Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся [PERSON] з позовом до Золотоніської міської ради, в якому просить: -визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , на земельну частку (пай) КСП ім.. Чапаєва, Золотоніського району, розміром 3,13 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості в адміністративних межах Чапаєвської сільської ради, яку спадкодавець набув у власність в порядку спадкування на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31.07.2012 року по справі № 2306/3121/12 після смерті своєї матері [PERSON] , що померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що позивач є спадкоємцем свого батька за заповітом [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті свого батька позивач прийняв спадщину та оформив на своєї ім`я будинок в с. Благодатне Золотоніського району Черкаської області та земельну ділянку з кадастровим №7121589401:02:007:0530, на якій розташований указаний будинок. Однак, після отримання свідоцтва про право власності на вказаний будинок та земельну ділянку позивач дізнався, що до складу спадщини, що залишилася після смерті батька також входить право на земельну частку (пай) КСП ім. Чапаєва, розміром 3,13 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості в адміністративних межах Чапаєвської сільської ради, право власності на яку він набув у порядку спадкування на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31.07.2012 року по справі № 2306/3121/12 після смерті його матері [PERSON] , яке посвідчувалося згідно дублікату Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія PH № 814823, виданого 25 вересня 2012р. Золотоніською РДА на підставі указаного вище рішення Золотоніського міськрайонного суду. Позивач не має можливості оформити свої спадкові права на вказане майно, оскільки приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Я.І. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.08.2023 року, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на указану земельну частку (пай) КСП ім. Чапаєва Золотоніського району, розміром 3,13 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, у зв`язку з відсутністю оригіналу документу, що стверджує право власності на успадковане майно, а саме через відсутність вказаного вище оригіналу Сертифікату на даний земельний пай, оригінал якого було втрачено. Оскільки іншим шляхом оформити свої спадкові права позивач можливості не має, тому він був змушений звернутися до суду із відповідним позовом для визнання своїх спадкових прав. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з розгляду справи, яке було закрито ухвалою суду від 07.03.2024р.. Позивач та його представник у судове засідання не прибули, однак від представника позивача, адвоката Міщенка С.В. до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, відзиву не надав, скерував до суду клопотання про розгляд справи без участі свого представника, вирішення спору поклав на розсуд суду. Третя особа: приватний нотаріус Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Яна Іванівна у судове засідання не з`явилася, заперечень по суті спору не надала, клопотань до суду не скерувала, хоча про час та місце розгляду справи, а також суть спору була повідомлена належним чином. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників, оскільки останні належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, мали можливість надати свої докази та заперечення проти задоволення позовних вимог, а також могли взяти безпосередню участь в судовому засіданні, чим не скористались. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] [INFO] , є сином [PERSON] , що стверджується даними свідоцтва про народження Серія [NUMBER] . Згідно із свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 30.08.2022, виданим Золотоніським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] помер [INFO] . З наданої приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Я.І. на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.10.2023 копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , судом встановлено, що вказана спадкова справа заведена на підставі заяви позивача [PERSON] , від 02.09.2022 року. Як вбачається із спадкової справи, за життя [PERSON] склав заповіт від 19.03.2014, посвідчений секретарем Чапаєвської сільської ради Золотоніського району Черкаської області. Згідно з даним заповітом [PERSON] заповів своєму синові [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом матиме право. Також із спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, що інших спадкоємців після його смерті немає. Частиною 1 та 2 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після свого батька, спадщину у встановленому законом порядку прийняв шляхом звернення до нотаріуса, отримав 11.08.2023 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку, що належали [PERSON] .. З метою належного оформлення своїх прав позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на пай КСП ім. Чапаєва Золотоніського району, розміром 3,13 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості в адміністративних межах Чапаєвської сільської ради. Постановою нотаріуса від 11.08.2023 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у спадкоємця відсутній Сертифікат на земельну частку (пай). Відповідно до копії Сертифіката на право на земельну частку (пай) серія РН №814823, виданого Головою Золотоніської районної державної адміністрації 25.09.2012р. [PERSON] , останньому належить земельна частка (пай) площею 3,13 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває в колективній власності КСП ім.. Чапаєва. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія РН №814823 зареєстровано 02.03.2012 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 767. [PERSON] успадкував вказане право на земельну частку (пай), що стверджується рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31.07.2012 року по справі № 2306/3121/1, відповідно до якого спадкодавець набув на нього право власності після смерті своєї матері [PERSON] , що померла [INFO] . Вказане судове рішення набрало законної сили та підлягає виконанню на всій території України, а обставини набуття [PERSON] відповідних прав на дане майно не потребують додаткового доказування відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пунктом 1 ч.2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У пунктах 10-11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереження її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно із абз. 1, 2 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про судову практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. Х «Перехідні положення» ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з ч.1 ст. 51 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. а, ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Приписами ст. 41 Конституції та п.2 ч.1 ст.3, ст. 321 ЦК України встановлено, що ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ч. 2 ст. 382, ст. 392 ЦК України). Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі п. г ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: прийняття спадщини. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Таким чином,\~на підставі\~викладеного вище,\~враховуючи,\~що позивач\~надав суду\~достатньо доказів\~на підтвердження\~позовних вимог,\~ суд\~вважає,\~що позивач\~як спадкоємець\~після смерті\~свого батька\~має законне\~право на\~визнання права\~власності на\~земельну частку\~(пай). Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний спосіб, передбачений законом.

Outcome: approved