Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 09.07.2024 до суду з указаним позовом, та просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 10.08.2019 виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 11. В обґрунтування позову вказує, що подружні стосунки між сторонами припинено, сторони єдиного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, загальних питань сім`ї не вирішують, проживають окремо. Як на причину розпаду сім`ї позивач вказує на відсутність спільних інтересів, наявність різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Позивач зазначає, що фактично сім`я припинила свої існування, шлюб існує формально, оскільки між сторонами відсутнє спілкування та зберегти її неможливо. Спір з приводу поділу майна та визначення місця проживання дитини між сторонами відсутній. Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22.07.2024 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Правом на участь у судовому засіданні сторони не скористались. Позивачем та відповідачем, кожним окремо, подано заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач просила позов задовольнити в повному обсязі, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін з урахуванням поданих ними заяв. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , між [PERSON] та [PERSON] 10.08.2019 укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис №11 (а.с.5). Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із матір`ю (а.с.6, 6 зворот). Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено через відсутність спільних інтересів, наявність різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Сторони спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, проживають окремо. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч. 1 п.п. «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Приймаючи до уваги те, що сторони шлюбні відносини не підтримують, збереження їх сім`ї на майбутнє неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, відповідач позовні вимоги визнав, тому суд вважає за необхідне шлюб, зареєстрований 10.08.2019 виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис №11, - розірвати. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просить не змінювати її прізвище на дошлюбне, після розірвання шлюбу залишити [PERSON] прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення містить ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Крім того, згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору сплаченого нею при поданні позову, що складає 605,60 грн. Беручи до уваги задоволення позовних вимог, повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача решту судових витрат, понесених нею при подачі позову, що складає 605,60 грн.

Outcome: approved