Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

У квітні 2024 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернулось ОСББ «Соборний 149» з вказаним позовом до [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , який перебуває в управлінні ОСББ «Соборний 149». Відповідач свої обов`язки зі сплати внесків на утримання будинку та капітальний ремонт покрівлі будинку, затверджені рішенням загальних зборів (протокол № 25 від 08.08.2020) не виконує, у зв`язку з чим за період з 01.09.2021 по 31.03.2024 утворилась заборгованість в розмірі 8173,06 грн., в тому числі 5580,00 грн. самих внесків, 2160,69 грн. втрат від інфляції, 432,37 грн. трьох процентів річних, яку відповідач добровільно не сплачує. Відтак позивач, посилаючись на ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Статут ОСББ «Соборний 149», просить стягнути вказану заборгованість в судовому порядку, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою від 12.04.2024 року було відкрите провадження у справі, а її розгляд визначений в порядку спрощеного позовного провадження. Учасникам справи був наданий час для подання письмових заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги пояснила, що станом на час розгляду відповідач виконав позовні вимоги, сплативши суму у розмірі 8173,06 грн. на користь позивача, однак вона просить стягнути з відповідача всі судові витрати, оскільки заборгованість була погашена лише після звернення позивача до суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що сплатив суму заборгованості повністю, але після звернення позивача до суду, оскільки має скрутне матеріальне становище, і не отримував від позивача жодних досудових вимог з цього питання. Тому просив звільнити його від обов`язку відшкодовувати позивачу судові витрати, вважаючи, що це буде справедливим. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до такого. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання. Судом встановлено, що у 2016 році було створено і зареєстроване як юридична особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Соборний 149». Відповідно до п. 1 розділу І Статуту позивача, він був створений власниками квартир і нежитлових приміщень багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що ним під час розгляду справи не оспорювалось. Відповідно до п. 4 Розділу І Статуту позивач у своїй діяльності користується правами, визначеними статтями 16 і 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту: приймати рішення щодо надходження та витрати коштів об`єднання; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту неподільного і загального майна відповідно до статуту; давати згоду на укладення договорів на виконання робіт та надання послуг для об`єднання відповідно до вимог статті 10 цього Закону; встановлювати розміри платежів, зборів і внесків членів об`єднання, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів; тощо. Статтею 12\~Закону про\~ОСББ встановлено,\~що Управління\~багатоквартирним будинком\~здійснює об`єднання\~через свої\~органи управління. За\~рішенням загальних\~зборів функції\~з управління\~багатоквартирним будинком\~можуть бути\~передані (всі\~або частково)\~управителю або\~асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання. Крім того, Законом про ОСББ передбачено, що основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання (ч. 4 ст. 4). Майно об`єднання утворюється з майна, переданого йому співвласниками у власність, одержаних доходів, іншого майна,\~набутого на\~підставах,\~не заборонених\~законом. Майно, придбане об`єднанням за рахунок внесків та платежів співвласників, є їхньою спільною власністю (ч. ч. 9, 10 ст. 4). Своєчасна і повна сплата внесків і платежів є одним із обов`язків співвласника багатоквартирного будинку (ст. 15 Закону про ОСББ). Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону про ОСББ частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності Відповідно до ст. 21 Закону про ОСББ кошти ОСББ складаються із, зокрема, внесків і платежів співвласників, коштів, залучених на умовах кредиту та позики, тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону про ОСББ, Для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи (ч. 6 ст. 22 Закону про ОСББ). Відповідно до протоколу № 25 загальних зборів власників квартир ОСББ «Соборний 149» від 08.08.2020, затверджено щомісячний розмір внесків на капітальний ремонт покрівлі будинку за ставкою 1,50 грн. та на утримання будинку за ставкою 4,50 грн. за один квадратний метр. З урахуванням площі належного відповідачу житла (30,00 кв. м), розмір щомісячного внеску відповідача становить 180,00 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем вимог законодавства щодо сплати внесків на утримання будинку, за період з 01.09.2021 по 31.03.2024, виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 5580,00 грн. Вказана сума заборгованості підтверджена наданим позивачем розрахунком. Сторона відповідача під час розгляду справи не оспорювала правильність розрахунку заборгованості. Рішення загальних зборів, оформлене протоколом № 25 від 08.08.2020, не є скасованим або зміненим, доказів зворотнього суду надано не було. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ці обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Як визнали представники сторін, станом на час розгляду справи заявлена у позові заборгованість повністю погашена, з урахуванням сум, нарахованих в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, на загальну суму 8173,06 грн. Вказане підтверджується й наданими відповідачем квитанціями. Позивач також має право в порядку ст. 141 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених витрат на сплату судового збору. При цьому суд виходить й з положень ч. 9 ст. 141 ЦПК України про те, що у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Отже, оскільки звернення позивача до суду було обумовлено неправильними діями відповідача щодо несплати внесків, а їх сплата відбулась вже після відкриття провадження у справі, чим відповідач фактично визнав позов, суд вважає за можливе стягнути з відповідача половину сплаченого позивачем судового збору в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Щодо стягнення витрат, понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги, суд виходить з такого. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Також за ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07.09.2020 року справі № 910/4201/19, форми гонорару відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Позивач просив стягнути з відповідача витрати на оплату професійної правничої допомоги, наданої адвокатом Здориком О.І. в розмірі 3000,00 грн. На підтвердження розміру витрат у розмірі 3000,00 грн., понесених позивачем на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом цієї справи, сторона позивача надала такі документи: - Договір про надання правової Допомоги від 01.09.2022 року, який укладений між позивачем та адвокатом Здориком О.І; - підписаний сторонами Акт приймання-передачі виконаних робіт від 25.09.2023 про надані послуги, на суму 3000,00 грн., чим охоплюється послуга адвоката з подання позовної заяви; - квитанцію до прибуткового касового ордеру від 25.09.2023 про сплату вказаної суми. Як випливає з п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02.12.2020 року у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18. Відповідача обґрунтованість вказаних витрат оспорював, вважаючи їх необґрунтованими і несправедливими. Беручи до уваги ціну позову, його типовий характер, не пов`язаний з витрачанням значного часу та зусиль, а також факт добровільного погашення відповідачем заборгованості,

Outcome: approved