Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

27.12.2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулося до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. Позов обґрунтований тим, що 16.09.2019 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 30448, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» надало відповідачу грошові кошти в сумі 11 112 грн. строком на 12 місяців зі сплатою 335% річних. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16.09.2021 року по справі № 756/3292/20 встановлено факт укладення договору споживчого кредиту № 30448, надання коштів [PERSON] , а також відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Артеміда-Ф». Станом на 26.12.2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 46\~774,63 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 11\~112 грн.; заборгованість за відсотками 24\~435,51 грн.; заборгованість за пенею 3\~690 грн.; 3 % річних за період з 17.09.2020 року по 23.02.2022 року 1\~533,05 грн.; інфляційне збільшення за період з 17.09.2020 року по 23.02.2022 року 6\~004,07 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 46 774,63 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 05.01.2024 року справу передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.02.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористалася. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» - Бачинського О.М. надійшло клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про час, дату, місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд постановив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. У ході судового розгляду встановлено, що 16.09.2019 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 30448, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» надало відповідачу грошові кошти в сумі 11 112 грн. строком на 12 місяців в наступному порядку: у розмірі 10\~000,80 грн. на поточний рахунок позичальника; у розмірі 1 111,20 грн. на поточний рахунок ТОВ «СК «Проксіма» з метою оплати страхових платежів за договором добровільного страхування № РК-111693 від 16.09.2019 року (а.с. 8-10, 12-13). Так, згідно з п.2.1 кредитного договору кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 11112 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Кредитодавцю, відповідно до умов, зазначених в договорі. Відповідно до п.2.1.1. кредитного договору сума кредиту надається позичальнику шляхом перерахування з поточного рахунку кредитодавця у наступному порядку: у розмірі 10 000, 80 грн. на поточний рахунок/картку позичальника, відкритий у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»; у розмірі 1111,20 грн. на поточний рахунок Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Проксіма» відкритий у АТ «Укрексімбанк» з метою оплати позичальником страхових платежів (страхових сум) встановлених договором добровільного страхування № РК-111693 від 16 вересня 2019 року. Процентна ставка складає 335 % річних. Строк кредитування 12 місяців. Мета отримання кредиту - споживчі цілі, тип процентної ставки - фіксована. Загальна вартість кредиту 39271,44 грн. (п.2.1, 3.1.2, 3.3 договору.) Відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва по справі 758/3297/20 у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «ФК «Кредіплюс», третя особа: ТОВ «Артеміда-Ф», про захист прав споживачів та визнання кредитного договору № 30448 від 16.09.2019 року відмовлено. Згідно з відкритою інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення не оскаржувалося, а отже, набрало законної сили. Частиною 2 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вищевказаним рішенням суду встановлено, що сторони договору про споживчий кредит № 30448 від 16.09.2019 року досягнули згоди з усіх істотних умов договору, яким чітко визначені зобов`язання сторін. Також рішенням встановлено, що ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступив право вимоги до [PERSON] за кредитним договором на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» згідно з договором відступлення прав вимоги №20200615/1 від 15.06.2020 року. Про перехід права вимоги відповідача повідомлено листом від 25.06.2020року №201010427-01 (а.с. 21). Відповідно до розрахунку позивача, який не спростовано відповідачем, станом на 26.12.2023 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 46\~774,63 грн., яка складається з: 11\~112,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 24\~435,51 грн. - заборгованість за відсотками, 3\~690,00 грн. - заборгованість за пенею (нарахована первісним кредитором до відступлення права вимоги), 1\~533,05 грн. - штрафні санкції згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України (3% річних; період нарахування 17.09.2020-23.02.2022), 6\~004,07 інфляційне збільшення (період нарахування 17.09.2020-23.02.2022) (а.с.20). 08.11.2023 року на поштову адресу відповідача було відправлено досудову вимогу про наявну заборгованість за Договором №30448 від 16.09.2019 року в розмірі 29\~855,96 грн. (а.с. 23). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч 1, 2ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтями 525, 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Положеннями ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Досліджуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 30448 від 16.09.2019 року. Отже, оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами договору, доказів погашення заборгованості за укладеним кредитним договором в повному обсязі відповідачем суду не надано, суд доходить висновку по те, що позивач має право на стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості по Договору № 30448 від 16.09.2019 (а.с.20), відповідач порушила умови договору, в результаті чого позивачем нараховано заборгованість за вищевказаним кредитним договором, яка станом на 26.12.2023 року становить 46\~774,63 грн., з яких: 11\~112,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 24\~435,51 грн. - заборгованість за відсотками, 3\~690,00 грн. - заборгованість за пенею (нарахована первісним кредитором до відступлення права вимоги), 1\~533,05 грн. - штрафні санкції згідно ч.2 ст. 625 ЦК України (3% річних; період нарахування 17.09.2020-23.02.2022), 6\~004,07 грн. - інфляційне збільшення (період нарахування 17.09.2020-23.02.2022). Враховуючи, що [PERSON] користувалася кредитними коштами, розрахунок позивача не спростувала, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за 30448 від 16.09.2019 року в розмірі 46\~774,63 грн. На підставі ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~147,20 грн. Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Згідно з ч.ч. 2, 3\~ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження таких витрат позивачем надано копії:\~договір про надання правової допомоги № 20231221-1 від 21.12.2023 року (а.с.31-32), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.30). Однак, позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved