Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей разом з батьком. Позовні вимоги мотивовано тим, що 21.10.2004 року між сторонами укладено шлюб, про що зроблений відповідний актовий запис №18 від 21.10.2004 року. Від шлюбу у них народилося двоє дітей - син [PERSON] , 2009 р.н. та донька [PERSON] , 2012 р.н., які на даний час проживають разом з позивачем та знаходяться на його повному матеріальному утриманні та вихованні. Позивач займається огородництвом, має стабільні та постійні доходи. Спільне життя з відповідачкою не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На підставі цього, між ними останнім часом, часто виникали сварки. Зараз стали зовсім чужими людьми один для одного. Можливості зберегти сім`ю немає. Подружні відносини фактично припинилися, спільне господарство не ведеться. Відповідачка залишила позивача та виїхала проживати у інший населений пункт, будь-якого зв`язку з позивачем не підтримує, коштів на утримання дітей не виділяє, їх життям не цікавиться взагалі. За викладених обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження існування юридичного шлюбу, буде суперечити його інтересам та інтересам спільних дітей. Позивач дійшов до висновку про те, що подальше збереження шлюбу є недоцільним і такий необхідно розірвати. Разом із позовною вимогою про розірвання шлюбу позивач просить суд визначити місце проживання дітей разом з ним. Позивач в підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду належним чином посвідчену заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Відповідачка будучи належним чином, своєчасно повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в підготовче засідання з невідомих суду причин не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, вимоги позивача не визнає. Представник третьої особи органу опіки та піклування Виноградівської міської ради в підготовче судове засідання також не з`явився та подав до суду висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини сторін. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе у підготовчому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.10.2004 року, у виконкомі Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом №18, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.10.2004 року. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя у сторін не склалося. Різні характери та погляди на сімейне життя призвели до розпаду сім`ї. Між ними відсутнє взаєморозуміння. На даний час сторони проживають окремо. Шлюб сторін носить формальний характер. Позивач остаточно визначився і зберегти шлюб не бажає. Наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка на розірвання шлюбу згідна. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам їх неповнолітніх дітей, що має істотне значення, а відтак, позовні вимоги по розірвання шлюбу слід задовольнити. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дітей суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Як встановлено з матеріалів справи діти сторін проживають з батьком, позивачем по справі [PERSON] в [ADDRESS] в приватному будинку, де їм створено всі необхідні умови для виховання, розвитку та навчання. Згідно висновку органу опіки та піклування Виноградівської міської ради від 22.07.2024 №02.1-15/3656, питання про визначення місця проживання дітей сторін з батьком було винесено на розгляд засідання Комісії з питань захисту прав дитини 22.07.2024 року. За результатами розгляду питання Комісією прийнято рішення, письмовий висновок органу опіки та піклування згідно пункту 5 статті 19 Сімейного кодексу України при участі в засіданні надати суду, де зазначити доцільним визначення місця проживання дітей з батьком, залишити на розгляд суду. У зв`язку з вищенаведеним, орган опіки та піклування Виноградівської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання дітей [PERSON] , 2009 р.н. та [PERSON] , 2012 р.н., з батьком [PERSON] , залишити на розгляд суду. Принципом 6 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1959 року визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Судом встановлено, що позивач має постійне місце проживання, займається вирошуванням та реалізацією сільськогосподарської продукції, утримує дітей матеріально, спиртні напої не вживає, аморальний спосіб життя не веде. Позивач самостійно займається вихованням та утриманням дітей, забезпечує їх матеріально та піклується про них, має житло, в якому створені належні умови для проживання та розвитку дітей. Позивач, як батько належним чином виконує свої батьківські обов`язки, забезпечує дітей усім необхідним, проявляє батьківську турботу, піклується про їх фізичний та духовний розвиток, цікавиться станом здоров`ям та успіхами, виявляє інтерес до їх внутрішнього світу. Тобто з боку позивача відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали проживання дітей разом з ним, чи негативно впливали на їх виховання та розвиток. Відповідачка, мати дитини проживає окремо від сім`ї за адресою: [ADDRESS] , самоусунулась від виховання та утримання дітей, їх життям не цікавиться, зв`язків з дітьми не підтримує. До суду поступила заява [PERSON] , [INFO] , у якій вказує, що проживає разом із батьком [PERSON] у [ADDRESS] і надалі бажає проживати разом з ним. Повідомляє суд, що батько опікується ним та його сестрою [PERSON] , 2012 р.н., забезпечує їх всім необхідним для нормального розвитку. Аналізуючи вищенаведені обставини та враховуючи вимоги норм сімейного законодавства, належні умови проживання за місцем проживання батька, що сприяють розвитку і належному вихованню дітей, суд вважає доцільним визначити місце проживання дітей сторін - сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] з батьком, що повністю відповідає інтересам дітей. Правові підстави для відмови у задоволенні позову відсутні. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved