Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

Адвокат Петричка О.Є., який діє в інтересах позивача звернувся до Снятинського районного суду Івано-Франківської області із позовом до Снятинської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , яка приходилась бабусею позивача. Після її смерті залишилось спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] , який вона заповіла позивачу. 05.01.2023 року, [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що він не надав правовстановлюючі документи на спадкове майно. Представник позивача адвокат П.О.Є. зазначає, що за життя, [PERSON] не оформила відповідним чином право власності на будинок, але той факт, що він належав їй. Ніхто крім позивача не претендує на вказане господарство. Отже, у зв`язку із тим, що позивач не може реалізувати своє право на спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом у нотаріальній конторі, він змушений звернутись із цим позовом до суду. Тому, адвокат Петричка О.Є., який діє інтересах позивача просить суд визнати за останнім право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Представник позивача, адвокат Петричка О.Є., через канцелярію суду Вх.№ від року подав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задоволити, а справу розглядати за його і позивача відсутності. Відповідач, представник Снятинської міської ради у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника міської ради та на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] була бабусею [PERSON] (позивача по справі) З копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , а/з № [NUMBER] , дата видачі 26.03.2014 року, виданого на [PERSON] слідує, що остання померла [INFO] . Відповідно до копії запису акту про смерть №13 від 19.09.1997 року, [PERSON] померла [INFO] (мати позивача). Із дублікату заповіту складеного 2008 та зареєстрованого в реєстрі за №265, секретарем Підвисоцької сільської ради, [PERSON] заповіла все своє майно онукові [PERSON] (позивачу по справі). З довідки №29 від 13.01.2023 року виданої Виконавчим комітетом Снятинської міської ради, встановлено, що на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрована по [ADDRESS] та проживала одна в даному господарстві. Згідно довідки №1374 від 04.12.2023 року виданої Старостинським округом №9 земельна ділянка, яка розташована в [ADDRESS] належала [PERSON] , 1928 року народження, яка збудувала на даній земельній ділянці свій житловий будинок. Із звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкційних меж об`єкта встановлено, що житловий будинок в [ADDRESS] загальною площею 39,5 м. кв., житловою площею - 29,5 м.кв. відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації. Житловий будинок відповідає державним будівельним нормам, санітарно-екологічним нормам, протипожежним правилам та іншим нормам і правилам, що забезпечують безпечну для життя та здоров`я людей експлуатацію об`єкта. Відповідно до довідки №30 від 13.01.2023 року виданої Виконавчим комітетом Снятинської міської ради, за адресою [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року були зареєстровані : [PERSON] , 1928 р.н. та [PERSON] 1952 р.н. Господарство відносилось до суспільної групи колгоспний двір. З Довідки №11/02-14 від 05.01.2023 року виданої Першою Снятинською Державною нотаріальною конторою Коломийського району Іван-Франківської області встановлено, що спадкоємцем за заповітом до всього майна померлої [INFO] [PERSON] є її онук [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] . Спадкова справа 816/2014. Відповідно до постанови №12/02-31 від 05.01.2023 року виданої Першою Снятинською Державною нотаріальною конторою Коломийського району Івано-Франківської області, [PERSON] , [INFO] , жителю [ADDRESS] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби [PERSON] , померлої [INFO] на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку із тим, що спадкоємець не надав правовстановлюючий документ на вищезгаданий житловий будинок, який підтверджував би право власності спадкодавця на будинок. Згідно із висновком про вартість об`єкта оцінки житловий будинок загальною площею 39,5 кв.м., який знаходиться в [ADDRESS] ринкова вартість складає 90871 (дев`яносто тисяч вісімсот сімдесят одна) гривня. Із Технічного паспорта встановлено, що житловий будинок із господарськими будівлями розташований в [ADDRESS] . Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ "Про власність" вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що єдиним спадкоємцем спірного майна є позивач [PERSON] , який має намір прийняти спадщину, відсутність правовстановлюючого документу не є підставою для відмови в позові, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок [ADDRESS] . На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved