Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у загальному розмірі 6039,00 доларів США. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 травня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір займу, за яким [PERSON] отримала позику у розмірі 27000,00 грн., екв. 1000 дол. США строком на 12 міс. Поручителями [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Станом на 22.01.2024 року жодної оплати від [PERSON] не було, позика та відсотки за користування кредитом не сплачені. П. 4.2 Договору позики від 12.05.2020 року визначено, що у разі якщо Позичальник не здійснив щомісячний платіж за користування позикою, до дати, зазначеної в пункті 4.1. договору, процентна оплата по становитиме 2% в день 732 відсотка річних від суми позики. Тобто в розмірі 540 грн. (екв. 20 дол. США) в день. Відповідно до розрахунку заборгованості, за період з 12.05.2020 року по 23.01.2021 року відсотки за користування позикою становлять 135000,00 грн. (540*240 днів прострочення). Пунктом 8.3. передбачено, що позикодавець також утримує з позичальника пеню у розмірі 1% від суми позики у розмірі 270 грн. (екв. 10 дол. США) за кожну добу прострочення платежу. За період з 12.05.2020 року по 23.01.2021 року пеня за 250 днів складає 67500,00 грн. (270х250). Відповідно п. 8.4 Договору у разі прострочення платежів більш ніж на 10 днів, стягується штраф у розмірі суми займу 27000 грн. Станом на 12.01.2021 року відсотки становлять 135000,00 грн., пеня 67500,00 грн. та штраф 27000,00 грн., разом 229500,00 грн., що еквівалентно 6039,00 дол. США. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце слухання справи повідомлялись відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомили, у встановлений судом строк відзиву на позов не надали. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР. Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділами 1 та 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено,\~що 12 травня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір займу, за яким [PERSON] отримала позику у розмірі 27000,00 грн., екв. 1000 дол. США строком на 12 міс. Поручителями [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Станом на 22.01.2024 року жодної оплати від [PERSON] не було, позика та відсотки за користування кредитом не сплачені. П. 4.2 Договору позики від 12.05.2020 року визначено, що у разі якщо Позичальник не здійснив щомісячний платіж за користування позикою, до дати, зазначеної в пункті 4.1. договору, процентна оплата по становитиме 2% в день 732 відсотка річних від суми позики. Тобто в розмірі 540 грн. (екв. 20 дол. США) в день. Відповідно до розрахунку заборгованості, за період з 12.05.2020 року по 23.01.2021 року відсотки за користування позикою становлять 135000,00 грн. (540*240 днів прострочення). Пунктом 8.3. передбачено, що позикодавець також утримує з позичальника пеню у розмірі 1% від суми позики у розмірі 270 грн. (екв. 10 дол. США) за кожну добу прострочення платежу. За період з 12.05.2020 року по 23.01.2021 року пеня за 250 днів складає 67500,00 грн. (270х250). Відповідно п. 8.4 Договору у разі прострочення платежів більш ніж на 10 днів, стягується штраф у розмірі суми займу 27000 грн. Встановлено, що 12.05.2020 року в якості забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за договором позики від 12.05.2020 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з кожним окремо,\~були укладені договори поруки від 12.05.2020 року, згідно умов якого останні зобов`язувались відповідати перед позикодавцем у повному обсязі за своєчасне та повне виконання всіх зобов`язань по основному боргу, сплаті процентів, підвищених процентів, неустойок, що виникли з Договору позики від 12 травня 2020 року, який був укладений між позикодавцем та позичальником\~ [PERSON] . Згідно з частинами 1, 2\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим до виконання сторонами. За змістом ч. 2\~ст. 615 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною 1\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини 1\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі\~статтею 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК України). Одним із способів припинення зобов`язання відповідно до\~статті 599 ЦК України\~є його виконання, проведене належним чином. Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Згідно з частиною 1\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, за змістом статті\~526, частини 1 статті\~530, статті\~610\~та частини 1 статті\~612 ЦК України\~належне виконання позичальником зобов`язання за договором позики передбачає, у тому числі, дотримання визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до\~ст. 546 ЦК України\~виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частинами 1, 2\~статті 553 ЦК України\~визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Відповідно до частини 1, 2\~статті 554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто, порука є додатковим (акцесорний) способом забезпечення виконання зобов`язань, а тому такі правочини щодо встановлення забезпечення матимуть юридичне значення тільки тоді, коли мають юридичну силу основні зобов`язання. Укладений між сторонами договір позики підтверджує факт отримання [PERSON] від [PERSON] грошових коштів у позику (борг) в розмірі 27 000 грн., визначений в еквіваленті 1000 дол. США, які вона зобов`язалася повернути на обумовлених договором умовах. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц, від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц, № 464/3790/16-ц та № 373/2054/16-ц. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що між сторонами по справі був укладений договір процентної позики, відповідно до умов якого відповідач позичив у позивача грошові кошти у розмірі 27000 гривень, що еквівалентно 1000,00 доларів США строком на 12 міс. Суд погоджується з доводами сторони позивача про невикнання відповідачем умов вказаного договору з огляду на відсутність доказів його належного виконання та заперечення відповідачів самого факту укладення договору, наявність у позивача оригіналу боргової розписки. Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про задоволення позову в межах заявлених позовних вимог та стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача суми боргу в розмірі 6039,00 дол. США, що еквівалентно 229500,00 грн. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 2295,00 грн. у рівних частках з кожного ( 1 % від ціни позову).

Outcome: approved