Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

У грудні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради надмірно виплачені кошти тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, в розмірі 9 915,50 грн. та судовий збір у сумі 2 684,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що [PERSON] з 2022 року перебуває на обліку в органах соціального захисту населення як отримувач тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються і сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме. 03.08.2022 року відповідач звернулась до Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради з заявою про призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме на дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідачем було надано до управління довідки про неотримання аліментів від 03.08.2022 року № 10382/1 та про розмір сплачених аліментів від 03.08.2022 року № 10382, видані Магдалинівським відділом державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області. З урахуванням наданих Відповідачем заяв та доданих до них документів, передбачених Порядком, Відповідачу була призначена тимчасова державна допомога з 01.08.2022 року по 31.01.2023 року у розмірі 1 372,00 грн. Враховуючи викладене, призначення тимчасової допомоги відповідачу після закінчення шестимісячного строку її виплати було здійснено у розмірі 1 416,50 грн. починаючи з 01.02.2023 року. 05.06.2023 року відповідач звернулась з черговою заявою про призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме. Також надала довідку про розмір сплачених аліментів від 14.06.2023 № 13022, видану Магдалинівським відділом державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області, в якій зазначено, що від [PERSON] Відповідач отримувала аліменти: у грудні 2022 року в сумі 1 000,00 грн., у січні 2023 року в сумі 1 000,00 грн., у березні 2023 року в сумі 2 000,00 грн. Пунктом 6 Порядку призначення встановлено, що відповідальність за достовірність наданої інформації щодо неодержання аліментів або щодо їх розміру покладається на одного з батьків. Таким чином виникла надмірна виплата коштів тимчасової допомоги за період з 01.01.2023 року по 31.07.2023 року. Враховуючи викладене, Управлінням було визначено обсяг надміру виплачених коштів за період з 01.01.2023 року по 31.07.2023 року у розмірі 9 915,50 грн. Відповідачу було надіслано повідомлення від 04.10.2023 року про припинення надання та повернення надміру виплачених коштів в розмірі 9 915,50 грн. З метою реалізації права відповідача щодо повернення бюджетних коштів у добровільному та досудовому порядку, на її адресу 26.10.2023 року повторно було надіслано Повідомлення про припинення надання та повернення надміру перерахованих коштів з визначенням порядку їх сплати та банківських реквізитів Управління для самостійного їх повернення. Станом на момент подання позовної заяви до суду загальна сума заборгованості до повернення Відповідачем складає 9 915,50 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, раніше представник надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, раніше надала заяву відповідно до якої просила розгляд справи здійснити без її участі. Крім того, зазначила, що з колишнім чоловіком не спілкуються, він навмисно пересилає раз на пів року якусь суму (50, 100, 200 грн.) щоб вона не мала змоги відкрити на нього справу за злісне ухилення від аліментів. Про надіслання грошових коштів вона не знала, у виконавчій службі була затримка на 2, 3 місяці по сплаті, тому відповідачка одразу не знала, що їй прийшли ті кошти. Стягнення надмірно виплачених коштів призведуть до погіршення матеріального становища, оскільки відповідачка не працює, має утримувати двох доньок. Відповідачка отримує тільки виплати по малозабезпеченим сім`ям. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідач з 2022 року перебуває на обліку в органах соціального захисту населення як отримувач тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються і сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме. 03.08.2022 року відповідач звернулась до Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради з заявою про призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме на дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідачем було надано до управління довідки про неотримання аліментів від 03.08.2022 року № 10382/1 та про розмір сплачених аліментів від 03.08.2022 року № 10382, видані Магдалинівським відділом державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області. З урахуванням наданих Відповідачем заяв та доданих до них документів, передбачених Порядком, Відповідачу була призначена тимчасова державна допомога з 01.08.2022 року по 31.01.2023 року у розмірі 1 372,00 грн. Згідно довідки про розмір сплачених аліментів від 14.06.2023 року № 13022, видану Магдалинівським відділом державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області, зазначено, що від [PERSON] відповідачка отримувала аліменти: у грудні 2022 року в сумі 1 000,00 грн., у січні 2023 року в сумі 1 000,00 грн., у березні 2023 року в сумі 2 000,00 грн. (а.с. 25). Враховуючи заяви та додані до них документи, відповідачу була призначена тимчасова державна допомога з 01 серпня 2022 року по 31 січня 2023 року у розмірі 1372,00 грн. Управлінням було визначено обсяг надміру виплачених коштів за період з 01.01.2023 року по 31.07.2023 року у розмірі 9915 грн. 50 коп. Повідомленнями від 04.10.2023 року, № 606 від 26.10.2023 року відповідача було повідомлено про припинення надання тимчасової соціальної допомоги та повернення надміру виплачених коштів у розмірі 9915,50 грн. На теперішній час відповідачем не повернута сума переплати наданої допомоги. Згідно із Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за вищевказаним Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» покриття витрат на виплату державної допомоги сім`ям з дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів. Згідно зі ст. 18-1 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебувала і не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, права на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям, не має. При реєстрації цією жінкою шлюбу з особою, від якої вона має дітей, допомога на дітей, народжених від цієї особи, не призначається. Відповідно до приписів ст. 18-2 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» допомога на дітей одиноким матерям призначається за наявності витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 СК України, або документа про народження, виданого компетентним органом іноземної держави, в установленому законом порядку. Статтею 18-3 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» передбачено, що допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, а також вищих навчальних закладах І-ІV рівнів акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Приписами ст. 22 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та п.п. 46, 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (далі - Порядок), особам, яким виплачується державна допомога, у разі виникнення обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо) або які призводять до припинення виплати допомоги, зобов`язані у десятиденний строк повідомити про це органи праці та соціального захисту населення про зміну всіх обставин. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Відповідно до п. 1 Порядку повернення коштів, надміру виплачених за призначеною державною соціальною допомогою, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 14 грудня 2005 року, повернення бюджетних коштів, надміру перерахованих (виплачених) за призначеною соціальною допомогою, проводиться органами праці та соціального захисту населення у випадку: виявлення подання громадянами свідомо фальшивих документів, документів із неправильними відомостями або приховування достовірних даних про доходи, майновий стан та інші обставини, що впливають на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру; виявлення помилки у розрахунку розміру призначеної соціальної допомоги; виявлення неправильних відомостей про доходи, майновий стан тощо, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, наданих юридичними особами або фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності. Відповідно до п. 2 Порядку 189 тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення. Органи, що призначають і виплачують державну допомогу сім`ям з дітьми, мають право перевіряти матеріальне становище сімей з дітьми. Із наданих сторонами до матеріалів справи доказів вбачається, що відповідач при зверненні до позивача не надала довідку державної виконавчої служби, яка підтверджує факт несплати аліментів [PERSON] за період з грудня 2022 року по травень 2023 року (а.с. 25). За змістом частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ч. 1 ст. 1215 ЦК України). Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Таким чином, правильність виконаних розрахунків, за якими проведено виплату, а також добросовісність набувача презюмуються, тому зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Як вбачається з матеріалів справи, мала місце недобросовісність з боку відповідачки, що є підставою для повернення суми, яка набута без достатньої правової підстави. Таким чином, оскільки відповідачка при зверненні із заявою про призначення їй державної соціальної допомоги було неповно надані відомості, тому відповідачеві було призначено виплату допомоги, що мало наслідком надмірне отримання державної соціальної допомоги у розмірі 9915,00 грн., яка підлягає поверненню до бюджету, а позовні вимоги задоволенню. Щодо вимоги відповідача розстрочити виконання рішення суду, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно ч. 1 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Відповідно до ч.ч. 3-5 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26 червня 2013 року, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника. Ураховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, зважаючи на встановлені факти та обставини, які підтверджують ускладнення виконання рішення суду відповідачем, з урахуванням балансу майнових інтересів сторін, виходячи із загальних засад, встановлених нормою статті 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи фінансовий стан відповідача та намір сплатити заборгованість, шляхом розстрочення виконання судового рішення, суд приходить до висновку про задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду строком на дванадцять місяців, щомісячними платежами в рівних частинах по 826,25 грн Суд звертає увагу, що розстрочення виконання рішення суду - не є способом уникнення відповідачем відповідальності, а, навпаки, створює чіткі умови для подальшого виконання рішення суду як перед стягувачем, так і перед боржником. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved