Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У вересні 2020 року шлюб було розірвано, дітей залишнено на вихованні матері. В грудні 2020 року позивач уклала шлюб із [PERSON] . Відповідач батьківських обов`язків щодо дітей не виконує, не спілкується з ними, допомоги не надає, аліменти не сплачує. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про час і місце судового розгляду повідомлений вчасно та належним чином. Відзив на позов не подав. Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Судом заслухана думка дітей [PERSON] , [INFO] ,та [PERSON] , [INFO] , які висловили свою згоду на позбавлення відповідача батьківських прав. Повідомили, що не спілкуються зі своїм батьком. Будь-який інтерес до них він не виявляє та не піклується про їх долю. Матеріальну допомогу не надає. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, крім інших, орган опіки та піклування (ст.165 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , (а.с. 11, 12). Позивачем були вжиті усі можливі заходи з метою захисту інтересів дітей та зміни ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов`язків. Виконавчим комітетом Баранівської міської ради, як органом опіки та піклування, затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 14-15). Конституцією України (ст.51) визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"). Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків (ст.164 СК України). Це є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька, так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Інтереси дитини є надзвичайно важливими, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, і позбавлення останніх батьківських прав є крайнім, виключним та надзвичайним способом впливу на них. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що суд сприймає як свідоме нехтування своїми обов`язками. Розуміючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, суд вважає доведеним факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи сукупність позовних вимог, судовий збір у даній справі складає 2147,20 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею при подачі позову судовий збір в сумі 1073,60 грн. Решту судового збору в сумі 1073,60 грн суд стягує з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved