Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

Позивач Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області звернулося з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. В обґрунтування позовних вимог позивач в позові вказав, що 26.07.2017 року державним інспектором головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Баштанському, Казанківському та Новобузькому районах управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Остапенко Є.В. було проведено перевірку земельної ділянки площею 42,6047 га, кадастровий номер 4820610000:06:000:0449, яка розташована в межах території Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області, по результатам якої було встановлено, що вищевказана земельна ділянка відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення (пасовища) державної форми власності, при цьому використовується відповідачем на підставі договору оренди землі шляхом обробітку сільськогосподарською технікою та засіванням зерновими культурами (ячменем), тим самим остання використовує земельну ділянку не за цільовим призначенням. На момент проведення перевірки земельна ділянка була оброблена сільськогосподарською технікою та засіяна ячменем. Факт нецільового використання земельної ділянки бу взафіксований актом перевірки. За нецільове використання земельної ділянки відносно відповідача 26.07.2017 року було складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою від 26.07.2017 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за\~ст. 53 КУпАП\~та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн., який відповідач добровільно сплатив. Крім того, було винесено відповідачу припис про усунення виявленого порушення. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 22.02.2018 року по справі №468/1498/17-ц, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 03.05.2018 року, було розірвано договір оренди землі в зв`язку тим, що відповідач використовувала вищевказану земельну ділянку не за цільовим призначенням. Позивачем відповідно до методики визначення розміру шкоди, заподіяної в наслідок нецільового використання земельних ділянок, було проведено розрахунок шкоди заподіяної нецільовим використанням земельної ділянки, розмір якої становить 17414,69 грн. В добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати шкоду, заподіяну в наслідок нецільового використання земельної ділянки. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача до бюджету матеріальну шкоду, заподіяну державі в наслідок нецільового використання земельної ділянки в сумі 17414,69 грн. та стягнути судові витрати. Ухвалою від 18.12.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 29.12.2018 року до суду надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач заперечувала проти задоволення позову посилаючисть на його недоведеність, акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 26.07.2017 року не є належними доказами, оскільки перевірка проводилась без фактичної присутності її та [PERSON] , на момент підписання акти не містили відомостей про факт нецільового використання земельної ділянки, надана постанова про притягнення її до адміністративної відповіальності не набрала законної сили, наведені позивачем обставини містять розбіжності щодо площі земельної ділянки (42,6147 га та 42,6047 га.). 15.02.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав, надані ним докази підтверджують в достатній мірі обставини нецільового використання вищевказаної земельної ділянки, відповідач не оскаржувала постанову про притягнення її до адміністравиної відповідальності та припис про усунення виявленого порушення законодаства, що на дамку позивача свідчить про згоду відповідача з вчиненим правопорушенням, відповідач приймала без посередню участь при проведенні перевірки. В судове засідання представник позивача не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача\~ в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його недоведеність, також вважає, що позивачем при пред`явлені позову до суду було пропущено строк позовної давності. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 03.07.2017 року за №266-ДК; копію доповідної записки від 22.06.2017 року; копію листа Баштанської місцевої прокуратури на ім`я начальника Відділу у Баштанському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області; копію акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом -земельної ділянки від 26.07.2017 року за №266-ДК/504/АП/09/01/-17; копію акту обстеження земельної ділянки від 26.07.2017 року за №266-ДК/234/АО/10/01/-17; розрахунок заподіяної шкоди; копію припису Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 26.07.2017 року; копію протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про накладення адміністративного стягнення від 26.07.2017 року; копію листа Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 12.06.2018 року на ім`я [PERSON] ; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 22.02.2018 року по справі №468/1498/17-ц; копію постанови Апеляційного суду Миколаївської області від 03.05.2018 року; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.09.2014 року; копію акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної діялнки від 23.09.2018 року; копію ухвали Верховного Суду від 25.06.2018 року по справі №468/1498/17-ц; копію договору оренди землі від 13.07.2011 року; копію технічної документації; копію листа про відшкодування шкоди з розрахунком), суд приходить до висновку про обгрунтованість позову та можливість його задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~вимог ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.09.2014 року вбачається, що земельна ділянка площею 42,6147 га, кадастровий номер 4820610000:05:000:0449 перебуває у державній власності та відповідно до розпорядження Баштанської райдержадміністрації №330-р від 04.08.2010 року передана в оренду [PERSON] площею 42,6047 га (а.с.39). Відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 26.07.2017 року за №266-ДК/234/АО/10/01/-17 державним інспектором головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Баштанському, Казанківському та Новобузькому районах управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Остапенко Є.В. на підставі наказу №266-ДК від 03 липня 2017 року «Про здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» проведено перевірку з питань використанням земель державної форми власності сільськогосподарського призначення в межах території Баштанської міської ради (а.с.12). Перевіркою встановлено, що на території Баштанської міської ради [PERSON] використовує не за цільовим призначенням земельну ділянку площею 42,6047 га, кадастровий номер 4820610000:05:000:0449, шляхом обробітку сільськогосподарською технікою та засіванням зерновими культурами (ячменем), яка відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення (пасовища) державної форми власності. На момент проведення перевірки земельна ділянка була оброблена сільськогосподарською технікою та засіяна ячменем. Усі вказані факти зафіксовані у Акті перевірки від 26.07.2017 року №266-ДК/504/АП/09/01/-17, що підписаний відповідачем. 26.07.2017 року державним інспектором [PERSON] винесений припис про усунення порушення до 26.08.2017 року. За результатами перевірки державним інспектором було складено протокол про адміністративне правопорушення від 26.07.2017 року за\~ст.53 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення від 26.07.2017 року №266-ДК/0184По/08/01-17 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.53 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 85 гривень. Відповідач штраф сплатила добровільно. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 22.02.2018 року по справі №468/1498/17-ц, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 03.05.2018 року, було розірвано договір оренди землі в зв`язку тим, що відповідач використовувала вищевказану земельну ділянку не за цільовим призначенням. Згідно розрахунку від 26.07.2017 року розмір шкоди, заподіяної державі [PERSON] внаслідок нецільового використання вищевказаної земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 42,6047 га становить 17414,69 гривень. Відповідачу було направлено повідомлення про сплату, заподіяної державі в наслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, однак останьою шкоду в добровільному порядку не відшкодовано. Відповідно до\~ст.\~1\~Закону України\~«Про державний\~контроль за\~використанням та\~охороною земель» невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням - невикористання земельної ділянки, крім реалізації науково обґрунтованих проектних рішень, або фактичне використання земельної ділянки, яке не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність чи наданні в користування, в тому числі в оренду, а також недодержання режиму використання земельної ділянки або її частини в разі встановлення обмежень (обтяжень). Згіднозі\~ст. 116 ЗК України\~громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачіземельнихділянок у власністьабонаданняїх у користування. Із пункту «ґ» частини першої\~статті 211\~ЗК України слідує, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням. Відповідно до\~ст. 56 Закону України «Про охорону земель»\~юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Згідно з п. 7 Методики визначення розміру шкоди, заподіяної в наслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покрову (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу (далі - Методика), затвердженої\~постановою КМ України від 25.07.2007\~№ 963, розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, проводиться інспекціями Мінприроди або Держземінспекцією та її територіальними органами, а розміру шкоди заподіяної юридичними та фізичними особами, - територіальними органами Держгеокадастру. Згідно п.п. 12,16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до статей\~211,212 ЗК, статей22,623,1166,1172,1192 ЦК\~особами, що її заподіяли. Виходячи з положень\~ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Встановлені в ході розгляду справи обставини свідчать, що відповідач [PERSON] здійснила використання не за цільовим призначенням земельної ділянки площею 42,6047 га, кадастровий номер 4820610000:05:000:0449, шляхом вирощування зернових культур (ячмень), яка відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення (пасовища) державної форми власності, чим заподіяла матеріальної шкоди в розмірі 17414,69 грн., тому вказане є підставою для задоволення позову та стягнення з відповідача вказаної суми шкоди. Заперечення сторони відповідача з приводу недоведеності позовних вимог, суд не бере до уваги та відхиляє їх, оскільки вищенаведені досліджені судом докази відповідають вимогам щодо належності, достовірності, допустимості та достатності (ст.ст. 77-80 ЦПК України) та в своїй сукупності підтверджують обставини завдання відповідачем державі шкоди внаслідок використання не за цільовим призначенням вищевказаної земельної ділянки. Посилання сторони відповідача на сплив строку позовної давності, також не заслуговують на увагу. Відповідно до\~вимог ст.ст.\~256,257,261,267\~ЦК України\~позовна давність\~-\~це строк,\~у межах\~якого особа\~може звернутися\~до суду\~з вимогою\~про захист\~свого цивільного\~права або\~інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З наявних в матеріалах справи копій актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом-земельної ділянки від 26.07.2017 року за №266-ДК/504/АП/09/01/-17 та акту обстеження земельної ділянки від 26.07.2017 року за №266-ДК/234/АО/10/01/-17 вбачається, що позивачу про факт порушення відповідачем вимог щодо цільового використання земельної ділянки стало відомо саме 26.07.2017 року, до суду позивач звернувся в грудні 2018 року, тобто в межах загального трирічного строку позовної давності, а тому обставин спливу строку позовної давності в даному випадку не вбачається. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved