Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

30.07.2024 представник заявника - адвокат Рябчук Ігор Валерійович звернувся до суду із заявою в інтересах [PERSON] , заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), військова частина [NUMBER] , військова частина [NUMBER] , зі змісту якої просить встановити факт смерті сина - [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування заяви зазначає, що [PERSON] , [INFO] , є батьком зниклого безвісти [PERSON] [INFO] . 03.11.2022 року, [PERSON] був призваний на військову службу під час мобілізації [INFO] , після чого відповідно до витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 03.11.2022 №309, був направлений для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] , та був призначений на посаду солдата резерву 27 запасної роти. В подальшому відповідно до витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 28.12.2022 №366 [PERSON] було призначено старшим солдатом, стрільцем-помічником гранатометника аеромобільного взводу аеромобільної роти аеромобільного батальйону. 11.01.2023 року відповідно до витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 11.01.2023 №11, старшого солдата [PERSON] було відряджено до військової частини [NUMBER] . 16.01.2023 року, син заявника, стрілець-помічник гранатометника аеромобільного взводу аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] , старший солдат [PERSON] [INFO] мужньо виконуючи військовий обов`язок в бою за Україну, її свободу і незалежність зник безвісти в населеному пункті Мар`їнка Покровського району Донецької області. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) від 23.04.2023 №1288 про результати службового розслідування, було встановлено наступне: 16.01.2023 року близько 12 год. 30 хв. в наслідок артилерійського обстрілу та стрілецького бою з військовими зс рф, в населеному пункті Мар`їнка Донецької області, на позиції «[INFO]» бойова група аеромобільного взводу аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] потрапила в оточення, зв`язок було утрачено, особовий склад з бою не повернувся. Після даної події 26.01.2023 року, працівниками [INFO] Заявнику було вручене повідомлення про зниклого безвісти від 23.01.2023 №382, щодо зникнення [PERSON] . В цей же день Ззявник звернувся до Житомирського районного управління поліції із заявою про зникнення безвісти його сина, про, що в подальшому заявнику було надано витяг із ЄРДР №12023060400000284 від 26.01.2023 за ч. 1 ст. 115 КК України. Після звернення заявника за правовою допомогою до адвоката, було надіслано запити в інтересах заявника до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими та до Національного інформаційного бюро, з проханням надати відомості про те, чи мають дані органи будь яку інформацію яка може підтвердити факт перебування [PERSON] у полоні збройних сил РФ. В отриманих від вищевказаних органах відповідях будь яка інформація про знаходження в полоні сина Заявника - відсутня. Станом на день подання відповідної заяви [PERSON] рахується в списках військової частини [NUMBER] та станом на дату подання заяви до суду не є виключеним зі списку військовослужбовців, оскільки без рішення суду про встановлення факту смерті вважати [PERSON] загиблим не можливо і відповідно виключити зі списку військовослужбовців військової частини [NUMBER] також не має можливості. Тому заявник, у зв`язку із необхідністю отримання свідоцтва про смерть [PERSON] для подальшого використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України, оформлення пільг та компенсацій, вступу в спадщину вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті свого сина [PERSON] [INFO] . Представник заявника - адвокат Рябчук І.В. надав заяву про розгляд справи без його участі та заявника, вказавши, що заяву підтримують та просять задовільнити. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Представники військових частин [NUMBER] , [NUMBER] в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити справу по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення посталенего перед судом питання у відповідному судовому засіданні Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити заяву по суті У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. [PERSON] [INFO] документований паспортом громадянина України № [NUMBER] , що дійсний до 27.06.2027, зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.7,8) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видано повторно 05.05.2006, батьком [PERSON] [INFO] є [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по строковій частині) № 309 від 03.11.2022 м. Слов`янськ, 03.11.2022 року, [PERSON] був призваний на військову службу під час мобілізації [INFO] , та був направлений для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] , був призначений на посаду солдата резерву 27 запасної роти (а.с. 13). Відповідно до витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 28.12.2022 №366 [PERSON] було призначено старшим солдатом, стрільцем-помічником гранатометника аеромобільного взводу аеромобільної роти аеромобільного батальйону (а.с. 14). 11.01.2023 року відповідно до витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 11.01.2023 №11, старшого солдата [PERSON] було відряджено до військової частини [NUMBER] (а.с. 15). Згідно Акту проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісті військовослужбовця військової служби за призовом мобілізації солдата [PERSON] встановлено наступне: 16.01.2023 року близько 12 год. 30 хв. в наслідок артилерійського обстрілу та стрілецького бою з військовими зс рф, в населеному пункті Мар`їнка Донецької області, на позиції «[INFO]» бойова група аеромобільного взводу аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] потрапила в оточення, зв`язок було утрачено, особовий склад з бою не повернувся. Визнано, що зникнення безвісти в тому числі і військовослужбовця, старшого солдата [PERSON] відбулося під час виконання бойового завдання та пов6язане з виконанням службових обов`язків під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії рф. також визнано статус безвісті зниклого [PERSON] у зв`язку з виконанням бойового завдання (а.с.18-19) Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) від 23.04.2023 №1288 про результати службового розслідування, було наказано: - визнати, що зникнення безвісти в тому числі і військовослужбовця, старшого солдата [PERSON] відбулося під час виконання бойового завдання та пов`язане з виконанням службових обов`язків під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії рф, також визнано статус безвісті зниклого [PERSON] у зв`язку з виконанням бойового завдання (а.с.16-17) Відповідно до повідомлення [INFO] від 23.01.2023 року №382, [PERSON] , зник безвісти 16.01.2023 в н.п. Мар`їнка Покровського району Донецької області(а.с. 20). Судом також встановлено, що згідно витягу із ЄРДР 26.01.2023 відкрито кримінальне провадження №12023060400000284 за ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом, що внаслідок збройної агресії рф проти України, з 16.01.2023 не виходить на зв`язок військовослужбовець [PERSON] , [INFO] , який зник під час бойового завдання в районі населеного пункту Мар`їнка, Донецької області (а.с. 21). Адвоката І.Рябчука, на його запит, Координаційним штабом з питань поводження з військовополоненими повідомлено 17.05.2024, що до них не надходили повідомлення від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або зі сторони рф про перебування [PERSON] [INFO] (а.с.22) За випискою з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора бідсутні відомості щодо [PERSON] [INFO] (а.с.23) [PERSON] 29.07.1996 року рахується безвісти зниклим на території бойових дій з 25.01.2023 про що свідчить витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (а.с.24) Таким чином суд встановив, що [PERSON] 29.07.1996 року, є військовослужбовцем, та зник безвісті у січні 2023 року під час виконання бойового завдання пов`язаного з виконанням службових обов`язків під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії рф. Відомостей, що він в полоні не має. Суд вирішуючи справу по суті заявлених вимог приходить наступного. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Окреме провадження як вид цивільного судочинства характеризується певною специфікою процесуальної форми, що зумовлена такими особливостями: 1) відсутність спору про право, яка водночас не виключає спору про факт, що полягає в неочевидності його існування; 2) особливий об`єкт судового захисту, яким є охоронюваний законом (законний) інтерес як потреба та прагнення до користування конкретним матеріальним та (або) нематеріальним благом, що може як опосередковуватися, так і не опосередковуватися певним суб`єктивним правом. Захист охоронюваного законом (законного) інтересу у справах здійснюється шляхом підтвердження судом наявності чи відсутності певного юридичної факту як підстави виникнення, зміни чи припинення неоспорюваних суб`єктивних прав; 3) спеціальна мета - підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 49 ЦК України передбачено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях», який набрав чинності 07 серпня 2022 року) заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. За змістом статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи (здатність мати цивільні права та обов`язки) виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Питання державної реєстрації смерті регулюються ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», главою 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5. За змістом статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у вищевказані строки, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. У разі надходження заяви після закінчення одного року з дня настання смерті та, якщо факт смерті встановлено у судовому порядку або особа оголошена судом померлою, державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю. Відповідно до абз. 3 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2015 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК (нині ст. 46 ЦК України 2004 року), на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Цивільним законодавством передбачалося декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 квітня 2019 року в справі № 490/342/17). Верховний Суд у постанові від 13 березня 2024 року у справі №204/7924/23 вказав, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження смерті [PERSON] , [INFO] , надано наказ ВЧ [NUMBER] від 23.04.2023 №1288, за яким визнано, що зникнення безвісті [PERSON] відбулося під час виконання бойового завдання та пов`язане з виконанням службових обов`язків під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії рф., також визнано статус безвісті зниклого [PERSON] у зв`язку з виконанням бойового завдання. За поясненнями від 20.03.2023 [PERSON] та [PERSON] встановлено, що 16.01.2023 на позицію " [INFO] " заступили військовослужбовці серед яких і [PERSON] , близько 12-30 години позицію обстріляно артилерією, потім бідбувся її штурм, о 14-30 було повідомлення з позиції, що вони в оточенні, з цієї позиції військовослужбовці серед яких і [PERSON] не повернулися. Інших належних та допустимих доказів, на підставі яких суд може достовірно встановити як смерть [PERSON] , [INFO] , так і дату її настання не надано, що є підставою для відмови у задоволенні заяви, що не перешкоджає зверненню до суду на підставі ч.2 ст.46 ЦК України про оголошення [PERSON] померлим. На підставі наведеного та,

Outcome: dismissed