Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить стягувати з останнього на свою користь аліменти на її утримання, як повнолітньої доньки відповідача, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до суду і до завершення навчання, мотивуючи зокрема тим, що досягла повноліття і продовжує навчання, але не спроможна сама себе утримати, а батько зобов`язаний на рівні з матір`ю фінансово допомагати, але не робить цього, хоча є працездатним і інших утриманців немає та матеріально спроможний, що є підставою стягувати з нього аліменти. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, хоча був належно повідомлений про розгляд справи, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , [INFO] , а матір`ю [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Позивач, будучи повнолітньою дочкою відповідача, з 01.09.2023 року навчається на історичному факультеті Житомирського державного університету імені Івана Франка, першого (бакалаврського) рівня вищої освіти денної форми здобуття освіти навчання за кошти державного бюджету, термін закінчення навчання червень 2027 року, доходів, зокрема у виді стипендії не отримує, що підтверджується довідкою від 08.09.2023 року № 58/23 та довідкою про доходи від 04.04.2024 року № 125, виданими Житомирським державним університетом імені Івана Франка. Відповідно до ст.199 СК України, якщо неповнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1).досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2).продовження ними навчання; 3).потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4).наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Такої ж правової позиції дотримується Верховний суд в постановах від 28.03.2018 року у справі № 640/21562/15-ц та від 28.02.2019 року 466/532/16-ц. Дослідженням доказів судом встановлено, що позивач, будучи повнолітньою дочкою відповідача, навчається у Житомирському державному університеті імені Івана Франка за кошти державного бюджету, неспроможна себе самостійно утримати та потребує матеріальної допомоги. В матеріалах справи відсутні та відповідачем не надано доказів його матеріальної неспроможності сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки. Відтак, суд вбачає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання позивача, як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Тому

Outcome: approved