Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилався на ту обставину, що 22.11.2021 відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», було здійснено ідентифікацію клієнта та підписано Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Пізніше відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання послуги "Миттєва розстрочка. Кредит готівкою", ознайомилась з актуальними умовами кредитування та 25.01.2022 підписала Паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля, потім яким підписала кредитний договір №б/н від 25.01.2022, згідно з яким відповідач отримала кредит шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача на строк 36 міс. із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18%. Умовами договору передбачено обов`язок позичальника погашати боргові зобов`язання за кредитом щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Однак, в порушення умов договору, відповідач станом на 22.08.2023 має заборгованість у розмірі 142830,00 грн, з яких: 125416,67 грн\~заборгованість за тілом кредита, 17413,33 грн\~заборгованість за простроченими відсотками. Тому, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі за кредитним договором №б/н від 25.01.2022 та судові витрати у розмірі 2684,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справу повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомила, відзиву не надала. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що 22.11.2021 відповідач [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», було здійснено ідентифікацію клієнта та підписано Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Пізніше між сторонами: АТ КБ «ПриватБанк» та\~[PERSON] виникли кредитні правовідносини, оскільки відповідач підписала кредитний договір №б/н від 25.01.2022, згідно з яким ознайомилась щодо істотних умов кредитування, порядку повернення кредиту, наслідками прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором, правами та обов`язками позичальника, підписала анкету про загальні умови надання кредитів "Миттєва розстрочка. Кредит готівкою" до укладення кредитного договору та згодна з його умовами, зобов`язалася їх виконувати. Згідно із витягом зі статуту АТ КБ «ПриватБанк», за рішенням Єдиного акціонера банку від 21.05.2018 року №519 Акціонерне товариство КБ ПРИВАТБАНК є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». До кредитного договору позивач додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки вбачається, що [PERSON] відкрито картковий рахунок [NUMBER] 25.01.2022 та змінювався кредитний ліміт: 25.01.2022 (встановлення кредитного ліміту - 129000,00 грн) та 25.01.2022 (зменшення кредитного ліміту до 129000,00 грн). За розрахунком,\~наданим банком,\~заборгованість [PERSON] станом на 22.08.2023 становить 142830,00 грн, з яких: - 125416,67 грн\~заборгованість за тілом кредита; - 17413,33 грн\~заборгованість за простроченими відсотками. Іншого розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором відповідач не надала. З огляду на викладене, між сторонами виникли кредитні правовідносини, де відповідачем порушено право позивача на отримання заборгованості, тому, при вирішенні вказаного спору суд керувався ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості в розмірі 142830,00 грн (сто сорок дві тисячі вісімсот тридцять гривень 00 копійок) за кредитним договором №б/н від 25.01.2022 підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитом з боржника, суд врахував виписку за договором, з якої слідує, що [PERSON] до повномасштабного вторгнення мала заборгованість, який виник на підставі кредитного договору №б/н від 25.01.2022, підписаної нею. Починаючи з 25.01.2022, щомісяця розмір заборгованості змінювався: - станом на 26.02.2022 - 125416,67 грн; - станом на 26.06.2022 - 127350,00 грн; - станом на 26.07.2022 - 129285,00 грн; - станом на 26.08.2022 - 131220,00 грн; - станом на 26.09.2022 - 133155,00 грн; - станом на 26.10.2022 - 135090,00 грн; - станом на 26.11.2022 - 137025,00 грн; - станом на 23.12.2022 - 142830,00 грн. Таким чином, дана інформація сідчить, що відповідач користувалася коштами та станом на 23.12.2022 залишок після операції зазначений 142830,00 грн, що підтверджує наявності заборгованості та підлягає стягненню. Щодо позовної вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення №IHB93B40M7 від 13/09/2023, позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат у вказаному розмірі. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 526, 527, 610-612, 627- 629,638 ЦК України,

Outcome: approved