Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Рух справи : У березні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором позики № 72132181 від 14 січня 2023 року в розмірі 20 675 грн. Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 11 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав, заяв про відкладення розгляду справи не надсилав. Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомив. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог частини першої статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі доказів, які є у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Аргументи позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" (далі - ТОВ "ФК" ЄАПБ"): Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 14 січня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», яке за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, відступило позивачу право вимоги до [PERSON] в розмірі 20675 грн. Позовна заява мотивована тим, що відповідач отримав від ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у позику грошові кошти в розмірі 5500,00 грн. на умовах їх повернення, сплати відсотків за користування грошовими коштами відповідно до умов договору. Однак неналежне виконання умов договору з боку відповідача призвело до виникнення заборгованості, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем надано до суду такі докази: копію договору позики № 72132181 від 14.01.2023 року, договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, додаткову угоду № 2 до договору факторингу від 28.07.2021 року, додаткову угоду № 9 до договору факторингу від 26.07.2023 року, акти прийому -передачі реєстру боржників; витяг з реєстру боржників; та інші докази. Аргументи відповідача, [PERSON] : Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, без поважних причин в судове засідання не з`явився повторно, причини своєї неявки суду не повідомив. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, відзив суду не надав. Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомив. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, суд дійшов такого висновку. Встановлені судом обставини справи: 14.01.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №72132181 відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалося передати позичальнику [PERSON] кошти в розмірі 5500,00 грн, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, які останній зобов`язався повернути 07.02.2023 року, сплатити проценти за користування грошовими коштами в розмірі 2,5% Як вбачається із вищевказаного Договору позики, сумою позики є 5500,00 грн., знижена процентна ставка/день 2,5 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,7 %, орієнтована річна процентна ставка 127052,45 %, орієнтована загальна вартість позики 8800 грн. 14.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язалася передати ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошові кошти в розпорядження за плату (ціну продажу), а ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», в свою чергу, відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав для третіх осіб, включаючи суму основного зобов`язання, проценти за користування позикою. 26.07.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду №9 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, та АКТ прийому-передачі Реєстру Боржників №8 від 26.07.2023 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, згідно з якими на виконання п.1.2. Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, укладеного між сторонами ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передав, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняв Реєстр боржників №8 кількістю 6178, після чого з урахуванням пункту 1.2. Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Як вбачається з витягу з реєстру боржників №8 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до [PERSON] на суму 20675,00 грн. Предметом даного позову є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики №7213281 від 14.01.2023 у розмірі 20675 грн, з яких 5500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 15175 грн. сума заборгованості за відсотками. 29\~березня 2024 року ТОВ "ФК"\~ЄАПБ" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за вказаними вище кредитними договорами у розмірі 20 675 грн. Відповідач не надіслав до суду відзиву на позовну заяву, отже, про свої можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суду не повідомив. Джерела права, оцінка суду: Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] було укладено договір позики №72132181 від 14.01.2023 за умовами якого відповідач отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зареєстрований для цієї мети в особистому кабінеті. Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, які були надіслані на мобільний номер телефону [PERSON] , про що свідчить п.п.20-23 Договору позики, реквізити та підпис сторін. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договори прирівнюється до укладених в письмовій формі. Підписанням цього Договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п.5.1. п.5 Договору позики), а також погодився, що до моменту підписання Договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі (п.п.5.3. п.5 Договору позики). На підтвердження виконання ТОВ «1 Безпечне агентство Необхідних Кредитів» зобов`язань за договором позики №72132181 від 14.01.2023 року позивачем надано розрахунок заборгованості за вказаним договором, проведений первісним кредитором, що відповідає умовам укладеного між сторонами договору позики. Із таблиці обчислення загальної вартості кредиту споживача [PERSON] вбачається, що загальна вартість кредиту (строк 25 днів) за період з 14.01.2023 по 07.02.2023 становить 8800 грн , з яких сума кредиту - 5500 грн, проценти за користуванням кредитом - 3300 грн ( процентна ставка -2,5% в день). Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Первинний кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Висновок суду: Таким чином, з досліджених матеріалів справи судом встановлено що 14.01.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №72132181 відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалося передати позичальнику [PERSON] кошти в розмірі 5500,00 грн, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, які останній зобов`язався повернути 07.02.2023 року, сплатити проценти за користування грошовими коштами в розмірі 2,5% . Всупереч до умов кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 26.07.2023 по 29.02.2024 р. [PERSON] станом на 29.02.2024 року не сплатив первісному кредитору ТОВ «1 Безпечне агентство Необхідних Кредитів» заборгованість за кредитним договором №72132181 від 14.01.2023 в розмірі 5500 грн та заборгованість за відсотками в розмірі 15175 грн. Проте із зазначеного розрахунку не вбачається за яким розміром процентної ставки визначено заборгованість за процентами з 26.07.2023 по 29.02.2024 р. та чи здійснювалися погашення заборгованості [PERSON] за цей період. При цьому, суд вважає, що проценти, визначені умовами договору за користування кредитом, можуть бути нараховані лише в межах строку кредитування. Після закінчення строку кредитування кредитор має право на застосування відповідальності за невиконання грошового зобов`язання в порядку, визначеному ч.2 статті 625 ЦК України, проте, таких вимог позивачем заявлено не було. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право вимоги до [PERSON] , згідно зазначеного укладеного договору факторингу, оскільки відбулось процесуальне правонаступництво у зв`язку із зміною кредитора. Суд враховує, що відповідно до умов договору позики, строк позики складає 24 дні, тобто до 07.02.2023 року, з процентною ставкою 2,5 %. Таким чином, за вказаний період розмір відсотків становить 3300 грн (5500 грн х 2,5% х 24 днів), які підлягають стягненню. Оскільки після спливу визначеного договором позики строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, з огляду на положення ст. ст. 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, про що зазначено вище, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за кредитним договором №72132181 від 14.01.2023 року починаючи з 07.02.2023 року задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. ст. 4, 6 ЦК України, основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Отже, суд відхиляє доводи позивача щодо обґрунтованості нарахування процентів за кредитними договорами після настання терміну повернення кредиту, оскільки вказані умови договорів суперечать положенням ст. ст. 1048, 1050 ЦК України та висновкам, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Посилання позивача на те, що розмір заборгованості за кредитами був переданий в порядку відступлення права вимоги, саме по собі не свідчить про обґрунтованість нарахування такої заборгованості та суперечить наведеним вище положенням Цивільного кодексу України. Виходячи викладене, з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" підлягає стягненню заборгованість: за договором позики №72132181\~від 14.01.2023\~року у розмірі 8800\~грн,\~з яких\~5500\~грн сума\~кредиту,\~3300\~грн грн. - сума заборгованості за відсотками. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Інші доводи сторін, наведені ними у справі, не спростовують встановлені судом та наведені вище обставини щодо наявності у відповідача заборгованості за кредитними договорами. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, тому судові витрати, понесені позивачем покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1289 гривен. На підставі викладеного,

Outcome: partial