Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача судові витрати.Свої вимоги позивач мотивує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який на підставі заочного рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 29.01.2019 року розірвано. Сторони мають спільних малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем. За весь період спільного проживання відповідач у вихованні дітей участі не брав, востаннє бачився з дітьми в 2019 році, з того часу будь-яке спілкування відсутнє. З тих пір всі питання щодо виховання малолітніх дітей вирішуються позивачем одноособово без участі відповідача. Діти знаходяться на повному утриманні позивача, яка прикладає усі зусилля та можливості для їх розвитку. Відповідач у свою чергу не бере участі ні в навчанні, ні в позашкільному розвитку дітей та не відвідує шкільних заходів за участю доньки та сина. Таким чином, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо фізичного, духовного та морального розвитку малолітніх дітей, не проявляє до них турботи та уваги, не цікавиться їх справами та станом здоров`я, тобто тривалий час батько ухиляється від виховання та утримання дітей. У зв`язку з викладеним, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Позивач в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про розгляд справи належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзив на позов не подав, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29.10.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чаплинського районного управління юстиції в Херсонській області, актовий запис № 121; а також [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 02.03.2015 року Виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, актовий запис №07. [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 28.04.2022 року. Відповідно до довідки про неотримання аліментів від 11.02.2019 року №70, виданої начальником Чаплинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Шаховим В., [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 26.11.2018 року по січень 2019 року. Відповідно до довідки про неотримання аліментів від 20.05.2021 року №101, виданої в.о. начальника Чаплинського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Литвиненко О., [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах вбачається, що заборгованість [PERSON] на користь [PERSON] станом на 01.07.2021 року становить 66838 грн. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Частиною 2 ст. 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своїх дітей, не забезпечує їх матеріально, діти позбавлені турботи та піклування зі сторони батька, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Ухвалою суду від 12.04.2024 року Органу опіки та піклування виконкому Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області доручено надати суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. Суду надано висновок органу опіки та піклування, за яким вважається недоцільним позбавлення прав відповідача. Але, підставою такого висновку слугувала неможливість з`ясувати думку батька щодо порушеного питання, у зв`язку з неможливістю його розшуку, що підтверджує доводи позивачки про те, що відповідач ніяким чином участі у вихованні дітей не бере, та не може бути підставою відмови в задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved