Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь понесені ним збитки в розмірі 6 457,66 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] та його право власності на квартиру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22 вересня 2021 року. Зазначає, що вищевказану квартиру він придбав на відкритих електронних торгах, проведених відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». До придбання ним квартири, вона належала на праві власності [PERSON] . Відповідно до витягу в з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] - зареєстровані особи за вказаною адресою відсутні. У вересні 2021 року йому стало відомо, що у вказаній квартирі проживають [PERSON] та [PERSON] , які мають зареєстроване місце проживання в кв. [ADDRESS] , що з 1993 року належить на праві власності [PERSON] . Відповідачі відмовилися виселятися зі спірної квартири та сплатити заборгованість по сплаті за комунальні послуги. Однак, житлово-експлуатаційні підприємства здійснюють нарахування на оплату своїх послуг відповідно на власника квартири. Позивач зазначає, що з вини відповідачів позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися своєю власністю та змушений нести витрати за комунальні послуги за утримання квартири, споживачами яких є відповідачі. 16 лютого 2022 року між ним з ПРАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» укладено договір про надання послуг з розподілу електричної енергії за № 08042417320 для потреб об`єкта за адресою: [ADDRESS] . 01 травня 2023 року було ухвалено рішення Святошинським районним судом міста Києва, яким його позовні вимоги до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення задоволено. Виселено [PERSON] з квартири [ADDRESS] . Разом з тим, згідно з інформацією ТОВ «Київські енергетичні послуги» на сайті «Ясно», станом на 01 жовтня 2023 року борг по сплаті за спожиту електроенергію по об`єкту за адресою: [ADDRESS] становив 6 457,66 грн. 10 жовтня 2023 року він сплатив заборгованість за спожиту відповідачами електроенергію в розмірі 6 457,66 грн, хоча фактично не користувався вказаними послугами, тому звернувся до суду з цим позовом для захисту прав та законних інтересів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 жовтня 2023 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за вищевказаним позовом та надано відповідачам 15-денний термін для надання відзиву. 20 листопада 2023 року відповідачем [PERSON] подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки він призваний на військову службу та перебуває у складі Збройних Сил України. 23 листопада 2023 року, до початку розгляду справи по суті, до суду надійшла заява представника позивача про залишення позову без розгляду в частині вимог до [PERSON] на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України. 27 листопада 2023 року ухвалою суду позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , про відшкодування збитків, в частині вимог до [PERSON] залишено без розгляду. 11 грудня 2023 року представником позивача подано до суду заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження. 14 грудня 2023 року ухвалою суду у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі відмовлено. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29 квітня 2024 року змінено порядок судового провадження та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові, просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо. Крім того, у встановлений судом строк, відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва, виданого 22 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавською М. А. та зареєстрованого в реєстрі за № 340. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22 вересня 2021 року право власності позивача на вище вказану квартиру зареєстроване на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, виданого 22 вересня 2021 року за № 340. Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] від 07 лютого 2022 року № 78977622, зареєстровані особи за вказаною адресою відсутні. 16 лютого 2022 року між ПРАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» та позивачем укладено договір про надання послуг з розподілу електричної енергії за № 08042417320 для потреб об`єкта за адресою: [ADDRESS] . Станом на 30 вересня 2022 року була нарахована заборгованість по сплаті за спожиту електроенергію за адресою: [ADDRESS] . в розмірі 6 457,66 грн, що підтверджується інформацією з особового кабінету ТОВ «Київські енергетичні послуги», рахунком 68969905 на сплату спожитої електроенергії за вересень 2023 року по особовому рахунку [NUMBER] . Згідно з квитанцією від 10 жовтня 2023 року з№ 7444017 заборгованість у сумі 6 457,66 грн була погашена позивачем. Однак як встановлено рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 01 травня 2023 року у справі № 759/15798/22, яким [PERSON] виселено з квартири [ADDRESS] , залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2024 року, [PERSON] з моменту набуття права власності на вищевказану квартиру в ній не проживав, оскільки [PERSON] не визнає його права на зазначену квартиру та не звільняє її в добровільному порядку. Крім того, згідно з довідкою начальника Святошинського УП ГУ НП в м. Києві «Про проведення перевірки матеріалу ЄО № 65996 від 15 листопада 2023 року», в ході перевірки заяви [PERSON] з приводу того, що за адресою: [ADDRESS] , мешканці відмовляються добровільно виселитися з квартири, було здійснено вихід за місцезнаходженням вищевказаної квартири, де [PERSON] надала пояснення, в яких зазначила, що проживає в цій квартирі близько 30-ти років та має права власності на спірну квартиру відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, яке рішенням суду не анульоване. Проживає у квартирі законно, оскільки позов про примусове виселення перебуває ще на стадії розгляду в суді. Відповідно до Акта про фактичне проживання особи, виданим 13 жовтня 2023 року ОСББ «Перемога 146» [PERSON] , будучи зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Водночас, згідно з Актом про непроживання особи, виданим 13 жовтня 2023 року ОСББ «Перемога 146» [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] , з 22 вересня 2021 року. Відповідно до частини п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Отже, обставина, що [PERSON] , в період з 22 вересня 2021 року по 30 вересня 2022 року, проживала в квартирі [ADDRESS] , та відповідно була споживачем житлово-комунальної послуги з постачання електроенергії в цій квартирі, встановлена в рішенні Святошинського районного суду міста Києва від 01 травня 2023 року у цивільній справі № 759/15798/22, яке набрало законної сили, тому в силу частини п`ятої статті 82 ЦПК України, зазначена обставина не підлягає доказуванню в цій справі. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як вже встановлено судом, відповідач, проживаючи у спірній квартирі не здійснювала оплату за спожиту електричну енергію, у зв`язку з чим, станом на 30 вересня 2022 року виникла заборгованість у сумі 6 457,66 грн. Позивач, будучи власником спірної квартири, в силу зобов`язань утримувати майно, що йому належить, встановлених чинним законодавством, 10 жовтня 2023 року сплатив вищевказаний борг. Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі; втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Враховуючи викладене, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати спожитої електричної енергії, позивачу було завдано майнової шкоди в сумі 6 457,66 грн, доказів, що така шкода булу завдана не з її вини матеріали справи не містять, тому у позивача виникло право на відшкодування завданих йому збитків. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач, не подавши відзиву до суду, доказів на спростування доводів позивача не надала. З огляду на викладене, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1 073,60 грн. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу в сумі 9 000 грн, то суд зазначає таке. Згідно із частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. За статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи вбачається, що 11 жовтня 2023 року між адвокатом Горлатим О. В. та позивачем був укладений договір про надання професійної правової допомоги №11/10/23, відповідно до якого адвокат надає професійну правничу допомогу в порядку та на умовах, визначених цим договором, щодо здійснення представництва, захисту прав та законних інтересів [PERSON] при підготовці, поданні до Солом`янського районного суду м. Києва позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення збитків у сумі 6 457,66 грн за користування електроенергією в квартирі [ADDRESS] та веденні цивільної справи у Солом`янському районному суді м. Києва, Київському апеляційному суді (пункт 1.1 договору). Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 договору виходячи зі складності справи, адвокат та клієнт узгодили розміри та порядок розрахунку плати клієнтом за надання послуг адвокатом з професійної правничої допомоги, а саме: участь адвоката в одному судовому засіданні (один судодень) в Солом`янському районному суді м. Києва, Київському апеляційному суді у цивільній справі складає 3 000 грн; позасудова робота адвоката пов`язана з розглядом цивільної справи в Солом`янському районному суді м. Києва, Київському апеляційному суду розраховується шляхом множення кількості годин, витрачених адвокатом на вартість однієї години роботи адвоката. Пунктом 3.2 договору визначено, що одна година роботи адвоката становить 1 000 грн. Відповідно до пункту 3.4 договору оплата за виконану роботу здійснюється на підставі Акта прийняття передачі виконаних робіт та рахунку адвоката. Згідно з актами виконаних робіт № 1 від 18 жовтня 2023 року та № 2 від 06 серпня 2024 року, адвокатом було виконано наступну роботу в інтересах клієнта: консультація клієнта, укладення договору про надання професійної правничої допомоги - 1 год. - 1 000 грн; юридичний аналіз документів наданих клієнтом, підготовка позовної заяви та додатків до неї - 5 год. - 5 000 грн; підготовка до суду клопотання про долучення доказів - 1 год. - 1 000 грн; консультація клієнта з приводу правової позиції до предмета позову , підготовка до суду клопотання про долучення доказів - 2 год. - 2 000 грн. Таким чином, адвокатом виконано послуг на суму 9 000 грн. У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Таким чином, оплата позивачем судових витрат, пов`язаних із витратами на професійну правничу допомогу, підтверджена належними та допустимими доказами. Під час розгляду даної справи від відповідача не надходило заперечень щодо розміру визначеної позивачем вартості судових витрат. Співмірності судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач також не оспорював. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 9000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved