Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

представник Романенко М.Е. в інтересах ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», 05.06.2024 звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 71 850 грн. 00 коп. боргу за договором про споживчий кредит (далі - кредитний договір) № 100672865 від 14.06.2021. Позов обґрунтовує тим, що 14.06.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою укладено кредитний договір № 100672865, згідно умов якого Товариство надало відповідачці 15 000 грн. 00 коп. кредиту у безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів на її картковий рахунок, з терміном кредитування до 14.07.2021 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5% на день на залишок заборгованості, в порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання за таким належним чином не виконувала, через що у неї перед ТОВ «МІЛОАН» виникла заборгованість, яка станом на 30.09.2021 склала 71 850 грн. 00 коп., з яких 15 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 54 000 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками та 2 850 грн. 00 коп. - заборгованість за комісійними винагородами, що 30.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 09Т, згідно умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 100672865 від 14.06.2021 перейшло до позивача. Просив стягнути 71 850 грн. 00 коп. боргу, 2 422 грн. 40 коп. судового збору та 6 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 11.07.2024 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 85). Представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Романенко М.Е. у клопотанні від 17.07.2024 просив про задоволення позову та розгляд справи за його відсутності, не заперечив щодо заочного розгляду справи (а.с. 88). [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, відзиву не подала, тому згідно ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за її відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив у заяві від 17.07.2024 представник позивача (а.с. 92). Представник ТОВ «МІЛОАН», який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 означеного Кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобв`язання клієнта перед фактором (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Із копій анкети-заяви на кредит №10067865 від 14.06.2021 (а.с. 19-20), із індивідуальної частини договору про споживчий кредит № 100672865 від 14.06.2021 (а.с. 23-31), із паспорта споживчого кредиту (а.с. 32-33), інших матеріалів справи убачається, що 14.06.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір №10067865, за умовами якого Товариство надало відповідачці 15 000 грн. 00 коп. кредиту у безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів на її картковий рахунок, з терміном кредитування до 14.07.2021 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5% на день на залишок заборгованості. На виконання умов укладеного 14.06.2021 Договору, цього ж дня, ТОВ «МІЛОАН» на належну відповідачці [PERSON] карту № [NUMBER] здійснено переказ коштів на суму 15 000 грн. 00 коп. (а.с. 36). 30.09.2021, між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем укладено договір факторингу № 09Т, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» (Клієнт) зобов?язується відступити ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (Фактору) права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимог, а Фактор зобов?язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с. 43-54, 14-15) Згідно акту приймання-передачі Реєстру прав вимоги за договором факторингу № 09Т від 30.09.2021, Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр прав вимоги кількістю 3 442 боржника (а.с. 55). Згідно витягу з Додатку до договору факторингу № 09Т від 30.09.2021, сума заборгованості [PERSON] складає 71 850 грн. 00 коп., з яких 15 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 54 000 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками та 2850 грн. 00 коп. - заборгованість за комісійними винагородами (а.с. 10). 27.09.2023, адвокат Міньковська А.В., як представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», повідомила [PERSON] про відступлення права вимоги за кредитним договором № 100672865 від 14.06.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та необхідність погашення кредиту на рахунок останнього (а.с. 12-13). Як убачається із розрахунку заборгованості від 10.05.2024, заборгованість за кредитним договором № 100672865 від 14.06.2021 не погашена, залишок заборгованості складає 71 850 грн. 00 коп. (а.с. 16-18). Відповідно дост. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). З огляду на наведене, а також ураховуючи те, що [PERSON] внаслідок неналежного виконання умов укладеного 14.06.2021 кредитного договору допустила заборгованість перед Товариством, що позивач набув право вимоги до відповідачки за означеним кредитним договором на законних підставах, суд стягує з відповідачки на користь позивача 71 850 грн. 00 коп. заборгованості за кредитним договором № 100672865 від 14.06.2021 та з огляду на положення ст. 141 ЦПК України - 2 422 грн. 40 коп. судового збору, а всього 74 272 грн. 40 коп. Окрім цього, за положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Із матеріалів справи убачається, що на підставі договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.04.2024 та додаткової угоди №003087611387 від 10.05.2024, адвоката Білецького Б.М., який діє згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія КС № 5618/10 від 17.03.2016, уповноважено здійснювати представництво та захист прав і законних інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у справі щодо стягнення заборгованості з [PERSON] (а.с. 34, 38-42, 75-76). За положеннями пункту 3.1 Договору, клієнт зобов?язаний оплачувати витрати, необхідні для виконання доручень адвоката та оплачувати юридичну допомогу у відповідності до умов розділу 4 Договору (а.с. 39). Згідно детального опису та акта про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 10.05.2024, сума заявлена представником позивача до стягнення у розмірі 6 000 грн., складається з: - правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання рекомендацій (консультацій), 1,5 год. - 2 250 грн.; - складання позовної заяви, 3 год. - 3 000 грн.; - формування додатків до позовної заяви, 1 год. - 750 грн. (а.с. 9, 11). Верховний суд у постанові від 20.10.2021 у справі №757/29103/20-ц зазначив, що відмова у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів фактичної оплати вказаних послуг до моменту розподілу їх між сторонами у справі не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та наведеними висновками Верховного Суду. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях: від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Таким чином, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та доводи позивача, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, беручи до уваги відсутність заперечень відповідачки щодо заявлених позивачем судових витрат, суд доходить висновку про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 6 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved