Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У січні\~2024\~року до\~суду надійшла\~позовна заява\~ТОВ «УМ\~Факторинг». В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 17.06.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи укладено договір № 3007292 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким останній отримав кредит на суму 4 000 грн., строком на 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом 0,90 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (знижена процентна ставка), 1,99 % від залишку суми кредиту за кожен день користування (стандартна процентна ставка). Станом на 10.10.2023 відповідач борг та нараховані відсотки не погасив, наявне прострочення за договором споживчого кредитування № 3007292 від 17.06.2022. 26 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» укладено договір факторингу № 27072023, згідно умов якого на користь позивача відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором. Посилаючись на викладене, ТОВ «УМ Факторинг» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 3007292 від 17.06.2022 у розмірі 32 656 грн., з яких 4\~000 грн. тіло кредиту, 28\~656 грн. - відсотки, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2\~684 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4\~000 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2024 року відкрито провадження в справі, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення в справі не заперечував та просив заявлені вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив не подав, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом Судом встановлено, що 17.06.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи укладено договір № 3007292 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким останній, на умовах строковості, платності та зворотності, отримав кредит на суму 4 000 грн., строком на 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом 0,90 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (знижена процентна ставка), 1,99 % від залишку суми кредиту за кожен день користування (стандартна процентна ставка) (а.с. 10-14). Відповідно до п.п. 2.1 договору кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. ТОВ «Лінеура Україна» належним чином виконало умови договору, перерахувавши 17.06.2022 суму кредиту на вказану в договорі платіжну картку відповідача [PERSON] - № [NUMBER] , що підтверджується наявним в матеріалах справи листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 18.08.2023, номер транзакції - 151877134, а також листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 454 від 20.05.2024. У п. 1.4 договору сторони погодили умови та порядок застосування стандартної та зниженою процентних ставок. Згідно паспорту кредиту орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) становить 32 656 грн. (а.с. 15). Відповідно до договору факторингу № 27072023, укладеного 26 липня 2023 року між ТОВ «УМ Факторинг» та ТОВ «Лінеура Україна», ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується відступити позивачу права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «УМ Факторинг» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Лінеура Україна» за плату на умовах, визначених договором (а.с. 6-7). Відступлення права вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 3007292 від 17.06.2022 на користь ТОВ «УМ Факторинг» підтверджується наявним в матеріалах справи Витягом із реєстру прав вимог № 1 від 26.07.2023 (а.с. 8). Із розрахунку заборгованості, зазначеного у тексті позовної заяви, вбачається, що [PERSON] належним чином договірні зобов`язання не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за договором № 3007292 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.06.2022 у загальному розмірі 32 656 грн., що складається з 4 000 грн. тіла кредиту, а також 28 656 грн. відсотків, нарахованих за стандартною процентною ставкою 1,99 %. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1\~ст. 1055 ЦК України\~визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3\~ст. 11 вказаного Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями\~ст. 12 вказаного Закону\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] укладено вищезазначений договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі. Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір № 3007292 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.06.2022 прирівнюється до укладеного у письмовій формі. У ч.1 ст.1050 ЦК України передбачено, що у випадку якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У ч. 1 ст. 1078 ЦК України закріплено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч.1, ч.2 ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. З огляду на викладене, дослідивши наявні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем [PERSON] сума заборгованості за кредитним договором не сплачена, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі. Щодо судових витрат Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 684 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 539 від 10 грудня 2023 року (а.с. 23). Крім того, відповідно до договору про надання правової допомоги № 18/09/Юр від 18 вересня 2023 року позивачу надавалася правова допомога адвокатом Судейкіною І.В. Вартість наданих послуг становить 4\~000 грн., що підтверджується Актом приймання-передавання наданих послуг № 114 до вищевказаного договору та платіжною інструкцією № 439 від 05.10.2023 (а.с. 20-22). У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн. 00 коп., а також витрати на правову допомогу у розмірі 4\~000 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved