Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, вказуючи, що 18.10.2003 він з відповідачем зареєстрували шлюб, від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні точки зору на життя та сім`ю. Шлюб між сторонами фактично припинено, спільне господарство не ведуть з березня 2022 року, проживають окремо, шлюб має формальний характер. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому він наполягає на розірванні шлюбі та просить не надавати строк на примирення. Ухвалою суду від 22.07.2024 справу відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов. 31.07.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, в особі її представника, згідно якого відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, так як збереження сім`ї є неможливим, однак, відповідач заперечує проти зазначених в позові підстав розірвання шлюбу та дати, з якої між сторонами припинені шлюбні відносини. Відповіді на відзив від позивача у строк, встановлений в ухвалі від 22.07.2024, до суду не надходило. На підставі викладеного, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з розглядом справи без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») був зареєстрований 18.10.2003 міським відділом реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, про що видано свідоцтво [NUMBER] та вчинено актовий запис №2171. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками якого вказані: [PERSON] та [PERSON] . Спори щодо місця проживання, утримання дитини або поділу майна подружжя наразі відсутні. Також встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюб має формальний характер, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Також судом враховується, що відповідач також не заперечує проти розірвання шлюбу, вказуючи про неможливість його збереження. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно положень п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211.20 грн.

Outcome: approved