Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

У червні 2024 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «РВС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено про те, що 27.08.2019 між [PERSON] та Акціонерним товариством «РВС БАНК» була укладена Заява-Договір №0038703 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Положеннями Заяви-Договору визначено, що підписанням заяви -договору [PERSON] акцептував Публічну пропозицію Банку щодо укладення договору (оферту) та уклав, таким чином, з АТ «РВС Банк» Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, зміст якого викладений у Заяві-Договорі, Публічній пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Тарифах Банку, що розміщені на сайті Банку. Підписавши Заяву-Договір №0038703 відповідач також підтвердив, що ознайомлений з інформацією, що міститься в Тарифах Банку та Правилах користування платіжними картками АТ «РВС Банк», що є складовою частиною Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. На підставі укладеного Договору відповідачу було надано кредит шляхом безготівково переказу на картковий рахунок № [NUMBER] у розмірі 20 512,82 грн., а відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом, та комісією за обслуговування кредиту, щомісячно, шляхом сплати чергових платежів, зі строком погашення кредиту - не пізніше 27.08.2021 року. АТ «РВС БАНК» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредитні кошти у розмірі встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у результаті чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 21 782,74, яку позивач просить стягнути з відповідача разом з понесеними судовими витратами зі сплати судового збору. Ухвалою суду від 04 липня 2024 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви було усунуто. Ухвалою суду від 10 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та сторонам надано строк для подання заяв по суті справи. Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, разом з цим у позовній заяві просив суд провести розгляд справи за його відсутності. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явився, разом з тим подав до суду заяву у якій просив суд провести розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначив про те, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, пояснивши те, що заборгованість виникла у зв`язку із скрутним життєвими обставинами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 27.08.2019 року між АТ «РВС БАНК» та [PERSON] було укладено Заяву-Договір №0038703 про надання банківської послуги про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Отже, укладання договору між сторонами відбулося на підставі ст. 634 ЦК України шляхом приєднання відповідача до запропонованих банком умов та тарифів. Договір укладений між сторонами є змішаним договором банківського рахунка та кредитного договору згідно з ч.2 ст.628 ЦК України. Оскільки зміст укладеного між сторонами кредитного договору зафіксований в кількох документах, то з огляду на приписи ст.ст.207, 634, 639, 642 ЦК України письмова форма даного правочину сторонами дотримана. На підставі укладеного договору відповідач отримала споживчий кредит у розмірі 20 512,82 грн. строком дії 24 місяці, під 18,00 % річних, разова комісія при видачі кредиту 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту 3% від суми наданого кредиту, у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Згідно п. 8.2.12 Публічної пропозиції Позичальник зобов`язався погасити заборгованість за Кредитом в повному обсязі, сплатити проценти нараховані за користування Кредитом, комісії, неустойки та інші платежі передбачені умовами цього Договору, не пізніше закінчення строку дії Кредитної лінії, який визначений в Заяві-Договорі (Договорі про внесення змін до Заяви-Договору). Датою повернення грошових коштів (погашення заборгованості за Кредитом) у повному обсязі є дата, коли на рахунку обліку Кредиту чи на відповідному рахунку, на який перенесено суму заборгованості відповідно до законодавства України, буде зафіксований нульовий залишок (п. 8.2.12.1 Публічної пропозиції). У відповідності до п. 7.7.2.17 Публічної пропозиції визначено, що клієнт зобов`язується сплачувати Банку нараховувані проценти за користування кредитними коштами до повного фактичного виконання Клієнтом зобов`язань за Споживчим кредитом (Кредитом). При цьому розмір процентів для Клієнта, який прострочив виконання зобов`язання за Споживчим кредитом (Кредитом) згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлюється на рівні процентної ставки за користування кредитними коштами, яка визначена умовами Заяви-Договору. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу [PERSON] грошові кошти у безготівковій формі у сумі 20 512,82 грн. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 13.06.2024 року утворилась заборгованість загальним розміром 21 782,74 грн, яка складається з заборгованості за кредиту у розмірі 12 092,16 грн.; заборгованості за процентами у розмірі 2 236,50 грн., заборгованості за комісією у розмірі 7 454,08 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №0038703 від 27.08.2019 року. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Також, обов`язок позичальника повернути позику закріплено у статті 1049 ЦК України, якою передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з умовами укладеного кредитного договору, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки, передбачені вказаними умовами. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідачем [PERSON] подано до суду письмову заяву про визнання позову у якій зазначив про те, що визнає наявність заборгованості за кредитним договором, яка утворилась у зв`язку із скрутними життєвими обставинами. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за Договором про надання банківських послуг №0038703 від 27.08.2019 року відповідачем не сплачена та з огляду на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить до висновку що позовні вимоги АТ «РВС БАНК» є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості у розмірі 21 782,74 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 50% судового збору сплаченого при зверненні з позовом до суду у розмірі 1211,20 грн., інші 50% судового збору в розмірі 1 211,20 грн. повертаються позивачеві з державного бюджету. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved