Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

13.08.2024 р. до суду надійшла заява [PERSON] , про видачу обмежувального припису. Заява обґрунтована тим, що заявник з 2015 року перебувала у шлюбі з [PERSON] та мають спільну дитину. З серпня 2023 року вини припилили спільне проживання та у липня 2024 року розірвали шлюб. Після того, як вони припинили проживати спільно [PERSON] всіляко погрожує заявнику. Він притягався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство. 07.08.2024 р. також влаштував сварку та погрожував фізичною розправою. У судовому засіданні заявник [PERSON] свою заяву підтримала. Заінтересована особа [PERSON] визнав той факт, що були сварки із колишньою дружиною, однак він не застосовував до неї насильства, а сварки виникали через те, що на його думку, заявник неправильно виховує дитину. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п.п. 3, 4, 14 та 17 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Сторонами не заперечувалась та обставина, що у них виникали часті сварки. Крім того, 23.05.2024 р. [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно заявника. Зважаючи на ці обставини, а також пояснення сторін є певна вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, тому суд дійшов до висновку про необхідність видачі обмежувального припису. Враховуючи те, що обмежувальний припис є тимчасовим заходом, який обмежує у правах кривдника (в тому числі і у праві власності) та має на меті лише виключити небезпеку життя та здоров`я постраждалої особи, ризик якої у цій справі високий, суд вважає, що ці тимчасові обмеження будуть пропорційними. Водночас, суд вважає за необхідне встановити дію обмежувального припису строком на один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial