Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з 14.10.2005 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 29.09.2009. Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підставі\~судового рішення\~з відповідача\~на користь\~позивача стягувалися\~аліменти на\~утримання неповнолітніх\~доньок у\~розмірі 1/3\~частини з\~усіх видів\~заробітку відповідача\~щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення повноліття старшою донькою [PERSON] , тобто до [INFO] . На даний час їхня донька [PERSON] є повнолітньою, продовжує навчання та є студенткою 1 курсу ОР «Бакалавр» факультету менеджменту, готельно-ресторанної справи та туризму Міжнародного гуманітарного університету. Спеціальність 241 «Готельно-ресторанна справа», денна форма навчання, за кошти державного бюджету, у зв`язку з чим не має змоги працевлаштуватись та отримувати дохід. Донька проживає з нею та перебуває на її утриманні. Позивач не в змозі самостійно утримувати доньку, оскільки є багатодітною матір`ю та на її утриманні знаходиться п`ятеро дітей. Оскільки донька є студенткою, вона обмежена у можливості самостійно забезпечувати себе та потребує матеріальної допомоги також з боку батька. На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5\~000 грн щомісячно, починаючи з 28.03.2024 і до досягнення донькою 23 років, тобто до 28 березня 2029 року за умови продовження навчання у Міжнародному гуманітарному університеті. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.04.2024 справу передано для розгляду за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. У відзиві на позовну заяву [PERSON] частково погодився з позовними вимогами. Просив визначити розмір аліментів на повнолітню доньку у розмірі прожиткового мінімуму для працездатної особи від кожного з батьків до закінчення нею навчання, шляхом безпосереднього направлення коштів на особистий банківський рахунок [PERSON] , або у будь-який інший спосіб, виключивши отримання таких коштів [PERSON] . Зазначив, що на виконання судового рішення від 16.09.2009 ним сплачувалися аліменти із заробітної плати своєчасно і в повному обсязі, а у період, коли він не мав роботи, аліменти сплачувалися ним особисто на банківський рахунок. Однак, у листопаді 2022 року позивач звернулася до виконавчої служби про примусове стягнення з нього аліментів за період з 01.06.2019 по 01.11.2022, у зв`язку з чим державним виконавцем накладено арешт на його рахунки, тимчасово обмежено його у праві керування транспортними засобами та виїзду за кордон. Указує, що у зв`язку з тим, що підприємство, на якому він працював у період з червня 2018 року по липень 2019 року фактично припинило своє існування, довести відрахування аліментів за цей період він не може, а позивач приховала від державного виконавця факт отримання від нього коштів. Він наразі продовжує сплачувати заборгованість по аліментах. Посилається також на чинення позивачем йому перешкод у спілкуванні з дітьми, у зв`язку з чим він звертався до служби у справах дітей та правоохоронних органів. Крім того зазначає, що йому достеменно відомо, що донька [PERSON] вже не проживає з позивачем, а проживає зі своєю бабусею [PERSON] у м. Одесі. Указує, що він не відмовляється від своїх обов`язків як батька, спілкується з донькою та надає їй нерегулярну матеріальну допомогу. Також відповідач зазначає, що на його утриманні знаходиться його малолітній син [PERSON] , [INFO] . Вважає посилання позивача на перебування на її утриманні п`ятьох дітей намаганням перекласти обов`язок по їх утриманню на нього, однак четверо дітей народжені позивачем від іншого чоловіка, який повинен їх утримувати. У судовому засіданні представник позивача адвокат Месропянцева О. В. позов просила задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні його письмовим поясненням, викладеним у відзиві на позовну заяву. Вважав достатнім присудження з обох батьків аліментів на повнолітню доньку у розмірі прожиткового мінімуму для працездатної особи з кожного з батьків. Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 29.09.2009 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 29.09.2009. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.04.2006. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16.09.2009 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , аліменти на неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 26.05.2009 та до досягнення старшою донькою повноліття, тобто до [INFO] . На виконання указаного судового рішення видано виконавчий лист № 2-4269 від 16.10.2009 та 20.07.2012 державним виконавцем Першого Приморського ВДВС відкрито виконавче провадження. У зв`язку\~із реєстрацією\~шлюбу з\~ [PERSON] \~позивач змінила\~прізвище з\~« [PERSON] » на\~« [PERSON] ». [PERSON] є багатодітною матір`ю, що підтверджується посвідченням БС № [NUMBER] , виданим Службою у справах дітей Одеської міської ради 16 липня 2018 року та дійсним до 08 вересня 2025 року. [INFO] [PERSON] досягла повноліття. З довідки Міжнародного гуманітарного університету № 270 від 12 лютого 2024 року слідує, що [PERSON] є студенткою 1 курсу ОР «Бакалавр» факультету менеджменту, готельно-ресторанної справи та туризму Міжнародного гуманітарного університету. Спеціальність 241 «Готельно-ресторанна справа», денна форма навчання, за кошти державного бюджету. Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 267 від 21.04.2021, виданою Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстровано і місце проживання позивача. Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»). Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Конструкція даної статті передбачає обов`язок батьків утримувати своїх дітей, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, надавати таку допомогу до досягнення ними двадцяти трьох років або до припинення навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Указаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 травня 2023 року у справі № 756/9882/19. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З матеріалів справи слідує, що донька сторін є повнолітньою, але не досягла 23 років, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Оскільки донька сторін є студенткою, навчається на денній формі навчання, вона обмежена у можливості самостійно забезпечувати себе та потребує матеріальної допомоги також з боку батька. Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітню доньку, яка продовжує навчатися, суд не встановив наявності обставин, які б перешкоджали відповідачу у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітньої доньки. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на повнолітню доньку суд ураховує згоду відповідача на сплату ним аліментів на доньку у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатної особи, а також те, що відповідач на підставі рішення суду у справі № 2-4269/09 має обов`язок по утриманню спільної з позивачем доньки [PERSON] , [INFO] . Крім\~того,\~суд ураховує\~перебування на\~утриманні відповідача\~і його\~малолітнього сина\~ [PERSON] , [INFO] . Отже, оскільки відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я, суд дійшов висновку, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, у розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи з 28.03.2024 та до закінчення донькою навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Такий розмір є справедливим та достатнім, ураховуючи обов`язок по утриманню доньки сторін також з боку матері. При цьому, позивачем не доведено можливості сплати відповідачем аліментів у заявленому нею розмірі, а саме у розмірі 5\~000 грн. На підставі викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. Щодо доводів відповідача про те, що донька сторін не проживає з матір`ю, а проживає з бабусею в м. Одесі, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У судовому засіданні представник позивача адвокат Месропянцева О. В. зазначила, що донька сторін на період навчання у м. Одесі проживає зі своєю бабусею, однак на вихідні та у період канікул проживає зі своєю матір`ю в смт. Авангард. Отже, доводи відповідача не є підставою для відмови у позові, оскільки тимчасове проживання доньки у період її навчання в іншому місті (у родичів, на орендованій квартирі, у гуртожитку) не свідчить про її непроживання з матір`ю у розумінні ч. 3 ст. 199 СК України. Доказів належності доньці сторін на праві власності житла за адресою, відмінною від місця проживання її матері, що могло б свідчити про самостійність її проживання, матеріали справи не містять. Також що стосується арґументів відповідача, наведених у відзиві на позовну заяву про необхідність визначення судом розміру аліментів, які підлягають також стягненню з позивача, не узгоджується з положеннями цивільного процесуального законодавства, оскільки вимоги, зокрема про стягнення з особи аліментів, пред`являються, при наявності для цього підстав, шляхом подання до суду позовної заяви, тоді як у відзиві відповідач, відповідно до ч. 1 ст. 178 ЦПК України, викладає заперечення проти позову. Можливості пред`явлення відповідачем у відзиві на позовну заяву вимог до позивача про стягнення також і з неї аліментів на доньку ЦПК України не передбачено. Також не передбачено чинним законодавством і виключення можливості отримання аліментів особою, позов якої про стягнення на її користь аліментів на доньку задоволено. Інші доводи відповідача не спростовують обґрунтованості пред`явленого позивачем позову та не свідчать про наявність підстав для відмови у його задоволенні. Зважаючи на те, що позивач при\~пред`явленні\~позову була\~звільнена від\~сплати судового\~збору на\~підставі п.\~3\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~на виконання\~вимог ст.\~141\~ЦПК України,\~стягненню з\~відповідача на\~користь держави\~підлягає судовий\~збір у\~розмірі 1\~211,20\~грн.

Outcome: partial