Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач Державне агентство меліорації та рибного господарства України звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, у якій просив стягнути з відповідача на користь держави шкоду, заподіяну злочином в розмірі 11630584,00 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що вироком Іванівського районного суду Херсонської області від 23.12.2020 року по справі №653/1252/18, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 3400,00 гривень. Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Азовського басейнового управління Державного агентства рибного господарства Генічеської міської ради до [PERSON] , про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням у сумі 11639584 грн. залишено без розгляду. Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 30.03.2021 року апеляційну скаргу захисника Бузіна О.В. та обвинуваченого [PERSON] залишено без задоволення, а вирок Іванівського районного суду Херсонської області від 23.12.2020 року щодо [PERSON] без змін. Постановою Верховного Суду від 02.09.2021 року вирок Іванівського районного суду Херсонської області від 23.12.2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 30.03.2021 року залишено без змін, апеляційну скаргу засудженого та його захисника без задоволення. Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження було встановлено, що [PERSON] завдав рибному господарству України шкоду на загальну суму 11630584 гривні. Зазначена шкода відповідачем не відшкодована. Оскільки вчиненим правопорушенням було заподіяно шкоду рибному господарству України та питання про відшкодування збитків не було вирішене судом одночасно із ухваленням вироку, передбачена можливість його вирішення в порядку цивільного судочинства. На підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.09.2023 року відкрито провадження у справі та розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року станом на 30 діб, строк дії якого в подальшому продовжувався відповідними Указами Президента Україна та триває й на теперішній час. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 23.12.2022, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004 (зі змінами), затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. До вказаного Переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України входить м.Генічеськ, Генічеського району, Херсонської області. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Отже у відділень Укрпошти відсутні можливості доставки пошти відповідачу у м.Генічеськ, Генічеського району, Херсонської області. Порядок повідомлення осіб, що знаходяться на тимчасово окупованій території врегульовано нормами ст.121 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Відповідно до частини першої статті 121 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. На підставі викладеного, повідомлення судом відповідача [PERSON] , про розгляд справи слід здійснювався через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі, заперечень проти заочного розгляду справи не надійшло. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема шляхом, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Ухвалою від 12.08.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.280, 281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що вироком Іванівського районного суду Херсонської області від 23.12.2020 року по справі №653/1252/18, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 3400,00 гривень. Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Азовського басейнового управління Державного агентства рибного господарства Генічеської міської ради до [PERSON] , про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням у сумі 11639584 грн. залишено без розгляду. Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 30.03.2021 року апеляційну скаргу захисника Бузіна О.В. та обвинуваченого [PERSON] залишено без задоволення, а вирок Іванівського районного суду Херсонської області від 23.12.2020 року щодо [PERSON] без змін. Постановою Верховного Суду від 02.09.2021 року вирок Іванівського районного суду Херсонської області від 23.12.2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 30.03.2021 року залишено без змін, апеляційну скаргу засудженого та його захисника без задоволення. Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження було встановлено, що 29.06.2017 року [PERSON] , перебуваючи в акваторії Азовського моря на плавзасобі СМБ-40 №ЯХР-0367, не маючи відповідного дозволу, що дає право на здійснення лову в окремих водоймах, а також діючи в період заборони на зайняття рибним добувним промислом, таким чином порушивши вимоги ст.. 63 Закону України «Про тваринний світ», п.3.15 Правил спортивного та любительського риболовства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999 та п. 11.3 Режиму рибальства в басейні Азовського моря у 2017 році, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 18.01.2017 №5, використовуючи заборонене знаряддя лову одну напівмеханізовану драгу, незаконно здійснив вилов морської риби бичка в кількості 342052 особини та риби калкана Азовського в кількості 1 особини, тим самим завдавши рибному господарству України згідно висновку судово-екологічної експертизи №17-702 від 25.10.2017 року, істотної шкоди у вигляді матеріального збитку на загальну суму 11630584 гривні. Відповідно до Довідки-розрахунку матеріального збитку, розмір заподіяної шкоди становить 11630584,00грн. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 6. ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] є встановленою та не підлягає доведенню. Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно до рішення Конституційного Суду України від 01.04.2008 № 4-рп/2008 неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі. Таким чином, законодавством встановлений обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Відповідно до ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Згідно із ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовуванні в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. Положеннями п. п. «а», «б» абз. 1 ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. Стаття 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» надає повноваження посадовим особам органів рибоохорони, зокрема, визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками, подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Згідно із ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення, такої діяльності. Відповідно до довідки-розрахунку матеріального збитку, заподіяної відповідачем [PERSON] порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок незаконного добування чи знищення об`єктів тваринного світу, за таксами, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року №1209, відповідач заподіяв збитки рибним запасам у розмірі 11630584,00грн. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 6.3 «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999, застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення цих Правил рибальства. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Вироком Іванівського районного суду Херсонської області від 23.12.2020 року по справі №653/1252/18, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. Таким чином, судом встановлено винуватість [PERSON] в тому, що він порушив правила рибальства. Розмір збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок такого порушення вироком суду не встановлено, питання про їх стягнення під час розгляду кримінального провадження судом не вирішувалося, отже, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної рибному господарству України в розмірі 11630584,00 грн. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved