Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

До суду з позовом звернулося Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «УНІКА» (далі ПрАТ СК «УНІКА») до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 06 травня 2021 року о 15-45 год. у м. Сєвєродонецьк, на регульованому перехресті вул.Б.Ліщини та пр.Гвардійського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «RENAULT», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Під час цієї дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно матеріальну шкоду автомобілю марки «RENAULT», державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 травня 2021 року у справі про адміністративну відповідальність № 428/4281/21 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. На момент дорожньо-транспортної пригоди діяв Договір добровільного страхування наземного транспорту № 021171/4055/0000385 від 02 жовтня 2020 року, який було укладено між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] . Згідно з вказаним договором застраховані майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом «RENAULT», державний номерний знак [NUMBER] . [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «УНІКА» з заявою № 00426394 про подію згідно з договором № 021171/4055/0000385 від 11 травня 2021 року. Дану заяву розглянуто, пошкодження автомобіля «RENAULT», державний номерний знак [NUMBER] , визнано страховим випадком у зв`язку з чим, на підставі: протоколу огляду транспортного засобу; рахунку фактури № АМР9301884 від 07 травня 2021 року; ремонтної калькуляції № 00426394 від 14 червня 2021 року; страхового акту № 00426394 від 29 червня 2021 року, вони здійснили виплату суми страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб «RENAULT», державний номерний знак [NUMBER] , у розмірі 67515,89 грн. згідно з платіжним дорученням № 230271 від 30 червня 2021 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , застрахована в ТДВ «СК «КРЕДО» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № 203746170. Таким чином, за вирахуванням зносу, ТДВ «СК «КРЕДО» виплатили на користь ПрАТ «СК «УНІКА» суму страхового відшкодування в розмірі 43566,48 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5607 від 25 січня 2022 року та доплату в розмірі 12213,30 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5607 від 25 січня 2022 року, тому просили суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 11736,11 грн. та судовий збір. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2023 року позовні вимоги ПрАТ «СК «УНІКА» задоволено. Вирішено питання стосовно судового збору. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2023 року скасовано, цивільну справу №183/11087/23 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування направлено до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області. Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 26 березня 2024 року позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування прийнято до розгляду та призначено відкрите підготовче судове засідання. 20 травня 2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій вказав, що позовні вимоги позивача не визнає у повному обсязі та зазначив, що вказана у позовній заяві загальна сума страхового відшкодування 67515 грн не перевищує ліміту відповідальності страховика відповідача, який зазначений у страховому полісі №203746170 - 130000 грн. 24 травня 2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому сторона позивача вказує, що не приймає аргументи відповідача та просить задовольнити позов у повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився. До суду надав заяву про розгляд справи без його участі та просив позов задовольнити. В судове засідання відповідач та представник відповідача не з`явилися. До суду представник відповідача надав заяву про розгляд справи без їх участі, та просили відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі за таких підстав. Судом встановлено, що ТДВ «СК «КРЕДО» укладено страховий поліс № 203746170 на 06 травня 2021 року, за яким забезпеченим транспортним засобом є ВАЗ 21063, державний номер [NUMBER] (а.с.22). Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 травня 2021 року у справі № 428/4281/21 визнано [PERSON] винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн 00 коп. (а.с.4). Судом встановлено, що 06 травня 2021 року о 15 годині 45 хвилин в м. Сєвєродонецку на регульованому перехресті вул. Б. Ліщини та пр. Гвардійського, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номерний знак [NUMBER] , повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофору, не надав переваги у русі транспортному засобу Renault Sandero, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого трапилося зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, травмованих осіб немає. Судом установлено, що вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП знайшла своє повне підтвердження в суді, і його дії органом поліції кваліфіковані правильно, оскільки він порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу. Постанова набрала законної сили 07 червня 2021 року. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 02 жовтня 2020 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 021171/4055/0000385, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням, зокрема, транспортним засобом марки «RENAULT SANDERO» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Сторонами узгоджена страхова сума в розмірі 280000 грн, франшиза 1% (а.с.5-8). 11 травня 2021 року [PERSON] - власник транспортного засобу «RENAULT SANDERO» державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.11, 12) звернулась до позивача з заявою № 00426394 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору Каско № 021171/4055/0000385 (а.с.9). З метою встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу марки «RENAULT SANDERO» державний реєстраційний номер [NUMBER] , ПрАТ «СК «УНІКА» проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що 11 травня 2021 року складено протокол огляду транспортного засобу (а.с.13-14). Відповідно до ремонтної калькуляції системи від 14 червня 2021 року № 00426394, вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу складає 59219,01 грн (а.с.15-17). Як вбачається зі страхового акту №00426394 від 29 червня 2021 року, страховиком ПрАТ «СК «УНІКА» виплачено страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування за договором страхування від 02 жовтня 2020 року № 021171/4055/0000385 у розмірі 67515,89 грн, шляхом безготівкового перерахування на рахунок виконавця відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля ТОВ «Компанія Алекс» (а.с.18), що підтверджується платіжним дорученням № 230271 від 30 червня 2021 року (а.с.19). З матеріалів справи вбачається, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди 06 травня 2021 року, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки та моделі ВАЗ 21063, державний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] , яким в момент дорожньо-транспортної пригоди, керував [PERSON] , застрахована у ТДВ «СК «КРЕДО», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 203746170 (а.с.22). ТОВ «СК «КРЕДО» здійснило відшкодування ПрАТ «СК «УНІКА» у сумі 43566,48 грн, згідно з платіжним дорученням № 5607 від 25 січня 2022 року (а.с.20), у сумі 12213,30 грн, згідно з платіжним дорученням № 5608 від 25 січня 2022 року (а.с.21). Загалом виплачено 55779,78 грн. Не виплаченою залишилася сума в розмірі 11736,11 грн. Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких правових норм. Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до частини першої статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України. Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. У преамбулі Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Натомість, відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування". Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/9320/15-ц, провадження № 61-7833св18. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IVу страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він менше страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1статті 22 Закону № 1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі. Тому, з урахуванням вимог тягаря доказування заперечень проти позову, який сформульований у нормах ст.ст. 12, 81 ЦПК України, - обов`язок доведення вищевказаних обставин що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією, у даному випадку покладається на відповідача, а не на позивача. Позивач, як страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону «Про страхування» реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого винна у завданні шкоди особа застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Обсяг відповідальності відповідача, як страхувальника своєї цивільної відповідальності обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілої внаслідок протиправних під час ДТП дій відповідача особи. Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі суброгації можливе за умови, якщо страхова компанія, яка виконала свій обов`язок перед потерпілою особою, з урахуванням отримання страхового відшкодування в інтересах винної в ДТП особи від його страховика та сплаченої суми франшизи винною особою - не одержала повного відшкодування здійсненого нею страхового платежу на підставі договору добровільного страхування на користь потерпілої особи, яку позивач внаслідок цього замінив у спірних правовідносинах. Правові висновки, які були висловлені Великою Палатою Верховного Суду про покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, що має відповідати меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц (провадження № 14-80цс19)) Відповідачем не спростовано обов`язку сплатити заявлену у позові суму, оскільки відповідач не спростував того факту, що страховий платіж, який був сплачений ТДВ «СК «Гардіан» на користь ПрАТ «СК «УНІКА» в його інтересах був здійснений не у повному обсязі. Стороною відповідача не надано доказів в розумінні положень ст. ст.76-81 ЦПК України на спростування позовних вимог. З урахуванням вищевказаного, суд вбачає достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог до [PERSON] та стягнення на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 11736,11 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Outcome: approved