Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

Позивач ТОВ ФК «Фінтраст Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 39073,60 грн. - сума кредиту, 10823,41 грн. - інфляційних витрат, 2382,96 грн. - 3 % річних, 2422,40 грн. судового збору та 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову вказав, що 20.08.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 4643600 про надання споживчого кредиту, сума кредиту складає 12000 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № [NUMBER] з терміном повернення 30 днів (дата повернення - 19.09.2021 р) та зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,90 % в день. 15.09.2021 Відповідач здійснив частково оплату процентів на рахунок Кредитора в розмірі 5000.00 грн. 16.09.2021 Відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 426.40 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 16.10.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 12.10.2021 Відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 6000.00 грн., з яких 5928.00 грн. оплата процентів, 72.00 грн. оплата тіла кредиту. 18.04.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу №18.04/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступив ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» права грошової вимоги за вказаним кредитним договором, яка станом на 22.02.2024 року склала: сума кредиту 11928 грн., сума процентів за користування кредитом - 27145,66 грн., всього 39073,66 грн. У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань з повернення кредитних коштів, звернувся до суду з позовом. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 05 березня 2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача надіслав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі. У заяві просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с.77-78). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованим повідомленням, однак останні повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 75-76, 82-83) . Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористалася, будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надала. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.08.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 4643600 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого [PERSON] отримала від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» грошові кошти на споживчі потреби в загальній сумі 12 000 грн. терміном на 30 днів (а.с.58-63). У пункті 1.5.1 вказаного вище договору сторони погодили стандартну процентну ставку 1,90% в день, яка застосовується у межах строку кредиту. Як вбачається з паспорту споживчого кредиту, договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М609796, 20.08.2021 16:57:04 (а.с.65-67). Додатком №1 до вказаного вище договору № 4643600 від 20.08.2021 р погоджено Графік платежів та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.63). Факт перерахування кредиту на рахунок відповідача підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 2633 від 04.05.2023, дата транзакції 20.08.2021 р на суму 12 000 грн. (а.с.35-36). Відповідач свої зобов`язання за договором не виконувала, тому за нею утворилася заборгованість. 18.04.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором було укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступив ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» права грошової вимоги за кредитним договором № 4643600 (а.с.8-12), що також підтверджується копією витягу з Реєстру боржників від 18.04.2023 року до Договору факторингу, відповідно до якого сума заборгованості відповідача за основною сумою боргу складає 11928 грн., сума заборгованості за відсотками - 27145,66 грн., сума загальної заборгованості - 39073,66 грн. (а.с.41). За умовами договору факторингу № 18.04/23-Ф від 18.04.2023 року сторони визначили, що право вимоги - право грошової вимоги щодо погашення (стягнення) Заборгованостей з Боржників, які виникли на підставі кредитних договорів; заборгованість - грошові зобов`язання Боржників перед Клієнтом, що містяться у Реєстрі боржників, які належать до сплати Клієнту Боржниками, у зв`язку з наданими кредитами. До заборгованості включається сума основного зобов`язання (повернення кредиту), плата за кредитом (плата за процентної ставкою), пеня за порушення грошових зобов`язань та інші платежі згідно кредитних договорів. Згідно з п.1.2. договору факторингу № 18.04/23-Ф від 18.04.2023 року перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому - передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу № 18.04/23-Ф від 18.04.2023 року, укладений сторонами 18.04.2023 року (а.с.12). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) за укладеним договором №4643600 від 20.08.2021 станом на дату відступлення ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до [PERSON] , тобто станом на 18.04.2023 року, за останньою рахувалась заборгованість у розмірі 39073,63 гривень, з яких 11928 грн. заборгованість за тілом кредиту, 27145,66 грн.- заборгованість за відсотками, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За умовами договору факторингу до позивача перейшло право вимоги існуючої заборгованості боржника, розмір якої зазначений у Реєстрі Боржників. Тобто позивач безпідставно нарахував 3 відсотки річних у розмірі 2382,96 гривень за первісного кредитора за період з 10.02.2022 по 18.04.2023 року та інфляційні втрати за період з лютого 2022 р у розмірі 10823,41 грн. З огляду на наведена, заявлені позовні вимоги в цій частині є безпідставними. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості, розмір якої встановив суд. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до задоволення частково у доведеному розмірі 39073,63 гривень, з яких 11928 грн. заборгованість за тілом кредиту, 27145,66 грн.- заборгованість за відсотками. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги №10/07-2023 від 10.07.2023 року, укладеного з адвокатом Столітнім М.М.(а.с.23-24), звіт про надання правової допомоги згідно договору №10/07-2023 від 10 липня 2022 року (а.с.42), рахунок на оплату по замовленню №2296/22/02 від 22.02.2024 року, а саме за збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості, складення позовної заяви, подання до суду позовної заяви - 10 год.(а.с.64), платіжну інструкцію №3541 від 23.02.2024 року про перерахування коштів позивачем адвокату у сумі 10000 грн.(а.с.22). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (РішенняЄСПЛ усправі «East/WestAllianceLimited»проти України»). Враховуючи складність справи, яка є малозначною, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, що не є значним, розмір задоволених позовних вимог, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 гривень відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги та підлягають стягненню з [PERSON] . Крім того, оскільки позов задоволений частково (74,74%), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1810, 48 грн. судового збору, тобто пропорційно до заявлених позовних вимог ( 39073,63 грн. : 52 280 грн.х74,74 %).

Outcome: partial