Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

23.04.2024 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг» на користь позивача [PERSON] компенсацію за моральну шкоду в розмірі 213\~000 гривень без утримання всіх податків та обов`язкових платежів. В обґрунтування позову зазначено, що працюючи в період часу з 18.06.1990 по 16.10.2023 роки на підприємстві відповідача на певних посадах, у відповідності до своїх професійних обов`язків, виконував роботи у шкідливих умовах. Внаслідок порушення відповідачем норм охорони праці, який не створив безпечних умов праці ним, отримано професійне захворювання, первинно встановлено 35% (30% - пневмоконіоз, 5% - туговухість) та третя група інвалідності безстроково з причини професійного захворювання, визначено потребу медикаментозного лікування, забезпечення виробами медичного призначення, санітарно-курортне лікування, тобто вважає, що з вини відповідача йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 213 000 грн. 25.04.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 08.05.2024 року представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на\~те, що позивач не надав доказів моральних страждань, не довів вину відповідача, та не вказав з яких міркувань виходив визнаючи розмір шкоди. З огляду на вище викладене, зважаючи на те, що Позивачем не надано суду жодних допустимих і належних доказів які б підтверджували факт спричинення шкоди саме Відповідачем, доказів що підтверджують протиправність дій Відповідача і його вину, відсутність причинного зв`язку між протиправною дією та негативними наслідками позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~03.06.2024 року представником позивача [PERSON] надана відповідь на відзив, відповідно до якої зазначив, що факт незабезпечення Відповідачем Позивачу безпечних та нешкідливих умов праці як причина виникнення професійного захворювання Позивача встановлений Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30.10.2023 року, який Відповідачем не оскаржувався та є дійсним, у зв`язку з чим зазначені доводи відповідача є беззмістовними. Моральна шкода, яку зазнає Позивач полягає у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, завданих професійним захворюванням. Факт спричинення моральної шкоди не потребує додаткового обґрунтування доказами. Що стосується суми відшкодування моральної шкоди, вона ґрунтується на сталій судовій практиці, оцінка моральної шкоди суб`єктивна, Позивач визначає яка саме сума може бути достатньою, щоб компенсувати шкоду за всі моральні та фізичні страждання, нанесені Позивачу Відповідачем порушенням його права на безпечні умови праці. Позивач оцінює розмір моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням, отриманим ним при виконанні трудових обов`язків, у розмірі 30-ти мінімальних розмірів заробітних плат: 7100 *30=213\~000,00 грн. Згідно ст.\~279\~ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що позивач з 18.06.1990 по 25.07.1991 рік працював на дробільній фабриці №3 учнем машиніста конвеєра; з 27.02.1992-29.09.1994 роки електрозварювальником ручної зварки 4 розряду збагачувальної фабрики №1; з 13.12.1995 -10.06.1997 роки електрозварювальником ручної зварки 5 розряду; 11.06.1997- 15.03.1998 роки газоелектрозварювальником 5 розряду цеху по ремонту обладнання №2 дробильних та збагачувальних фабрик; 16.03.1998 16.10.2023 роки - електрогазозварювальником 5 розряду цеху по ремонту обладнання №2 дробильних та збагачувальних фабрик; 16.10.2023 року звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.20-23). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30.10.2023 року, [PERSON] має загальний стаж роботи 33 роки 01 місяць, стаж за професією 32 роки 01 місяць, стаж у цеху в умовах впливу шкідливих факторів 7 років 02 місяці; відповідно до пункту 17 Акту, зазначено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи електрозварювальником дробильної фабрики ( на правах цеху) гірничого департаменту Публічного акціонерного товариства «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» в період з 16.03.1998 по 16.10.2023 [PERSON] виконував електрозварювальні роботи при виготовленні, ремонту металоконструкцій для будівельних та монтажних робіт, ремонту та відновлення огорож, ремонту механічного устаткування фабрики. Під час виконання своїх трудових обов`язків та враховуючи професійний маршрут на підприємстві на [PERSON] діяли шкідливі виробничі фактори такі як пил та шум . На підставі санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 27.06.2023 №ПС/3.1/14631-23, підготовленої Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці та згідно з Державними санітарними нормами і правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 №248 умови праці електрогазозварника дробильної фабрики (на правах цеху) гірничого департаменту Публічного акціонерного товариства «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» [PERSON] відноситься: -за вмістом шкідливих речовин, у тому числі аерозолів фібро генної дії в повітрі робочої зони до 3 класу 3 ступеня (шкідливі); -за рівнем шуму до 3 класу 3 ступеня (шкідливі); -за показниками мікроклімату до 3 класу 3 ступеня (шкідливі); за показниками напруженості праці до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); -за показниками важкості праці до 3 класу 2 ступеню (шкідливі). Загальна оцінка: умови праці відноситься до 3 класу 3 ступеня (шкідливі). [PERSON] було встановлено професійне захворювання: пневмоконіоз електрозварювальника першої-другої стадії (t/p; ; em). Емфізема легень першої-другої стадії. ЛН другого ступеня. Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість (з легким зниженням слуху) (а.с.8-10). Відповідно до Довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 129891, виданої 09.02.2024 року [PERSON] первинно встановлена ІІІ група інвалідності безстроково, ступінь втрати професійної працездатності 35% (30 % пневмоконіоз, 5% туговухість), потреба у санітарно-курортному лікуванні, медикаментозному лікуванні, забезпечення виробами медичного призначення (а.с.11). Відповідно до Довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №558311 від 09.02.2024 року [PERSON] первинно встановлено третю групу інвалідності безстроково, внаслідок професійного захворювання, протипоказана важка фізична праця в умовах виробничого пилу, шуму. Рекомендовано спостерігатись у сімейного лікаря. Частиною 4 ст.\~43\~Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. У ст. 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Відповідно достатті 153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173\~КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Ст.\~4\~Закону України\~«Про охорону\~праці» визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.1, п.1ч.2, ч.3-5ст.23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Конституційний Суд України у пункті 4.1 Рішення від 27 січня 2004 року у справі № 1-9/2004 за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування від\~нещасного випадку\~на виробництві\~та професійного\~захворювання,\~які спричинили\~втрату працездатності» зазначив, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні і фізичні страждання. Втрата працездатності, яка встановлена висновком медико-соціальною експертною комісією, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено. Отже, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем, як роботодавцем, на якого покладається обов`язок забезпечувати безпечні і нешкідливі умови праці, права позивача на належні, безпечні і здорові умови праці, що полягало у виконанні робіт у небезпечних для здоров`я умовах, яке призвело до заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків, з причини отримання внаслідок наведених факторів професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності на 35% та встановлено ІІІ групу інвалідності безстроково, що вимагає постійного лікування, тобто суд вважає доведеним наявність моральної (немайнової) шкоди; доведеним обов`язок саме відповідача, як заподіювача такої шкоди по її відшкодуванню; доведеним наявність причинного зв`язку між шкодою і діями (бездіяльністю) відповідача та права позивача на відшкодування такої шкоди. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує заявлений позивачем розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди, яку він оцінив в 213 000 грн., враховує період роботи позивача на підприємства відповідача з 16.03.1998 по 16.10.2023 роки (загальний стаж роботи 33 роки 01 місяць, стаж за професією 32 роки 01 місяць, стаж у цеху в умовах впливу шкідливих факторів 7 років 02 місяці), характер отриманих позивачем професійних захворювань, відсоток втрати працездатності, який позивачу встановлений у 35%, встановлення позивачу у зв`язку з наявністю наведеного професійного захворювання ІІІ групи інвалідності безстроково; тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, глибину фізичних та душевних страждань позивача за наведених обставин, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 170\~000,00 грн., в іншій частині позов задоволенню не підлягає за необґрунтованістю. Оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок отриманого професійного захворювання чинним законодавством не передбачено (постанова Верховного Суду від 21 червня 2022 року по справі № 599/645/21), тому зазначена сума відшкодування підлягає стягненню з відповідача без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави також судовий збір в сумі 1700,00 грн. За таких підстав позов підлягає частковому задоволенню. З огляду на вищевикладене,

Outcome: partial