Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до Солом`янського районного суду міста Києва зі спільною заявою про розірвання шлюбу, в якій вони просять розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №1345. В обґрунтування заявлених вимог заявники покликаються на те, що перебувають в шлюбі з 03 липня 2010 року. Від цього шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Звернення подружжя до суду з цією заявою викликано бажанням розірвати шлюб, оскільки між ними фактично припинені шлюбні відносини, відсутнє взаєморозуміння та наявні різні погляди на життя та сім`ю, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 травня 2024 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою від 08 травня 2024 року заяву було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків заяви. У встановлений ухвалою строк недоліки заяви було усунуто. Ухвалою суду від 10 червня 2024 року справу прийнято до провадження та відкрито окреме провадження у справі, судове засідання призначено на 29 липня 2024 року. В судове засідання заявники не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Проте представник заявників - адвокат Яковлев В.Ю. 30 липня 2024 року подав заяву про розгляд справи без участі заявників, в якій просив заяву задовольнити, примирення не надавати. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи заявників, обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що заяву необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 липня 2010 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №1345, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03 липня 2010 року. Від шлюбу заявники мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві. 24 квітня 2024 року заявники уклали договір між подружжям (в порядку п.1 ст.109 Сімейного кодексу України, відповідно до якого заявники домовились щодо здійснення своїх батьківських прав та щодо участі у забезпеченні умов життя дитини. Заявники, звернувшись до суду з указаною заявою про розірвання шлюбу, вказали, що звернення подружжя до суду з цією заявою викликано бажанням розірвати шлюб, оскільки між ними фактично припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Згідно з ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Як вбачається з ч.2 та ч.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Як встановлено ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Зі спільної заяви вбачається, що між заявниками відсутній будь-який спір щодо визначення місця проживання дитини, участі батька у вихованні дітей та у забезпеченні умов життя мати з дитиною, , а рішення про розірвання шлюбу є зваженим та остаточним. Враховуючи, що бажання розірвати шлюб відповідає дійсній волі заявників, при цьому після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати.

Outcome: approved