDRESS] , на предмет визначення потужності, в ході якого було встановлено, що генеруюча установка згідно з договором мала б мати потужність 10 кВт, однак фактично мала потужність 30 кВт, про що був складений відповідний акт. Свідок [PERSON] , який працює майстром Ужгородської філії ПрАТ «Закарпаттяобленерго», в судовому засіданні пояснив, що у 2017 році він робив допуск в експлуатацію будинку [PERSON] , [ADDRESS] . В подальшому [PERSON] подав заяву на збільшення потужності. Він бачив, що у дворогосподарстві [PERSON] встановлено сонячну генеруючу установку, але в його повноваження не входить прийняття в експлуатацію генеруючи установок. Сам споживач, [PERSON] , мав би звернутись з відповідною заявкою, але він цього не зробив. Постановою НКРЕКП №1534 від 27.11.2018 ПрАТ «Закарпаттяобленерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Закарпатської області. Згідно з п. п. 7, 12, 18 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії проводять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема договори про надання послуг з розподілу, договори про приєднання до системи розподілу та договори про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом. Відповідно до абзацу 17 пункту 2.1 розділу II Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №310 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір про приєднання до електричних мереж (договір про приєднання) домовленість сторін, яка визначає зміст та регулює правовідносини між сторонами щодо приєднання електроустановок замовника до електричних мереж ОСР, ОМСР або іншого власника електричних мереж (основного споживача). Згідно з абзацом 10 п. 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 за №312 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), генеруюча установка приватного домогосподарства (далі генеруюча установка) комплекс взаємопов`язаних устаткування і споруд, призначених для виробництва електричної енергії, перетвореної з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру, які встановлені в межах приватного домогосподарства. За змістом п. 70 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», приєднання електроустановки (далі - приєднання) надання замовнику оператором системи передачі або оператором системи розподілу послуги із створення технічної можливості для передачі (прийняття) у місце приєднання електроустановки замовника відповідної потужності до електричних мереж системи передачі або системи розподілу (у тому числі новозбудованих) електричної енергії необхідного обсягу з дотриманням показників її якості та надійності. Відповідно до абзацу 56 п. 1.1.2 ПРРЕЕ приєднана потужність сумарна за об`єктом споживача номінальна потужність приєднаних до електричної мережі струмоприймачів та трансформаторів споживача (без урахування резервних трансформаторів), які перетворюють електричну енергію на робочу напругу (яка безпосередньо живить струмоприймачі), кВт. Згідно з абзацом 23 пункту 2.1 розділу II КСР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) замовник послуги з приєднання (замовник) фізична або юридична особа, яка письмово або іншим способом, визначеним цим Кодексом, повідомила ОСР про намір приєднати до електричних мереж новозбудовані електроустановки або змінити технічні параметри діючих електроустановок внаслідок реконструкції чи технічного переоснащення. Пунктом 2.1 розділу II КСР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що зміна технічних параметрів збільшення величини дозволеної до використання потужності електроустановки внаслідок реконструкції чи технічного переоснащення об`єкта, підвищення рівня надійності електрозабезпечення електроустановки, зміна ступеня напруги та/або зміна схеми живлення електроустановки замовника (у тому числі з однофазної на трифазну), що здійснюється з його ініціативи відповідно до цього Кодексу. Відповідно до абзацу 2 підпункту 4.1.2 пункту 4.1 розділу IV КСР послуга з приєднання надається на підставі договору про приєднання, що укладається за типовою формою. Згідно з підпунктом 4.1.9 пункту 4.1 розділу IV КСР послуга з приєднання електроустановок Замовника до системи розподілу є платною послугою та надається ОСР відповідно до договору про приєднання. Підпунктом 4.1.21 пункту 4.1 розділу IV КСР передбачено, що ОСР забезпечує безоплатну видачу технічних умов на приєднання, які містять вимоги у т. ч. щодо проектування та будівництва, реконструкції та/або технічного переоснащення електричних мереж електрозабезпечення електроустановок Замовника (до точки приєднання електроустановок замовника), а також проектування електричних мереж внутрішнього електрозабезпечення електроустановок Замовника (у межах земельної ділянки замовника), безпеки електропостачання та влаштування вузла комерційного обліку електричної енергії (у випадку нестандартного приєднання «під ключ»). Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2 розділу IV КСР, ОСР надає послугу зі стандартного приєднання відповідно до умов договору про стандартне приєднання. Згідно з підпунктом 4.2.3 пункту 4.2 розділу IV КСР процедура надання послуги стандартного приєднання передбачає: надання Замовником заяви ОСР про приєднання за формою, наведеною в додатку 2 до цього Кодексу, та необхідних документів, визначених у пункті 4.4.2 глави 4.4 цього розділу; визначення типу приєднання по відстані та величині потужності; підготовку і видачу Замовнику договору про стандартне приєднання, підписаного ОСР, та технічних умов, які є невід`ємним додатком до цього договору, підписання договору про приєднання Замовником; реєстрацію ОСР підписаного двома сторонами договору про приєднання; оплату Замовником вартості приєднання відповідно до умов договору про приєднання;підготовку ОСР проекту зовнішнього електрозабезпечення; подання Замовником розробленої ним проектної документації на погодження ОСР щодо її відповідності вимогам технічних умов; виконання ОСР будівельних робіт у мережі від точки забезпечення потужності до точки приєднання Замовника; улаштування вузла (вузлів) вимірювання, яке виконує ОСР або незалежний постачальник послуги комерційного обліку за вибором Замовника; подання ОСР робочої напруги в точку приєднання електроустановок Замовника (на контактні з`єднання електричних мереж (межа балансової належності)); підписання акта надання послуги про приєднання сторонами договору. Типова форма заяви про приєднання електроустановки певної потужності визначена Додатком № 2 до КСР. Отже, згідно з вимогами чинного законодавства передбачена послідовна та вичерпна процедура приєднання електроустановок за об`єктом споживача до електричних мереж системи розподілу. Разом з тим, згідно з п. 11.3.1 ПРРЕЕ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) власник (користувач) електростанції, встановленої у межах приватного домогосподарства та призначеної для перетворення енергії з енергії сонця та/або вітру в електричну енергію із сукупною встановленою потужністю, що не перевищує 30 кВт, може здійснювати продаж виробленої електричної енергії в установленому цими Правилами порядку. Побутовий споживач має право на встановлення у своєму приватному домогосподарстві генеруючої установки, призначеної для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру, величина встановленої потужності якої не перевищує 30 кВт, але не більше потужності, дозволеної до споживання за договором про приєднання до електричних мереж. Виробництво електричної енергії з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру приватними домогосподарствами здійснюється без відповідної ліцензії. Порядок продажу та обліку такої електроенергії, а також розрахунків за неї затверджується Регулятором. Пунктом 11.3.2 ПРРЕЕ передбачено, що у разі виробництва електричної енергії генеруючими установками приватного домогосподарства побутовий споживач забезпечує виконання вимог законодавства щодо організації комерційного обліку з можливістю визначення за своїм приватним домогосподарством балансу спожитої та виробленої електричної енергії з метою подальших розрахунків. Для забезпечення зведення балансу спожитої та виробленої електричної енергії генеруючої установки, призначеної для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру, приватного домогосподарства побутовий споживач укладає договір про постачання електричної енергії з постачальником універсальної послуги та договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, який є додатком до договору про постачання електричної енергії з постачальником універсальних послуг. Відповідно до абзацу 4 п. 2 розділу І Порядку продажу, обліку та розрахунків за вироблену електричну енергію з альтернативних джерел енергії об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватних домогосподарств, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.02.2014 (далі Порядок) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлена потужність генеруючої установки номінальна потужність інверторного устаткування генеруючої установки, яке забезпечує паралельну роботу генеруючої установки з енергосистемою. Згідно з п. 2-3 розділу ІІ Порядку після встановлення або технічного переоснащення генеруючої установки побутовий споживач письмово повідомляє електропостачальника про це заявою-повідомленням за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку. Генеруюча установка у приватному домогосподарстві вважається введеною в експлуатацію з дати подання (відправлення) заяви-повідомлення. Разом із заявою-повідомленням побутовий споживач надає електропостачальнику в двох примірниках один із варіантів, наведених у додатку 2 до цього Порядку, однолінійної схеми підключення генеруючої установки (генеруючих установок) приватного домогосподарства (далі схема підключення генеруючої установки (генеруючих установок)). У наданій електропостачальнику схемі підключення генеруючої установки (генеруючих установок) побутовий споживач обов`язково зазначає фактично встановлені елементи устаткування, їх номінальну потужність та місце встановлення. Виходячи з наведеного, на початку 2019 року законодавством встановлювалися дві різні за своїм порядком здійснення процедури: для приєднання електроустановок за об`єктом споживача до електромережі системи розподілу та для введення в експлуатацію генеруючих установок. Обидва порядки підлягали послідовному та обов`язковому виконанню [PERSON] . Оскільки побутовий споживач має право на встановлення у своєму приватному домогосподарстві генеруючої установки, величина встановленої потужності якої не перевищує 30 кВт, але не більше потужності, дозволеної до споживання за договором про приєднання до електричних мереж, а в позивача до 2019 року існуюча дозволена (приєднана) потужність становила 17 кВт, то необхідно було змінити технічні параметри. У зв`язку з цим, на виконання зазначених вимог законодавства щодо співвідношення величини встановленої потужності генеруючої установки та величини дозволеної до споживання за об`єктом потужності, тобто з метою зміни технічних параметрів електроустановки шляхом збільшення потужності, [PERSON] подав заяву №4372 про приєднання електроустановки певної потужності, на підставі якої між сторонами було укладено договір про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу №13719107 від 28.02.2019 та збільшено дозволену до використання потужність до 32 кВт. Відтак, вчинення сторонами зазначених вище дій і було здійсненням першої з двох необхідних процедур збільшення потужності, дозволеної до споживання за договором про приєднання до електричних мереж. У подальшому, позивачу слід було надати заяву-повідомлення про переоснащення генеруючої установки та однолінійну схему підключення переоснащеної генеруючої установки приватного домогосподарства на виконання вимог чинного на той момент законодавства щодо порядку введення в експлуатацію генеруючих установок. Наведене також підтверджується тим, що в списку документів для оформлення договору та проведення допуску в експлуатацію, на виконання вимог якого посилається позивач, зазначено в п. 1 щодо необхідності надати заяву-повідомлення, а в п. 2 однолінійну схему, що є додатком до заяви-повідомлення. Однак, [PERSON] не надано всі передбачені списком документів для оформлення договору та проведення допуску в експлуатацію документи та не дотримано вимоги законодавства щодо порядку введення в експлуатацію генеруючих установок, а саме не надано ПрАТ «Закарпаттяобленерго» заяву-повідомлення про переоснащення генеруючої установки та однолінійну схему підключення переоснащеної генеруючої установки приватного домогосподарства. Однолінійна схема, на наявність якої до позовної заяви вказує позивач, надана по іншій генеруючій установці домогосподарства на адресою: [ADDRESS] . При цьому однолінійна схема електроустановки по належному об`єкту за адресою: [ADDRESS] , надана у 2017 році, не відповідає зміні технічних параметрів генеруючої установки з 10 до 30 кВт. Відтак, [PERSON] було помилково зроблено висновки про відсутність необхідності надавати однолінійну схему переоснащеної генеруючої установки по належному об`єкту (житловому будинку) за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що в 2017 році, коли [PERSON] вводив в експлуатацію генеруючу установку за адресою: [ADDRESS] , потужністю 10 кВт, ним були надані ПрАТ «Закарпаттяобленерго» його заява-повідомлення від 08.08.2017 про монтаж генеруючої установки в приватному домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] , та однолінійна схема підключення генеруючої установки приватного домогосподарства позивача за адресою: [ADDRESS] , як додаток до заяви-повідомлення. Так само для введення в експлуатацію генеруючої установки за адресою: [ADDRESS] , потужністю 30 кВт позивачем подавалася заява-повідомлення від 21.08.2018 та однолінійна схема підключення генеруючої установки приватного домогосподарства, як додаток до заяви-повідомлення. Відтак, позивачу був відомий порядок введення генеруючих установок в експлуатацію, однак він не дотримався такого порядку під час збільшення потужності генеруючої установки за адресою: [ADDRESS] , з 10 кВт до 30 кВт. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] не виконано необхідні дії для введення в експлуатацію переоснащеної генеруючої установки по об`єкту (житловому будинку) за адресою: [ADDRESS] , та не здійснені усі належні дії для підвищення потужності СЕС, а отже, відповідного правочину вчинено не було. Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках, в тому числі таким способом захисту цивільного права особи може бути визнання правочину дійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін. Таким чином, з огляду на Постанову НКРЕКП № 229 від 25.02.2016 року «Про внесення змін до Порядку продажу, обліку та розрахунків за електричну енергію, що вироблена з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватних домогосподарств» та постанову НКРЕКП № 170 від 27.02.2014 року «Про затвердження Порядку продажу, обліку та розрахунків за електричну енергію, що вироблена з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватних домогосподарств», введення в експлуатацію генеруючої установки є двостороннім правочином, в якому спершу побутовий споживач (в даному випадку [PERSON] ) та після нього електропостачальник (в даному випадку ПрАТ «Закарпаттяобленерго») повинні зробити певні дії, внаслідок яких побутовий споживач продає, а електропостачальник купує електричну енергію, вироблену з альтернативних джерел енергії генеруючою установкою приватного домогосподарства побутового споживача. Так, побутовий споживач [PERSON] після технічного переоснащення генеруючої установки у квітні 2019 року, шляхом збільшення потужності з 10 кВт до 30 кВт, мав би: - письмово повідомити електропостачальника про це заявою-повідомленням за встановленою формою; - разом із заявою-повідомленням надати електропостачальнику однолінійну схему підключення генеруючої установки (генеруючих установок) приватного домогосподарства та у наданій схемі обов`язково зазначити фактично встановлені елементи устаткування, їх номінальну потужність та місце встановлення; - здійснити оплату послуг з улаштування вузла обліку (після перевірки електропостачальником). В свою чергу електропостачальник отримавши заяву-повідомлення: - протягом 3 робочих днів перевіряє відповідність потужності встановленої у приватному домогосподарстві генеруючої установки (генеруючих установок) потужності, яка дозволена до споживання; - за результатами розгляду заяви-повідомлення та у разі відсутності зауважень електропостачальник протягом 3 робочих днів надає побутовому споживачу рахунок для оплати послуг з улаштування вузла обліку; - після оплати побутовим споживачем послуг з улаштування вузла обліку електропостачальник протягом 3 днів у містах та 5 днів у сільській місцевості улаштовує чи виконує реконструкцію вузла обліку; - у разі повідомлення побутовим споживачем про технічне переоснащення генеруючої установки, встановленої у приватному домогосподарстві, електропостачальник готує у двох примірниках для ознайомлення та підписання додаткову угоду про внесення змін до договору купівлі-продажу, в якій обов`язково зазначає величину встановленої потужності генеруючої установки (генеруючих установок) та дату введення цих установок в експлуатацію. - під час проведення робіт з улаштування вузла обліку (засобу обліку) представник електропостачальника безкоштовно здійснює обстеження генеруючої установки та оформлює акт про відповідність встановленої генеруючої установки наданій побутовим споживачем схемі, у тому числі зазначає в акті інформацію про відповідність потужності інверторного устаткування потужності, зазначеній у договорі про користування електричною енергією, місця встановлення окремих елементів генеруючої установки та фіксує наявність генерації у мережу. Звертаючись з цим позовом [PERSON] стверджує, що після того, як 29.08.2017 він уклав з ПрАТ «Закарпаттяобленерго» договір про купівлю-продаж електроенергії за «зеленим» тарифом, який є додатком до договору про постачання електричної енергії із затвердженою потужністю станції 10 кВт, він також уклав «Договір про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу №13719107 від 28 лютого 2019 року з ПрАТ «Закарпаттяобленерго» та «Договір Споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №120100147 від 23 квітня 2019 року з ПрАТ «Закарпаттяобленерго», чим фактично виконав усі дії для введення в експлуатацію генеруючої установки після її технічного переоснащення, що свідчить про те, що між ним та відповідачем відбувся правочин підвищення потужності електрогенеруючої установки до 30 кВт, який він і просить визнати дійсним. З такими твердженнями позивача суд не може погодитись з наступних підстав. Так, судом встановлено, що для введення в експлуатацію генеруючої установки після її технічного переоснащення від споживача [PERSON] вимагалось здійснення декількох активних дій, таких як: направлення електропостачальнику заяви-повідомлення, надання електропостачальнику однолінійної схеми підключення генеруючої установки із зазначенням фактично встановлених елементів устаткування, їх номінальну потужність та місце встановлення (які при підвищенні потужності з 10 кВт до 30 кВт змінились) та оплата послуг електропостачальника. Жодна із яких [PERSON] виконана не була. Збільшення потужності електроустановки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] до 30 кВт було передумовою введення в експлуатацію генеруючої установки з потужністю 30 кВт і ніяк не може бути розцінене судом як виконання побутовим споживачем [PERSON] дій, направлених на здійснення правочину введення в експлуатацію генеруючої установки після її технічного переоснащення. Встановлена потужність генеруючої установки об`єкта позивача за адресою: [ADDRESS] складає 10 кВт, оскільки після збільшення потужності до 30 кВт за об`єктом, [PERSON] не ввів переоснащену генеруючу установку в експлуатацію та не надав належних документів щодо переоснащення генеруючої установки. Ознак того, що ПрАТ «Закарпаттяобленерго» ухиляється від дій, направлених на введення в експлуатацію генеруючої установки [PERSON] в [ADDRESS] , після її технічного переоснащення, судом не встановлено. Навпаки представники і спеціалісти ПрАТ «Закарпаттяобленерго» в судовому засіданні заявляли, що після вчинення [PERSON] дій, які він має зробити відповідно до діючого законодавства, його генеруюча установка потужністю 30 кВт буде введена в експлуатацію. З огляду на викладене суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання дійсним правочину підняття потужності сонячної електростанції в його домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] датою 23 квітня 2019 року до 30 кВт у 2019 році, тобто на час підписання договору про електропостачання між ним та ПрАТ «Закарпаттяобленерго», слід відмовити в повному обсязі в зв`язку із їх безпідставністю. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, то судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed