Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з казаним вище позовом, мотивуючи його тми, що 10 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» та відповідачкою [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 00-8330407 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Так, [PERSON] за допомогою мережі Інтернет перейшла на офіційний сайт Товариством з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» та ознайомилася з актуальною редакцією Правил надання грошових коштів у позику, після чого заявила про бажання отримання коштів. В подальшому вона зареєструвалася на сайті, пройшла процедуру ідентифікації/верифікації, тобто вказала свої особисті персональні ідентифікаційні дані. Відповідно до умов Договору кредитної лінії первісний кредитор надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 5 200 грн строком на 120 календарних днів на споживчі потреби зі сплатою 2,50 % в день перші 20 днів, 2,50 % в день з 21 дня по дату повернення (6941,67 % річних). Однак, всупереч умов Договору кредитної лінії № 00-8330407 від 10 червня 2023 року відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, що створило заборгованість у розмірі 18 590 грн. 18 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» та Товариством з обмеженою відповідальнісию «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 1-18122023 відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» належне право грошової вимоги, зокрема, до відповідачки за Договором кредитної лінії № 00-8330407 від 10 червня 2023 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» не здійснювало нарахувань за зазначеним договором. Оскільки погасити заборгованість в добровільному порядку відповідачка відмовляється, позивач просить стягнути з відповідача 18 590 грн заборгованості за Договором кредитної лінії № 00-8330407 від 10 червня 2023 року, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Представник позивача у судове засідання не прибув, разом із матеріалами позовної заяви подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка у судове засідання не прибула, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подавала. Згідно з частиною восьмою статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначене вище, суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у відсутності сторін та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін, з ухваленням заочного рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд вважає за можливе не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що буде відповідати приписам частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до наступних висновків. Суд установив, що 10 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 00-8330407. Згідно умов договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 5 200 грн (за вирахуванням суми комісії, сплаченої за надання кредиту) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах. Кредитний договір укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно доЗакону України «Про електронну комерцію». Відповідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про електроннідокументи таелектронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною першою статті 3 Закону України«Про електроннукомерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав такупропозицію. Враховуючи факт підписання відповідачкою електронного договору, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд приходить до висновку, що укладення договору № 00-8330407 від 10 червня 2023 року узгоджується зі статями 6, 627 Цивільного кодексу України та статями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Сторонами договору також узгоджено графік платежів та розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахування вартості супутніх послуг. Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 Цивільного кодексу України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081 Цивільного кодексу України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно з частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Матеріалами справи встановлено, що 18 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 1-18122023, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальнісию «КАЧАЙ ГРОШІ» зобов`язується відступити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах боржників, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 18 грудня 2023 року на виконання договору факторингу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право вимоги за Договором кредитної лінії № 00-8330407 від 10 червня 2023 року на суму 18 590 грн, з яких: 5 460 грн - заборгованість по кредиту, 13 130 грн - заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом. Стороною позивача до позовної заяви долучено Акт приймання-передачі до Договору факторингу № 1-18122023 від 18 грудня 2023 року, з якого вбачається, що на виконання умов вказаного договору факторингу клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в кількості 2 493, після чого з урахуванням умов цього договору факторингу від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло право вимоги до відповідачки про стягнення заборгованості за Договором кредитної лінії № 00-8330407 від 10 червня 2023 року. Також суд звертає увагу, що частинами першою, другою статті 1082 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Тому позивач обґрунтовано вимагає виконання кредитного зобов`язання відповідачкою, яке виникло на підставі договору № 00-8330407 від 10 червня 2023 року. Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Умовами Договору кредитної лінії № 00-8330407 від 10 червня 2023 року передбачено, що кредит надається строком на 120 днів. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у передбаченому цим договором порядку. З розрахунку заборгованості по позичальнику [PERSON] вбачається, що сума заборгованості за кредитним договором № 00-8330407 від 10 червня 2023 року становить 18 590 грн, з яких: 5 460 грн - заборгованість по кредиту, 13 130 грн - заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом. Вказаний розрахунок відповідає умовам Договору кредитної лінії. З боку відповідачки у відповідності до вимог статті 81 Цивільного процесуального кодексу України не надано суду жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. Отже, вимоги позивача є обґрунтованими. За таких обставин, позов слід задовольнити в повному обсязі. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422 грн 40 коп. Позивачем також заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено здійснення розподілу судових витрат на підставі поданих сторонами доказів. Статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з копією договору про надання правової допомоги № 16/0524-01 від 16 травня 2024 року, копією акту приймання-передачі наданих послуг, позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу Українидо витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Outcome: approved