Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

19.07.2024р. [PERSON] (далі - заявник) звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення для проведення державної реєстрації народження дитини у відповідних відділах реєстрації актів цивільного стану України, що [INFO] у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим Україна (тимчасово окупована територія України) народилася дитина жіночої статі громадянин України [PERSON] , матір`ю якої є громадянка України [PERSON] , [INFO] , та батьком громадянин України [PERSON] , [INFO] . Заява обґрунтована тим, що 14.06.2021р. між громадянами України [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на тимчасово окупованій території України, Сімферопольським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції республіки Крим було зареєстровано шлюб, за результатами реєстрації якого дружині було залишене прізвище " [PERSON] ". Від фактичних шлюбних відносин у заявника та [PERSON] народилася [INFO] в м. Сімферополь Автономна Республіка Крим дитина жіночої статі [PERSON] , про народження якої батькам було видано 16.04.2024р. виписний епікриз № 992 ГБУЗ РК "Сімферопольський клінічний пологовий будинок № 1" та Керченським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції республіки Крим також було видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 110249910001100283008. Однак вказані документи щодо народження дитини відповідно до діючого законодавства України є недійсними та не створюють жодних юридичних наслідків, однак зазначені у них дані об`єктивно та достовірно підтверджують факт народження дитини заявників саме на тимчасово окупованій території України. Тож у заявника на даний момент відсутні документи, які б дозволяли йому зареєструвати народження дитини згідно національного законодавства та отримати свідоцтво про народження встановленого українського зразка. Автономна Республіка Крим є тимчасово окупованою територією. Законом України "Про забезпечення прав, свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території, їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, а будь-який акт (рішення, документ) виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території. Встановлення факту народження дитини необхідне заявнику для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України та реалізацією дитиною в подальшому всіх належних їй прав та свобод громадянина України. А тому, посилаючись на ст. 317 ЦПК України, практику Європейського суду з прав людини, Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", Правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.10.2000р. за № 719/4940 (далі - Правила № 52/5), заявник просив заяву задовольнити. Заявник [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] та їх представниця (адвокатка) Мартинюк Ю.С. у судове засідання 24.07.2024р. не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату і місце судового розгляду. Водночас, у клопотанні про доручення доказів від 23.07.2024р. представниця Мартинюк Ю.С. просила розглядати справу у її відсутність, заявлені вимоги підтримала. Також у цьому ж клопотанні надала додаткові пояснення з приводу розбіжностей в анкетних даних заявника вказаних у свідоцтві про укладення шлюбу та у свідоцтві про народження дитини, виданих органами окупаційної влади, а саме в даті його народження зазначених у них як " [INFO] " та як " [INFO] ", вказавши, що у цих документах дійсно була допущена виявлена судом помилка в даті народження заявника, але станом на день звернення з клопотанням дана помилка усунута, шляхом виправлення описки в актовому записі про укладення шлюбу та отримання повторного свідоцтва про шлюб, яке вона просить долучити до матеріалів справи. Представниця заінтересованої особи Врадіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Танасюк О.В. в судове засідання 24.07.2024р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила, із заявами та клопотаннями на адресу суду не зверталася, письмові пояснення по суті вимог заяви не надала. З огляду на приписи ст.ст. 211, 223 та 294 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без учасників судового розгляду, які не з`явилися в судове засідання, оскільки неявка останніх не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідив письмові докази, судом встановлено таке. Як вбачається з матеріалів справи, а саме паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 22.06.2023р. органом 2116, заявник [PERSON] є громадянином України, який народився у м. Керч АР Крим Україна та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з паспортом громадянина України № [NUMBER] , виданого 22.06.2023р. органом 2116, заінтересована особа [PERSON] є громадянкою України, яка народилася в м. Рига, Латвія, та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Із повторного свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , який зареєстрований на тимчасово окупованій території України (99100023 Сімферопольським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим) вбачається, що громадянин російської федерації [PERSON] , [INFO] , та громадянка російської федерації [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 21.04.2023р., про що 21.04.2023р. складено актовий запис про укладення шлюбу № 120229910002700352362. Після реєстрації шлюбу чоловіку присвоєно прізвище - [PERSON] , та дружині - [PERSON] . Відповідно до виписного епікризу № 992 від 16.04.2024р. [PERSON] у віці 41 рік народила дитину [INFO] о 02 год. 00 хв. Установою на тимчасово окупованій території України (99100011 Керченським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим) 03.05.2024р. видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] [PERSON] , яка народилася [INFO] у м. Сімферополь Республіки Крим російської федерації, про що складено актовий запис про народження № 110249910001100283008. Батьком дитини вказано [PERSON] , [INFO] , та матір`ю - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст. 315 ЦПК України, не є вичерпним. Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення заявника до суду), якою запроваджено спрощений порядок встановлення таких фактів. Положеннями ч. 1 ст. 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеною такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду (ч. 2 ст. 317 ЦПК України). У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків (ч. 3 ст. 317 ЦПК України). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України підлягає негайному виконанню. Копія судового рішення видається учасникам справи негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. (ч.ч.4-5 ст. 317 ЦПК України). У ч. 2 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" №1207-УІІ від 15.04.2014р. (далі - Закон № 1207-УІІ) правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону № 1207-УІІ державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Частинами 3-4 ст. 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" № 2398-УІ від 01.07.2010р. (далі - Закон № 2398-УІ) державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі. Підставою для здійснення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (ч. 4 ст. 13 Закону Закон № 2398-УІ). У п. 8 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.10.2000р. за № 719/4940 (далі - Правила № 52/5), зазначено, що державну реєстрацію народження на підставі рішення суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України проводить відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду в день надходження такого рішення в паперовій формі або будь-який відділ державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника в день отримання рішення суду у спосіб, передбачений абзацами 5, 6 п. 3 глави 1 розділу II цих Правил. Згідно з п. 12 глави 1 розділу III Правил № 52/5 у разі встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України підставою для внесення відомостей про батьків дитини є відповідне рішення суду, яким встановлені такі дані. Наведені положення Закону № 1207-УІІ дають підстави для висновку про те, що документи, видані на тимчасово окупованій території України незаконними органами та їх посадовими чи службовими особами, є недійсними і не створюють правових наслідків, за винятком документів, що підтверджують, зокрема факт народження. Водночас Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та Правила № 52/5 не містять спеціальної норми права щодо порядку державної реєстрації народження на тимчасово окупованій території України відповідними органами державної реєстрації актів цивільного стану без рішення суду про встановлення такого факту, що унеможливлює встановлення факту народження та здійснення державної реєстрації народження в позасудовому порядку. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971р. "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави-члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів". Зазначений висновок враховував також ЄСПЛ у справах "Лоізіду проти Туречини" (Loizidou v. Turkey, рішення від 18.12.1996р.), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, рішення від 10.05.2001р.), "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, рішення від 23.02.2016р.). Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо народження дитини, з метою захисту прав громадян України, не легітимізує таку владу та не надає автоматичної дійсності таким актам. Такі дії зумовлені тим, що держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави. При наданні оцінки, зокрема, свідоцтву про народження дитини, медичним документам, як доказам потрібно враховувати, що хоча такі документи не є юридично дійсними, але вони можуть підтверджувати, що певна установа, яка не діє відповідно до українського законодавства, але de facto існує на тимчасово окупованій території зафіксувала факт народження дитини. Правова оцінка документам, поданим заявником на підтвердження факту народження на тимчасово окупованій території України, зокрема документам, виданим органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України, надається судом цивільної юрисдикції в сукупності з іншими доказами під час розгляду заяви про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України в порядку ст. 317 ЦПК України, а не органами державної реєстрації актів цивільного стану. Саме рішення суду про встановлення такого факту є підставою для державної реєстрації народження та для внесення відомостей про батьків дитини відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду (див. висновок Верховного Суду від 23.11.2022р. у справі № 759/7001/22). Зазначене узгоджується зі змістом ч. 2 ст. 319 ЦПК України. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022р. № 309 затверджено "Перелік територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", до якого включено всю територію Автономної Республіки Крим, початком окупації якої значиться 20.02.2014р. та дата завершення окупації - відсутня. Також, слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" Україна зобов`язується підтримувати і забезпечувати економічні, фінансові, політичні, соціальні, інформаційні, культурні та інші зв`язки з громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, сприяти їх залученню до процесів утвердження української національної та громадянської ідентичності. Примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства російської федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України. У ст. 2 Закону України "Про громадянство України" зазначено, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. У справі, що розглядається, заявник на підтвердження факту народження дитини надав свідоцтво про укладення шлюбу з заінтересованою особою [PERSON] та свідоцтво про народження дитини, виписний епікриз, що видані органами окупаційної влади, які діють на тимчасово окупованій території України - Автономній Республіці Крим. За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, що викладені у заяві обставини щодо народження [INFO] дитини жіночої статі [PERSON] на тимчасово окупованій території України знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду, а тому заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved