Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~У червні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 01 жовтня 2021 роки вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Тернопільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №2095. Від даного шлюбу дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є погіршення відносин, даний шлюб є обтяжливим для обох. Подружні відносини сторони не підтримують приблизно рік, кожний живе своїми інтересами. Шлюб носить формальний характер, фактично їх сім`я розпалася, спільного господарства не ведуть, тому позивач прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, при подачі позову просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлена про час та слухання справи. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши та дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 01 жовтня 2021 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували в Тернопільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №2095. Від даного шлюбу дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є погіршення відносин між сторонами, даний шлюб є обтяжливим для обох. Подружні відносини сторони не підтримують приблизно рік, кожний живе своїми інтересами. Шлюб носить формальний характер, фактично їх сім`я розпалася, спільного господарства не ведуть. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved