Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом у порядку Закону України «Про захист прав споживачів» із вимогами до ТОВ «Солд-Аут» про стягнення суми вартості оплачених квитків на концерт з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 9 451 грн. 99 коп., 3% річних за час прострочення повернення коштів у розмірі 370 грн. 75 коп., пені у розмірі 45 360 грн., а також моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. та понесених судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 16.02.2020 року за посередництвом вебпорталу електронних послуг «КАRABAS» (www. КАRABAS.com) у організатора концерту ТОВ «Солд-Аут» придбано квитки на концерт «HAUSER» на загальну суму 9 012 грн. (з урахуванням вартості квитків, сервісного збору, гарантії повернення) за №1762793763/1762793843; №1762793763/1762793840; №1762793763/1762793853; №1762793763/1762793856; №1762793763/1762793859; №1762793763/1762793862. Дата запланованого концерту 03.12.2020 року, однак зобов`язання організатором концерту не виконані. Концерт переносився на 03.12.2021 року, при цьому у вказану дату концерт також не відбувся, послуги за договорами не надані з незалежних від позивача причин, грошові кошти організатором концерту не повернуті. У лютому 2022 року позивач звертався з електронним листом та з письмовою вимогою до «КАRABAS» про повернення коштів. При цьому, вимога [PERSON] не задоволена, що й стало приводом для звернення до суду. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представники відповідача та третьої особи повідомлялись про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причин неявки до суду не повідомили. Заяв, заперечень, клопотань суду не надали, у зв`язку з чим суд визнає їх неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу за відсутності останніх за наявними у справі доказами та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. 16.02.2020 року за посередництвом вебпорталу електронних послуг «КАRABAS» (www. КАRABAS.com) у організатора концерту ТОВ «Солд-Аут» придбано квитки на концерт «HAUSER» на загальну суму 9 012 грн. (з урахуванням вартості квитків, сервісного збору, гарантії повернення) за №1762793763/1762793843; №1762793763/1762793840; №1762793763/1762793853; №1762793763/1762793856; №1762793763/1762793859; №1762793763/1762793862. (а.с. 13-18). Дата запланованого концерту 03.12.2020 року, однак концерт не відбувся, хоча концерт переносився на 03.12.2021 року, у вказану дату концерт також не відбувся, послуги за договорами не надані з незалежних від позивача причин, грошові кошти організатором концерту не повернуті. Положеннями ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, відповідач повинен подати належні та допустимі докази на спростування тих обставин, про які вказує у позовній заяві позивач, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позову. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому ТОВ «Солд-Аут» не надано суду жодного належного та допустимого доказу на спростування позовних вимог, належного виконання зобов`язань, або ж повернення коштів за ненадані послуги. Більше того, згідно відповідей КАRABAS.com на вимоги та заяву [PERSON] про повернення коштів здійснювалася переписка, однак кошти не повернуто. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування, а також на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Обставини непереборної сили, відповідно до статті 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення. Таким чином, навіть наявність форс-мажорних обставин, не позбавляє позивача права на повернення сплачених ним грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг. З огляду на зазначене, вимога [PERSON] про повернення коштів за оплачені квитки є законною та обґрунтованою. При цьому, з долучених копій квитків №1762793763/1762793843; №1762793763/1762793840; №1762793763/1762793853; №1762793763/1762793856; №1762793763/1762793859; №1762793763/1762793862 придбаних на концерт «HAUSER» вбачається, що вартість кожного становить - 1400 грн., у кожному з них зазначено, що сервісний збір складає - 82 грн., гарантія повернення 90% - 20 грн. (а.с.10). Таким чином, на думку суду, з ТОВ «Солд-Аут» на користь [PERSON] підлягає стягненню вартість сплачених квитків у розмірі 1400 грн.*6=8400 грн., сервісний збір у розмірі 82 грн.*6=492 грн., гарантія повернення 20 грн.*6=120 грн., що разом складає 9012 грн., сплата яких підтверджена квитанцією №5ВХ4-Р685-А67В-РА13 від 16.02.2020 року. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Стаття 5 ЦПК України передбачає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У постанові Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі № 910/7164/19 зроблено висновок, що суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність або відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення або захисту в обраний спосіб. Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. З огляду на вищевикладене суд робить висновок, що позивач ініціюючи позов мав самостійно обрати ефективний спосіб захисту порушеного права. При цьому [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про захист прав споживачів, що передбачає використання спеціальних норм законодавства України, а саме Закону України «Про захист прав споживачів». Права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) визначені ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», в тому числі нарахування пені у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення, якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Згідно проведеного позивачем розрахунку пені, заборгованість ТОВ «Солд-Аут» за пенею становить 45 360 грн. Нарахування пені позивачем здійснено за 180 днів з 18.08.2022 року до 13.02.2023 року за формулою: 8400 *3 *180/100= 45 360 грн. При проведенні розрахунку пені позивач вірно керувався положеннями частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», визначаючи розмір відсотків за кожен день прострочення - 3%. Нарахування пені позивачем здійснено в межах річного строку позовної давності, оскільки кількість днів у формулі зазначено - 180. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, зокрема, завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору, ціни позову (стаття 11 ЦПК України). Частиною третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що вона значно перевищує розмір збитків. Такого висновку дійшли Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц. Стягнення пені у розмірі, який перевищує розмір збитків, не може вважатися таким, що відповідає загальним засадам цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України). У справі що розглядається розмір пені за неналежне виконання відповідачем зобов`язань 45 360 грн., перевищує розмір збитків 9012 грн. більш ніж у п`ять разів. Із урахуванням зазначеного суд, дійшов висновку про наявність істотних обставин, які є підставою для зменшення неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 9012 грн., що відповідає принципам добросовісності, справедливості й пропорційності, так як дорівнює розміру збитків. Право споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до спеціальної норми закону визначено ст. 4. В свою чергу, ініціюючи стягнення із відповідача інфляційних втрат, 3% річних від простроченої суми та про відшкодування моральної шкоди позивач посилається на норми ЦК України, які спірні правовідносини не регулюють. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, з огляду на позовні вимоги і їх обґрунтування, вимога про стягнення із відповідача також інфляційних втрат, 3% річних від простроченої суми, в межах розгляду справи про захист прав споживача не підлягає задоволенню. Крім того, відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження дефекту в продукції і заподіяння у зв`язку з цим моральної шкоди тягнуть за собою відмову у задоволенні позову в цій частині. Відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної частини вимог. За таких обставин судовий збір стягується з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial