Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

До Садгірського районного суду м. Чернівці з позовом звернулася [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Владічан Ольга Григорівна до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Заявлені вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 13.05.2021 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина в твердій грошові сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 10.03.2021 року. Позивач вказує, що аліментні зобов`язання відповідачем виконуються, проте у зв`язку із зростанням економічної кризи в державі матеріальне становище позивачки погіршилось, при цьому зазначає, що розмір аліментів у сумі 2000 грн. у 2021 р. та розмір аліментів 2000 грн. у 2024 це пізні фінансові виміри, враховуючи вік дитини та її потреби. Крім того позивачка вказує, що ій достовірно відомо, що відповідач виїзджає за кордон\~ має щомісячний матеріальний дохід, який є достатньо високим. Тому позивачка вважає, що аліменти слід стягувати в частці від доходу відповідача та їх розмір слід визначити частки від доходу (заробітку) платника аліментів, що відповідає вимогам ч.5 ст.183 СК України. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити, змінити спосіб стягнення аліментів, стягуваних за рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 13.05.2021 р. в справі №726/384/21 та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини доходів платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 27.05.2024 р. було відкрито провадження та призначено справу до розгляду. Позивачка [PERSON] та її представник, адвокат Владічан О.Г., в судове засідання не з`явилися, однак представник подала заяву про підтримання позовних вимог, просила справу розглянути за відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Дронь О.І., в судове засідання не з`явилися, однак представник скерувала на адресу суду відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача. У відзиві зазначає, що відповідач з позовом не погоджується, позовні вимоги\~ визнає частково, вважає, що вказаний позов поданий без належно обґрунтованого зміни розміру аліментів. Вказує, що на утриманні відповідача перебуває його син [PERSON] , [INFO] . Просить суд задовольнити позов частково і стягнути з нього аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в зв`язку з неявкою учасників справи фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини пов`язані із зміною способу стягнення аліментів, зокрема з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) платника аліментів. Від шлюбних стосунків у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] року (а.с.6). Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 13.05.2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 гривень на дитину, щомісячно до його повноліття, але неменше 50%прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 10.03.2021 року (а.с. 8-9). Згідно інформації з витягу №612585 вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом із сином [PERSON] , [INFO] . За змістом ст.51 Конституції України дитинство є об`єктом охорони держави. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст.182СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтями 183,184СК України встановлено, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 181СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, законодавець чітко визначив, по-перше, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі. По-друге, правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена у постанові КЦС ВС №712/6313/21 від 22.08.2022 року. В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст.181СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначив способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. З правового аналізу вищезазначених норм вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Прозастосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до статті 192СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили Вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів суд бере до уваги, що на утриманні відповідача перебуває його син, що підтверджує матеріальну спроможність утримувати когось та спростовує обставини щодо відсутності доходу; відповідач є особою працездатного віку та фізично здоровим чоловіком, що також підтверджує платоспроможність відповідача і при цьому позивач має право вибору способу стягнення аліментів, а зміна способу стягнення аліментів у даному випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище, відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів та стягнення їх у частці від заробітку (доходу) відповідача. Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Позовні вимоги [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначив способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Отже, враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим, а тому його слід задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн., від сплати якого позивач звільнена.

Outcome: approved