Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи, що з 05 січня 2024 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від спільного життя дітей не мають. Однак відповідач не бажає розірвати шлюб у позасудовому порядку у відділі РАЦС, тому він змушений звертатися до суду. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне подружнє життя, яке б грунтувалося на почуттях взаємної любові та поваги, не склалося. Між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. У них різні погляди на життя та сімейні обов`язки. Це призвело до того, що протягом останніх чотирьох місяців вони фактично не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Прийшов до висновку, що примирення неможливе, сім`я існує формально. Просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі та задовольнити позов, судові витрати покласти на нього. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток. Про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони упродовж тривалого часу не проживають як сім`я, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо. При взаємовідносинах, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім`я існує формально, збереження її неможливе. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися та засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною 3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved