Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] \~звернулася до\~Гусятинського районного\~суду Тернопільської\~області з\~позовною заявою\~до [PERSON] \~про стягнення\~аліментів,\~посилаючись на\~те,\~що перебуваю\~в зареєстрованому\~шлюбі з\~відповідачем,\~який розірвано\~рішенням Гусятинського\~районного суду\~Тернопільської області\~від 12\~серпня 2021\~року у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із нею та знаходяться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку не надає її належної матеріальної допомоги, матеріально не забезпечує дочку, а її доходи не дозволяють повністю забезпечити потреби дитини, тому просить суд стягувати з відповідача [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , жителя: [ADDRESS] ) на її користь аліменти, на утримання дочки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18 червня 2024 року провадження у зазначеній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивачка [PERSON] в судове\~засідання не\~з`явилася,\~згідно письмової\~заяви про\~розгляд справи\~у її\~відсутності,\~долученої до\~матеріалів справи, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про призначення справи про стягнення аліментів до судового розгляду відповідно до положень ст.128 ЦПК України. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що заочним рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 12 серпня 2021 року шлюб між [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , жителькою с. Сидорів, Чортківського району, Тернопільської області) та [PERSON] ( [INFO] , жителем [ADDRESS] ), зареєстрований 21 липня 2017 року Гримайлівською селищною радою Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №03, (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ) розірвано. (а.с. 3-5). [PERSON] , яка народилася [INFO] , 12.03.2022 року після реєстрації шлюбу з [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ».(а.с.20,23, 2) У сторін по справі є дочка [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] видане 24 жовтня 2017 року Гусятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. (а.с.7), яка зареєстрована та проживає з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.6). Добровільно питання утримання малолітню дитину сторонами не врегульовано. Судом також встановлено, що починаючи з 12.06.2024 року і по теперішній час між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину. За змістом ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно приписів ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як слідує із розяснень, що містяться в пунктах 17, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8ст. 7 СК Українипри вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким вона проживає. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Як слідує із змісту положень ст.181 СК України, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно вимог частин першої, другої та третьої\~статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність, за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення прав малолітньої дочки [PERSON] , які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини. Відповідно до\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує\~задовільний стан\~здоров`я дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~задовільний стан\~здоров`я платника\~аліментів,\~його матеріальне\~становище і\~приходить до\~висновку про\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~аліменти в\~розмірі 1/4\~частки усіх\~видів його\~заробітку (доходу), але\~не менше\~50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.06.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Суд вважає, що даний розмір аліментів буде достатнім для належного виховання та утримання дитини, а також забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Дане рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за 1(один) місяць допустити до негайного виконання. Відповідно до частини першої статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір в дохід держави суд стягує з відповідача.

Outcome: approved