Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» (надалі ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР») звернулося до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] ,\~30.07.2024\~зменшивши позовні\~вимоги,\~просили стягнути\~останньогозаборгованість за житлово-комунальні послуги з управління та утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в період з 19.07.2019 року по 31.03.2024 року за адресою: [ADDRESS] послуг управління та утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 13\~010, 79 грн., суму індексу інфляції 5043,18 грн., 3% річних 1108, 39 грн., а також просили стягнути судові витрати в розмірі 6028, 00. Мотивуючи свою заяву тим, що відповідно до договору від 21.12.2012 року ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» визначено виконавцем послуг з управління будинком та виконавцем послуг з утримання будинком, спорудою або групою будинків та прибудинкових території, будинку [ADDRESS] . Відповідач, [PERSON] єдиний власник квартири [ADDRESS] . Згідно відомостей з державного реєстру прав власності на нерухоме майно набув приватну власність 19.07.2019 року на підставі договору купівлі-продажу, а тому є споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються багатоквартирному будинку ТОВ «Житлокомцентр». ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» надавав послуги з утримання будинку та прибудинкової території, але відповідач не здійснював в повному обсязі оплату, в результаті чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку та відшкодувати витрати зі сплати судового збору та правову допомогу. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області суду від 14.08.2024 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи та надано відповідачам строк для надання відзиву (заперечень) . Через канцелярію суду представниця позивача ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» надала до суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала,просила їх задовольнити. Відповідач скористався правом подання відзиву в яких позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Вказав, що позов подано з порушенням строків позовної давності, а також позивачем було неправомірно йому нараховані штрафні санкції, 3% річних та інфляціні збитки. Зазначив, що в Україні з 24.02.2022 року введено воєнний стан на всій території держави. Постановою КМУ від 05.03.2022 року № 206 визначено, що в умовах воєнного стану в України забороняється нарахування та стягнення нецстойки (штрафів пені) інфляційних нарахувань, нарахований на заборгованість, утворену за несвоєчасну сплату житлово комунальних послуг, вказана постанова набрада чинності та застосовується з 24.02.2022 року. Позивач звернувся до суду із позовом 01.05.2024 року, в якому, окрім основної суми заборгованості за житлово комунальну послугу, просить суд стягнути 3% річних та суму інфляційних нарахувань за період з 19.07.2019 року по березень 2024 року, тобто у період коли діяла заборона нарахування та стягнення. Через канцелярію суду 12.08.2024 року відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов не визнав в повному обсязі. А також подав заперечення щодо заяви позивача про зменшення позовних вимог. Проте, за період розгляду справи, відповідач періодично сплачував заборгованість, яка врахована стороною позивача в заяві про зменшення позовних вимог. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно положень до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантованост.124 Конституції України. Згідно із ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» на підставі договору, укладеного 01.02.2019 року між ним та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] визначено управителем та виконавцем послуг з утримання будинком, спорудою або групою будинків та прибудинкової території у Жовтневому районі м. Кривого Рогу (об`єкт № 4), до складу якого входить, по акту приймання передачі передано, будинок [ADDRESS] (а.с.18-23). За відомостями інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купіла продажу , частки 1/1 (а.с.16) У відповідності до інформації наданої ДЕПАРТОМАНТОМ АДМІНІСТРАТИВНИХ ПОСЛУГ будинку [ADDRESS] з 30.05.2003 року зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с. 30) ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» нараховував щомісяця відповідачу плату за надані послуги з управління та послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а саме з послуги з прибирання прибудинкової території, технічного обслуговування внутнішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення, і зливової каналізації, послугами з дератизації, дезінсекції, обслуговування димовентиляційних каналів; поточний ремонт конструктивних елементів будинку, та інших послуг, підтверджених інформацією про щомісячні витрати на послуги з утримання будинку за адресою: [ADDRESS] та передбачених Рішенням Криворізької міської ради №415 від 14.12.2011 року , Рішенням Криворізької міської Ради № 181 від 12.04.2017 року. Статтею322\~ЦК України встановлено: власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до чинного законодавства відповідачі повинні щомісячно сплачувати за послуги з управління та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, а також комунальні послуги. Представником позивача надано розрахунок заборгованості, з урахуванням внесених коштів відповідачем в рахунок заборгованості, які здійснювалися під час розгляду справи, за період з липня 2019 року по червень 2022 року за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій по особовому рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] станом на 01.07.2024 складає 13010, 79 гривень (а.с. 92-93). У відзиві відповідач вказував, що не має підстав стягнення заборгованості, оскільки слід застосувати строки позовної давності до цієї суми. Проте суд не погоджується з цими доводами відповідача виходячи з наступного. Згідно статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята\~статті 261 ЦК України). Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Частиною першою статті 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. Вказане викладене у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №663/2070/15-ц. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме із цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності. [PERSON] здійснив дії, які свідчать про визнання боргу. Зокрема, вересень 2019 року, листопад 2019 року 27.06.2024 року сплатив 1020,00 гривень, 05.07.2024 року 4000, 00 гривень, 22.07.2024 року 1020, 00 гривень в рахунок погашення заборгованості, про що подав клопотання про долучення доказів, а аме квитанцій про оплату (а.с. 84-88). Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, який тривав до 30 червня 2023 року. Законом України від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». На підставі п. 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції з 17 березня 2022 року) вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно із Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-30 год. 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу. Представницею позивача заявлено вимоги про стягнення заборгованості за період з 19.07.2019 року по 31.03.2024 року, тобто в межах строку позовної давності. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625\~ЦК України. Таким чином з відповідача підлягають стягненню: заборгованість по оплаті у розмірі: за послуги з управління та утримання будинків і споруд та прибудинкових територій 13\~010, 79 грн., суму індексу інфляції 5043,18 грн., 3% річних 1108, 39 грн.. Щодо твердження відповідача про заборону нарахування позивачем штрафних санкцій, слід зазначити наступне. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом № 2102-IX від 24.02.2022 року, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та на час розгляду справи триває. Суд звертає увагу, що 3% річних та інфляційні витрати були нараховані підприємством до 23.02.2022, тобто за період, на який не розповсюджується дія Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022, положення якої застосовуються із 24 лютого 2022 року. До того ж, Верховний Суд України в правовій позиції, викладеній у рішенні від 16 грудня 2015 року N 6-2023цс15 зазначив, що закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також узгоджується із закріпленими в пункті 3 частини першої статті 96 Цивільного процесуального кодексу України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Частиною 1\~статті 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2\~статті 137 ЦПК України\~визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги № 19 від 25.04.2024 року; акт прийому здачі наданих послуг від 29.07.2024 року вартість послуг склала 3000 гривень, свідоцтво на право зайняття адвокатської діяльності (а.с. 98-101) Враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, враховуючи, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та установлена судова практика, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, суд приходить до висновку про зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача до 2000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в суді, що відповідає критерію об`єктивності та буде співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 3028 гривень.

Outcome: approved