Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Саадулаєву А.І. Предметом позову є стягнення з відповідача - [PERSON] аліменти на утримання, у зв`язку з продовженням навчання, повнолітньої дочки - [PERSON] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для осіб працездатного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до виповнення 23 років. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.05.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 грудня 2005 року позивач уклала шлюб з [PERSON] . Разом з відповідачем у них народилася спільна дитина (дочка) - [PERSON] , [INFO] . 22 грудня 2009 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. З моменту народження та після розірвання шлюбу дочка проживає з позивачем. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2010 року у справі № 2-3998/10 з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 серпня 2009 року до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . На даний час дочка досягла повноліття, продовжує проживати з позивачем та перебувати на її утриманні, так як продовжила навчання у вищому закладі освіти, а саме з 01 вересня 2023 року навчається на Педагогічному факультеті Українського державного університету імені Михайла Драгоманова на денній формі навчання, є студентом 1-го курсу, термін навчання за ОС «бакалавр» з 01.09.2023 по 30.06.2027. Окрім дочки [PERSON] , у позивача ще є неповнолітній син [PERSON] ( [INFO] ), який має інвалідність, та його батько та другий чоловік позивача - [PERSON] помер [INFO] . Після припинення сплати відповідачем аліментів на [PERSON] , доходу позивача не вистачає для утримання та матеріального забезпечення дочки [PERSON] , враховуючи, що вона не працює та навчається за денною формою освіти, оплату навчання здійснює позивач та утримує молодшу дитину. Відповідач на даний час може надавати допомогу у вигляді аліментів, так як має постійну роботу, працює на металобазі в м. Києві в TOB «AB МЕТАЛ ГРУП» (код ЄДРПОУ 36441934), стягнення за виконавчими документами з нього не справляються, відсутній в реєстрі боржників, стан здоров`я у нього добрий, житлом забезпечений. У зв`язку із викладеним позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом до відповідача за захистом своїх прав та інтересів. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. В судове засідання, яке відбулось 31.07.2024, позивач не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутності. В заяві проти заочного рішення суду не заперечила. В судове засідання, яке відбулось 31.07.2024, відповідач не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. В судове засідання, яке відбулось 31.07.2024, третя особа не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 грудня 2005 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] Шлюб було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва 24 грудня 2005 року. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є сторони у справі. 22 грудня 2009 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2010 року у справі № 2-3998/10 з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 серпня 2009 року до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . На даний час дочка досягла повноліття, продовжує проживати з [PERSON] та перебувати на її утриманні, так як продовжила навчання у вищому закладі освіти, а саме з 01 вересня 2023 року навчається на Педагогічному факультеті Українського державного університету імені Михайла Драгоманова на денній формі навчання, є студентом 1-го курсу, що підтверджується довідкою № 275/23 від 11 вересня 2023 року, згідно якої термін навчання за ОС «бакалавр» з 01.09.2023 по 30.06.2027, а також підтверджується договором про навчання № ПФ23-013-072 від 01 вересня 2023 року та договором про надання платної освітньої послуги № ПФ23-013-072Н від 01 вересня 2023 року. Згідно договору про надання платної освітньої послуги № ПФ 23-013- 072Н від 01 вересня 2023 року вартість навчання за один семестр складає 19800 грн., а загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 79200 грн. [PERSON] працює медсестрою в КНП «Київська міська клінічна лікарня №17» і її зарплата становить 21050 грн. за місяць, а після вирахування податків грн. 16734,75 грн. в місяць. Окрім дочки [PERSON] , у [PERSON] є неповнолітній син [PERSON] ( [INFO] ), який має інвалідність, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією посвідчення серії [NUMBER] . Батько [PERSON] ( [INFO] ) - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідач жодної фінансової допомоги доньці не надає. Донька повністю перебуває на утриманні позивача. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Статтею 199 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до положень статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (стаття 182 Сімейного кодексу України). Отже, за змістом вищенаведених положень закону обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). В постанові Верховного Суду від 13.05.2021 р. у справі № 308/4214/18 зазначено, що сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Крім цього, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. (постанова Верховного Суду від 20.05.2020 р. у справі №635/1139/17) Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд враховує, що повнолітня донька сторін навчається на денній формі навчання, вона позбавлена можливості працювати, а тому не може забезпечити свої потреби, пов`язані з фізичним існуванням та навчанням, а тому, виходячи з наведеного, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, повнолітньої доньки сторін, яка продовжує навчання, суд дійшов висновку про можливість стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для осіб працездатного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до виповнення 23 років. Оскільки, рішення ухвалюється на користь позивача, а позивач за подання позовів про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі ст.ст. 182, 191, 199 СК України,

Outcome: approved