Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

Позивач - приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - ПрАТ «АК Київводоканал»), звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 32 638,38 грн, з яких 20 971,07 грн. заборгованість, 1952,80 грн як три відсотки річних та 9 714,51 індекс інфляції, а також стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 2684 грн. В обґрунтування уточненої позовної заяви, позивач вказує, що [PERSON] та [PERSON] є споживачами житлово-комунальних послуг за адресою [ADDRESS] . 05 серпня 2014 року в газеті Хрещатик №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», правонаступником якого є ПрАТ «АК Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем). Таким чином, відповідачі отримували послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі користуються та отримують в повному обсязі житлово-комунальні послуги, однак, не виконують свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг, у зв`язку з чим, станом на 31 липня 2023 року утворилась заборгованість в сумі 20 971, 07 грн, починаючи із травня 2016 року, чим завдають позивачу майнової шкоди. Крім того, на підставі статті 625 ЦК України відповідачі мають відшкодувати три проценти річних та інфляційні втрати за прострочення виконання зобов`язання. Ухвалою судді від 08 листопада 2023 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 15 лютого 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що відповідач не погоджується з позовними вимогами, оскільки відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] , а зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . 15 лютого 2024 року від представника позивача надійшло клопотання про залучення співвідповідача у справі. Ухвалою суду від 14 березня 2024 року клопотання представника позивача про залучення до участі у справі співвідповідача - задоволено. Залучено до участі у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, - в якості співвідповідача [PERSON] ( [ADDRESS] ). 01 березня 2024 року від представника позивача надійшли пояснення по справі, з яких вбачається, що [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] (попередній номер квартири - [ADDRESS] . 01 травня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» та [PERSON] був укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) № особового рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] (попередній номер квартири - [ADDRESS] , який погоджений і підписаний сторонами. Один екземпляр договору наявний у відповідача. 24 вересня 2021 року на адресу позивача надійшов лист від 20 вересня 2021 року № 383 від Будинкоуправління № [NUMBER] Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, яким проінформовано про проведення інвентаризації житлового фонду за адресою: [ADDRESS] та зазначено, що відповідно до даних технічного паспорту на будинок квартирного типу (гуртожиток) від 30.05.2019 відбулися зміни в нумерації житлових приміщень, а саме квартиру [ADDRESS] . На підставі зазначеного вище листа в облікову базу Товариства були внесені відповідні зміни щодо номера квартири по особовому рахунку Абонента № [NUMBER] , а тому позовна заява була подана до споживача послуг [PERSON] із зазначенням квартири [ADDRESS] . В спеціальному дозволі на проживання в спеціально пристосованій казармі № [NUMBER] , виданому [PERSON] 11 квітня 2016 року зазначено про проживання 3 осіб за адресою: [ADDRESS] (наразі квартира [ADDRESS] ), [PERSON] , [PERSON] (1983 р.н.) та [PERSON] (2010 р.н.). 11 березня 2024 року від представника відповідача надійшли заперечення на додаткові пояснення, з яких вбачається, що Зареєстрований відповідач у вказаній квартирі [ADDRESS] на підставі Спеціального дозволу на проживання в спеціально пристосованій казармі, виданий [PERSON] 11.04.2016. Лист від 20.09.2021 № 383 від Будинкоуправління № [NUMBER] Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, на який посилається позивач, не скасовує спеціального дозволу виданого відповідачу та не є правовстановлюючим документом складеним у порядку, передбаченому законодавством та відповідно не посвідчує правовий зв`язок конкретного майна з особою його власника. Також зазначає, що спеціальний дозвіл на проживання в спеціально пристосованій казармі, виданий [PERSON] 11.04.2016 - не скасовано, до нього не внесено зміни. Нове рішення про надання нового місця проживання відповідачу в казармі не приймалося та новий спеціальний дозвіл на проживання в спеціально пристосованій казармі - не видавався. Крім того, у матеріалах справи міститься Довідки Печерської районної в місті Києві Державної адміністрації видана на Ухвалу суду від 12 грудня 2023 року про витребування доказів у справі №757/50596/23-ц, в якій зазначено, що в Реєстрі територіальних громад міста Києва квартира під [ADDRESS] - відсутня. Отож, позивачем не надано доказів, що відповідач є власником/співвласником квартири [ADDRESS] , тобто жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що відповідач є споживачем послуг та користується ними ні відповідачу, ні суду не надано, а відтак відсутні підстави для стягнення 32 638,38 грн. боргу за житлово-комунальні послуги з відповідача. Також представник відповідача зазначає, що позовна заява не підлягає задоволенню також в частині стягнення заборгованості, 3 % річних та індексу інфляції за період з 01 травня 2016 року по 31 липня 2020 року, у зв`язку із пропуском позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог заперечила. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із ч. 1ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є споживачами житлово-комунальних послуг за адресою [ADDRESS] . 05 серпня 2014 року в газеті Хрещатик №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», правонаступником якого є ПрАТ «АК Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем). Згідно з пунктом 1.1 Договору ПрАТ «АТ «Київводоканал» зобов`язується надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 3.1 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону, а також ч. 1 ст. 68 Житлового кодексу Української РСР та підп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2006 року № 630, обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із наведеними нормами чинного законодавства споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Постановою Пленуму Верховного суду України від 30 жовтня 2013 року роз`яснено, що не укладання договору про надання житлово-комунальних послуг у письмовій формі не звільняє боржника від обов`язку оплачувати отримані ним послуги. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За змістом норми ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. При цьому, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або закон Згідно із розрахунком, наданим позивачем [PERSON] та [PERSON] за період з травня 2016 року до 31 липня 2023 року за послуги з водопостачання та водовідведення належним чином не сплачують, у зв`язку з чим за адресою: [ADDRESS] утворилась заборгованість в сумі 20 235,11 грн. Згідно зі статей 526, 530, 611 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 цієї статті). Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частина друга статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Передбачена пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону № 1875- IV норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків частини другої статті 625 ЦК України, зазначений висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 20 червня 2012 року в справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 року № 6-2023цс15. Таким чином, у зв`язку з простроченням оплати за житлово-комунальні послуги, вимоги позивача про застосування статті 625 ЦК України та стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних є обґрунтованими. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем надані докази на підтвердження обґрунтування позову в частині неналежного виконання відповідачем зобов`язань по оплаті за житлово-комунальні послуги, а стороною відповідача вони не спростовані, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги із відповідача на користь позивача. Доводи відповідача про те, що він не є споживачем комунальних послуг, які надає позивач, оскільки відповідач зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , а позивач просить стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги, що надавались за адресою [ADDRESS] не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне. Відповідно до листа Будинкоуправління № [NUMBER] Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України від 20 вересня 2021 року № 383, яким було проінформовано позивача про проведення інвентаризації житлового фонду за адресою: [ADDRESS] та зазначено, що відповідно до даних технічного паспорту на будинок квартирного типу (гуртожиток) від 30.05.2019 відбулися зміни в нумерації житлових приміщень, а саме квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України) Разом з тим, позивач зазначав, що у [PERSON] та [PERSON] наявна заборгованість з травня 2016 року до 31 липня 2023 року в сумі 20 235,11 за послуги з водопостачання та водовідведення. За захистом свого порушеного права позивач звернувся до суду у листопаді 2023 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є самостійної підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Враховуючи, що відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності, позивач не надав належним документів щодо переривання позовної давності, то суд погоджується з доводами відповідача, що позивачем пропущена позовна давність за вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за період до листопада 2020 року. Ураховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідачів слід стягнути на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 11240,31 грн, з яких 8857,91 грн. заборгованість, 293,19 грн як три відсотки річних та 2089,21 індекс інфляції Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Звертаючись до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2684 грн. Оскільки, до задоволення підлягають позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості в розмірі 11 240,31 грн. Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1812,50 грн, що становить приблизно 34,43% від задоволених позовних вимог та витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 35 грн.

Outcome: partial