Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулась представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» - Гречан М.В. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 75 021,49 грн, інфляційні втрати у сумі 764,64 грн та три проценти річних у сумі 5 728,10 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що ТОВ «Євро-Реконстукція» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] . [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . 01 липня 2014 року між ТОВ «Євро-Реконстукція» та [PERSON] укладено договір №440445013 (о/р № [NUMBER] ) про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідач своєчасно з жовтня 2016 року не вносила плату за отримані послуги з постачання централізованого опалення та з червня 2017 року не вносила плату за отримані послуги з постачання гарячої води, в результаті чого станом на 01 лютого 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 75 021,49 грн, з яких 42 884,04 грн - за послугу з централізованого опалення; 32 137,45 грн - за послугу з постачання гарячої води. Посилаючись на ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 764,64 грн та 3% річних у розмірі 5 728,10 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 31 травня 2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Докази отримання відповідачем копії вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами в матеріалах справи відсутні. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідач не скористалась своїм правом та не направила до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Частиною ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», д о житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. За змістом ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 38) та отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. 01 липня 2014 року між ТОВ «Євро-Реконструкція» та [PERSON] укладено договір №440445013 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , відповідно до умов якого виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. (а.с.10-13) Згідно статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо повної та своєчасної оплати спожитих послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, у відповідача виникла заборгованість за період з жовтня 2016 року станом на 01 лютого 2021 року за послуги з централізованого опалення у розмірі 42 884,04 грн, за період з червня 2017 року станом на 01 лютого 2021 року за послуги з гарячого водопостачання у розмірі 32 137,45 грн, що підтверджується бухгалтерськими довідками (а.с.8,9). Отже відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює платежі за житлово-комунальні послуги, що не спростовано відповідачем відповідно до наявних у матеріалах справи доказів. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунків заборгованості, за послуги з централізованого опалення позивачем нараховано по грудень 2020 року 3% річних - 3 164,84 грн, інфляційні втрати - 450,97 грн (а.с.3, 4) та за послуги з гарячого водопостачання по грудень 2020 року 3% річних - 2 563,26 грн, інфляційні втрати - 313,67 грн. (а.с.5,6-7) Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2 270,00 грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved