Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-25 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»), після зміни найменування - Акціонерне товариство «Сенс-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А., в якому просив: визнати незаконними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А. щодо вчинення 31 жовтня 2017 року виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 24293 про стягнення з нього на користь ПАТ «Укрсоцбанк» грошових коштів у сумі 202 901,62 доларів США за договором кредиту від 06 липня 2007 року № 839/3/27/38/7-285; визнати незаконними дії ПАТ «Укрсоцбанк» щодо звернення із вимогою до приватного нотаріуса про вчинення відповідного виконавчого напису; визнати виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А., зареєстрований в реєстрі за № 24293, таким, що не підлягає виконанню; стягнути солідарно з відповідачів на його користь в порядку відшкодування шкоди 1 220 100,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 06 липня 2007 року між ним та АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», укладено договір кредиту № 839/3/27/38/7-285, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 95 000,00 доларів США зі сплатою 12,50 процентів річних, із кінцевим терміном погашення заборгованості до 05 липня 2022 року. В забезпечення виконання умов зазначеного договору того самого дня між ними укладено іпотечний договір № 839/4/27/38/7-488, згідно з умовами якого він передав в іпотеку банка нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру [ADDRESS] . 31 жовтня 2017 року приватний нотаріус Чуловський В. А. вчинив виконавчий напис, яким стягнув з позивача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту від 06 липня 2007 року № 839/3/27/38/7-285 у сумі 202 901,62 доларів США. 22 березня 2018 року приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д. А. на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Чуловського В. А. від 31.10.2017 описав та 3 серпня 2018 року реалізував через електронні торги належну позивачу квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позивач уважав, що вищевказані дії з реалізації належного йому нерухомого майна є незаконними, а виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Зокрема, приватний нотаріус Чуловський В. А. вчинив виконавчий напис на підставі договору кредиту, який не був нотаріально посвідчений, а також стягнув заборгованість, яка не була безспірною. Зазначав, що приватний нотаріус безпідставно послався на пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, оскільки вказаний пункт був визнаний незаконним постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Вказував, що умовами договору кредиту передбачено наслідки неналежного виконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів, а саме, у разі прострочення виконання більше ніж на 60 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив і позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі. Останній платіж по договору кредиту ним здійснений 14 серпня 2008 року, а отже, строк виконання основного зобов`язання було змінено на 11 листопада 2008 року. Відтак, банк утратив право вимоги за основним зобов`язанням, оскільки з моменту виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Крім цього, позивач зазначає, що в порушення п.7.2 договору кредиту письмову вимогу про погашення заборгованості від ПАТ «Укрсоцбанк» він не отримував. Пославшись на ст. 22, 1190, 1192 ЦК України та ст. 21, 27, 28 Закону України «Про нотаріат», позивач вважав, що має право на стягнення збитків, завданих йому внаслідок незаконних дій відповідачів, які складають ринкову вартість належної йому квартири (предмета іпотеки) станом на дату подання позову у розмірі 1 220 100,00 грн, яка відчужена у результаті торгів. Крім того, позивач указував, що розмір судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. 01 червня 2020 року від представника відповідача АТ «Альфа-Банк» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначив, що 06 липня 2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" як кредитодавець та [PERSON] як позичальник уклали кредитний договір, за яким АКБ СР "Укрсоцбанк" надав позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кошти в сумі 95 000,00 доларів США зі сплатою 12,5% річних та кінцевим терміном погашення 05 липня 2022 року на придбання квартири. АКБ СР "Укрсоцбанк" свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі та надав позивачу кошти в сумі 95 000,00 доларів США, за які позивач придбав квартиру. У зв`язку із систематичним невиконанням позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором банк був змушений у жовтні 2017 року звернутися до приватного нотаріуса Чуловського В.А. із заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, долучивши до неї, зокрема: оригінал кредитного договору та засвідчену виписку з рахунка позивача із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення із заміткою про непогашення заборгованості. Отримавши документи та встановивши їх відповідність вимогам чинного законодавства, приватний нотаріус Чуловський В.А. вчинив 31 жовтня 2017 року оспорюваний виконавчий напис про стягнення з позивача на користь ПАТ "УКРСОЦБАНК" заборгованості за кредитним договором, що виникла за період з 09 грудня 2014 року по 09 жовтня 2017 року у сумі 202 901,62 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість - 88 135,57 доларів США; строкова заборгованість по нарахованих відсотках- 102,81 доларів США; та прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам - 114 663,23 доларів США. У березні 2018 року банк звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д. А. із заявою про примусове виконання виконавчого напису. 22 березня 2018 року приватний виконавець Бабенко Д. А., відкрив виконавче провадження № [NUMBER] про примусове виконання виконавчого напису. Приватний виконавець Бабенко Д. А. належним чином повідомив позивача про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER]. У межах виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі постанови від 15 травня 2018 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні було проведено оцінку ринкової вартості квартири, яка відповідно до результатів оцінки становить 623 400,00 грн. Позивач як боржник був у встановленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку повідомлений про проведення оцінки та її результати, не заперечував проти них та не оскаржував їх. 25 травня 2018 року за допомогою системи електронних торгів арештованим майном на офіційному сайті СЕТАМ було оприлюднено оголошення про проведення 25.06.2018 електронних торгів щодо лоту № 282427 "ІПОТЕКА: трикімнатна квартира загальною площею 64,9 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] " з продажу Квартири за стартовою ціною 623 400,00 грн у межах виконавчого провадження № [NUMBER]. Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 340997 від 25 червня 2018 року вказані торги щодо квартири не відбулися, оскільки від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція. 26 липня 2018 року за допомогою системи електронних торгів арештованим майном на офіційному сайті СЕТАМ було оприлюднено оголошення про проведення 26 липня 2018 року електронних торгів щодо лоту № 288595 "ІПОТЕКА: трикімнатна квартира загальною площею 64,9 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] " з продажу квартири за стартовою ціною 498 720,00 грн у межах виконавчого провадження № [NUMBER]. Згідно з протоколом проведення електронних торгів №347803 від 26 липня 2018 року квартира була продана за особливою ставкою у розмірі 578 888,00 грн. 06 серпня 2018 року приватний виконавець Бабенко Д. А. склав акт про проведення електронних торгів, в якому, серед іншого, зазначив, що реалізація квартири здійснювалась шляхом електронних торгів, які проводились Державним підприємством "СЕТАМ". Переможцем електронних торгів визнано [PERSON] . В результаті реалізації квартири 15 серпня 2018 року банку надійшли кошти у розмірі 496 739,59 грн, які відповідно до пункту 2.5 кредитного договору були зараховані як погашення прострочених процентів. Постановою від 16 жовтня 2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу приватний виконавець Бабенко Д. А. повернув оспорюваний виконавчий напис банку на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з тим, що у позивача як боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Так, на дату вчинення виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, на яку посилається позивач, була призупинена ухвалою від 06 березня 2017 року Вищого адміністративного суду України до закінчення касаційного розгляду, а отже, це судове рішення не породжувало жодних правових наслідків. Тому, подаючи приватному нотаріусу Чуловському В.А. документи відповідно до п. 2 Переліку №1172б банк діяв у порядку, всановленному чинним на момент вчинення цих дій законодавством. Так само, вчинивши оспорюваний виконавчий напис, приватний нотаріус Чуловський В.А. керувався чинним на дату вчинення нотаріальної дії (31.10.2017) пунктом 2 Переліку №1172. Виконавчий напис вчинено протягом касаційного перегляду справи №826/20084/14. Також, станом на 31 жовтня 2017 року у разі вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором (а не про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором) стягувач не був зобов`язаний направляти боржнику жодних повідомлень про усунення порушення кредитного зобов`язання, а нотаріус не міг відмовити у вчиненні виконавчого напису за кредитним договором у разі ненадання таких документів. Отже, посилання позивача на порушення банком порядку повідомлення позивача як боржника є надуманим, оскільки не ґрунтується на положеннях законодавства. Представник банку зазначає, що між діями банку та приватного нотаріуса Чуловського В. А. та завданням заявленої позивачем майнової шкоди відсутній причинний зв`язок, що виключає цивільно-правову відповідальність відповідача або приватного нотаріуса. Вважає, що надана позивачем інформаційна довідка ТОВ «Харківська інвестиційна агенція з нерухомості» від 07 лютого 2020 року про ринкову вартість об`єкту нерухомості є неналежним та недопустимим доказом, оскільки ринкова вартість нерухомості є об`єктом спеціальних знань та повинна вчинятися експертом (суб`єктом оціночної діяльності). Також, позивач обрав невірний спосіб захисту, оскільки ч. 2 ст. 16 ЦК України не передбачає способу захисту, який просить застосувати позивач, а саме визнання незаконними дій особи, яка не є суб`єктом владних повноважень. Визнання незаконними дій банку чи приватного нотаріуса Чуловського В.А. не призведе до жодних змін у правовідносинах між позивачем та відповідачами, або будь-якими третіми особами, а тому не матиме наслідком поновлення начебто порушених прав чи законних інтересів позивача. Представник відповідача зазначив, що позивач неодноразово звертався до суду з позовною вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зокрема у справах №643/9841/18, №643/9999/18, №643/10432/18, №643/10653/18, №643/3530/20, в межах яких позивач подавав заяви про повернення позовної заяви до відкриття провадження у справі, що, на думку представника відповідача, свідчить про ухилення від сплату судового збору та маніпулювання автоматичним розподілом справ. Вважав, що неодноразове звернення позивача до суду з одним тим самим позовом є зловживанням правом на позов, тому просив суд відмовити у захисті прав та інтересів [PERSON] та залишити позов без розгляду. Незалежно від результатів розгляду справи просили відмовити позивачу у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, оскільки позивач не надав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат у розумінні ст. 134, 175 ЦПК України. Також просив зменшити розмір витрат позивача на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, до розміру співмірного до складності справи та виконаними роботами у межах справи. Представник відповідача заявив про очікувані судові витрати на правничу допомогу у сумі 122 010 грн. 25.06.2020 від відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А. надійшли пояснення, відповідно до яких відповідач вважав, що його процесуальний статус по справі як відповідача позивачем визначено невірно. Зазначає, що спори щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів, а не до нотаріусів. При цьому пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові. 22.09.2020 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про визнання нечинною постанови Кабінету міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині з моменту її прийняття. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017 у справі №826/20084/14 зупинено саме виконання рішення. Також представник позивача зауважує, що інформаційна довідка щодо вартості квартири є належним доказом та додатково надав експертний висновок №82-ЦЗ/20 від 26.08.2020, в якому визначила ринкову вартість квартири [ADDRESS] станом на 21.04.2020. Представник позивача вважає, що надана банком виписка по особовому рахунку не відповідає п.5.5 чинного на час вчинення нотаріального напису Положення про організацію операційної діяльності і банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ №254 від 18.06.2003, а саме: виписка не містить дати здійснення останньої (попередньої) операції та дати здійснення поточної операції, що виключало для нотаріуса можливість перевірити безспірність заборгованості та призвело до вчинення виконавчого напису поза строками позовної давності. Представник позивача наполягає, що надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису) є обов`язковим. Заявлений відповідачем розмір витрат на правову допомогу представник позивача вважала неспівмірним та просила зменшити його. 20.09.2023 справа надійшла у провадження Московського районного суду м. Харкова після скасування рішень першої та апеляційної інстанцій для нового розгляду. Ухвалою від 25.09.2023 справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10.01.2024 було задоволено клопотання про заміну найменування відповідача АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у АТ «Сенс Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100): детальний розрахунок заборгованості [PERSON] по кредитному договору №839/3/27/38/7-285 від 06.07.2007 станом на 31.10.2017 (дату видачі оскаржуваного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А. №24293) на загальну суму 202 901,62 доларів США із зазначенням складових та періодів нарахувань; засвідчені копії документів, що підтверджують факт надіслання Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» письмової вимоги на адресу [PERSON] про погашення заборгованості по кредитному договору №839/3/27/38/7-285 від 06.07.2007; документи, що підтверджують отримання/неотримання позичальником [PERSON] такого листа. На виконання ухвали відповідачем направлено документи 01.03.2024 та 12.03.2024. 04.03.2024 від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, , а саме: розрахунку вимог банку, складений АТ «Сенс Банк»; довідку АТ «Сенс Банк»; листа приватного виконавця Цимбал С. В. «Про суми перерахування стягнутих коштів» від 06.02.2024 №56043523. 06.03.2024 до суду надійшла заява про уточнення позиції АТ «Сенс Банк» у справі. Ухвалою суду від 06.03.2024 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до розгляду у судовому засіданні. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. На питання суду представник позивача підтвердила, що квартира за адресою: [ADDRESS] , придбана за кредитні кошти. Кредит повернуто позивачем не в повному обсязі, яка саме заборгованість за договором залишилася, представник позивача необізнана. Після пред`явлення цього позову позивачем не проводилися оплати за кредитним договором, квартира реалізована у 2018 році. Також повідомила, що спори щодо заборгованості, стягнутої на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, у судах не розглядалися. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В. А. повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься його заява, в якій зазначив, що з урахуванням предмета оскарження вважав, що його процесуальний статус як відповідача позивачем визначено невірно. Справи за спорами щодо визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів, а не до нотаріусів. Приватний нотаріус просив розглядати справу без його участі на підставі наявних в справі документів. Представник відповідача АТ «Сенс Банк» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення або розгляд за його відсутності не подавав, тому суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника АТ «Сенс Банк». Суд, вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини. 06.07.2007 між АКБСР "Укрсоцбанк" як кредитором та [PERSON] як позичальником був укладений договір кредиту №839/3/27/38/7-285, за яким АКБ СР "Укрсоцбанк" надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 95 000,00 доларів США зі сплатою 12,5% річних відповідно до встановленого порядку погашення та кінцевим терміном погашення до 05.07.2022 року на придбання нерухомого майна: квартири [ADDRESS] (т. 1 а.с.7-10). В забезпечення виконання зазначеного договору кредиту, 06.07.2007 між АКБСР "Укрсоцбанк" та [PERSON] був укладений іпотечний договір №839/4/27/38/7-488, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку Банку нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] , яка йому належить на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.07.2007 (т. 1 а.с.11-12). [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Левковець О. Л. 06.07.2007, належить квартира [ADDRESS] . Продаж квартири вчинено за 565 600 грн (т.1 а.с.75,76). 31.10.2017 ПАТ «Укрсоцбанк» в особі свого представника звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. із заявою про вчинення виконавчого напису за кредитним договором від 06.07.2007 №839/3/27/38/7-285, до якого додав: оригінал Кредитного договору; засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; документи стягувача, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, та документи представника стягувача за довіреністю (т. 1 а.с. 123). У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором №839/3/27/38/7-285 від 06.07.2007 виникла заборгованість, яка згідно з розрахунком банку за період з 09.12.2014 по 09.10.2017 складала 202 901,62 доларів США (т. 1 а.с.131, т.3 60-62). 31.10.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. на підставі статтей 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис №24293, яким стягнуто заборгованість за договором кредиту №839/3/27/38/7-285 від 06.07.2007 за період з 09 грудня 2014 року по 09 жовтня 2017 року у сумі 202 901,62 доларів США, що складається з простроченої заборгованості - 88 135,57 доларів США; строкової заборгованості по нарахованим відсоткам - 102,81 доларів США; простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам - 114 663,23 доларів США (т. 1 а.с.6, 77, 122). 22.03.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д. А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса від 31.10.2017 № 24293 (т.1 а.с.78-79). 10.05.2018 постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д. А. описана та накладено арешт на 3-кімнатну квартиру загальною площею 64,9 кв. м, житловою площею 44,8 кв. м, розташовану за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с.165-166). 15.05.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д. А. було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні для надання звіту з питання визначення початкової ціни продажу описаної та арештованої кватири за адресою: [ADDRESS] , яка належить боржнику [PERSON] (т. 1 а.с.81-82). 24.05.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. було направлено на адресу [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» повідомлення про результати оцінки (т. 1 а.с.83). 25.06.2018 електронні торги щодо лоту №282427 "ІПОТЕКА: трикімнатна квартира загальною площею 64,9 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ", стартова ціна 623 400,00 грн не відбулися, що підтверджується протоколом №340997 від 25.06.2018 (т. 1 а.с.84, 85). 26.07.2018 на офіційному сайті СЕТАМ було оприлюднено оголошення про проведення 26.07.2018 електронних торгів щодо лоту № 288595 "ІПОТЕКА: трикімнатна квартира загальною площею 64,9 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] " з продажу квартири за стартовою ціною 498 720,00 грн у межах виконавчого провадження № [NUMBER] (т. 1 а.с.86). Згідно з протоколом проведення електронних торгів №347803 від 26.07.2018 квартира була продана за особливою ставкою у розмірі 578 888,00 грн (т. 1 а.с.87). 06.08.2018 приватний виконавець Бабенко Д.А. склав акт про проведення електронних торгів, відповідно до якого переможцем торгів визнано [PERSON] (т. 1 а.с.88-89). Постановою від 16.10.2018 приватний виконавець округу Харківської області Бабенко Д. А. повернув виконавчий напис №24293 виданий 31.10.2017 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Чуловським В. А. стягувачу (т. 1 а.с. 90). [PERSON] неодноразово звертався до суду із позовами до ПАТ «Укрсоцбанк» та його правонаступника АТ «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню: 23.07.2018 - справа №643/9841/18, ухвалою судді від 25.07.2018 позов повернуто заявнику; 25.07.2018 - справа №643/9999/18, ухвалою судді від 27.07.2018 повернуто позивачу; 01.08.2018 - справа №643/10432/18, ухвалою судді від 03.08.2018 повернуто позивачу; 03.08.2018 - справа №643/10653/18, ухвалою судді від 10.08.2018 позов повернуто; 02.03.2020 - справа №643/3530/20, ухвалою судді від 10.03.2020 позовна заява вважається неподаною та повернута заявнику (т. 1 а.с.95-110). 15.10.2019 АТ «Альфа-Банк», яке в подальшому було перейменовано на АТ «СЕНС БАНК», стало правонаступником усіх прав, обов`язків та майна АТ «Укрсоцбанк», що вбачається зі статуту АТ «СЕНС БАНК» погодженого НБУ 12.09.2022 (том 2 а.с. 211-216, 217-222). Відповідно до Інформаційної довідки про ринкову вартість об`єкту нерухомого майна виконаної ТОВ «Харківська інвестиційна агенція нерухомості» від 07.02.2020, складеної на замовлення [PERSON] , та висновку про вартість майна ринкова вартість квартири [ADDRESS] , без урахування ПДВ становить 1 220 100,00 грн (т. 1 а.с.17, 18-31). Відповідно до експертного висновку №82-ЦЗ/20 від 26.08.2020 ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на 21.04.2020 складає 1 073 900 грн або 39 660 доларів США (т. 1 а.с.168). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат» у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ). При цьому Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. З урахуванням положень статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, а також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Проте характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. У пункті 4.5 договору кредиту від 06 липня 2007 року сторони погодили, що у випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.7 (сплачувати проценти за використання Кредиту в порядку, визначеному пунктами 2.4, 2.5 цього договору), 3.3.8 цього Договору (своєчасно та в повному обсязі погашати кредит з нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями) протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Вчиняючи оспорюваний виконавчий напис, нотаріус указав, що строк платежу за кредитним договором настав, а боржник допустив прострочення сплати платежів. Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку в редакції, що діяла станом на виникнення спірних правовідносин, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. П.7.2 кредитного договору передбачає, що усі повідомлення до цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом, або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача. Підпунктом 2.4 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку в редакції, що діяла станом на виникнення спірних правовідносин, передбачено, що вчинення виконавчого напису за заявою одного з іпотекодержателів здійснюється нотаріусом після спливу десяти днів з дня одержання іншими іпотекодержателями письмового повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідачами доказів дотримання підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, а саме: доказів направлення повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень боржнику, який в даному випадку є одночасно й іпотекодавцем, суду не надано. Більш того, відповідач АТ «Альфа-Банк» (після перейменування - АТ «Сенс Банк») у своєму відзиві від 01.06.2020 зазначив, що стягувач не був зобов`язаний направляти боржнику жодних повідомлень про усунення порушення кредитного зобов`язання. Жодного підтвердження того, що повідомлення, передбачене п.п. 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, направлялося банком як іпотекодержателем суду не надано. 01.03.2024 на адресу суду від відповідача АТ «Сенс Банк» на виконання ухвали суду від 10.01.2024 про витребування доказів надійшла заява про виконання ухвали суду від 10.01.2024, в якій зазначено, що АТ «Укрсоцбанк» не направляв письмової вимоги на адресу [PERSON] про погашення заборгованості по кредитному договору №839/3/27/38/7-285 від 06.07.2007 до 31.10.2017. При цьому суд критично ставиться до зміни позиції представника відповідача -банку в частині того, що позицію «Сенс Банк» щодо ненаправлення письмової вимоги на адресу [PERSON] про погашення заборгованості по кредитному договору не варто брати до уваги, як хибну, поспішну та бездоказову. Також відповідач у листі від 05.03.2024 зазначає, що документи, що підтверджують отримання/неотримання позичальником [PERSON] вимоги банк надати не може, оскільки такі документи в АТ «Сенс Банк» фізично відсутні по причині, що вони могли бути знищені, оскільки їх строк зберігання встановлений у 3 роки. Суд сприймає таку зміну позиції відповідача АТ «Сенс Банк» через майже чотири роки як бажання уникнути наслідків невиконання обов`язку щодо надіслання іпотекодержателем повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю (боржнику). При цьому суд враховує сталу позицію відповідача - банку протягом всього часу перебування справи в провадженні суду, коли банк чітко на однозначно стверджував про те, що не направляв боржнику жодних повідомлень про усунення порушення кредитного зобов`язання, оскільки вважав, що не має такого обов`язку. Отже, АТ «Сенс Банк», який є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк», не надав достатніх доказів надіслання іпотекодержателем ПАТ «Укрсоцбанк» повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю (боржнику) [PERSON] , а тому суд дійшов висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. вчинив оспорюваний виконавчий напис з порушенням положень підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку в редакції, що діяла станом на виникнення спірних правовідносин. Щодо посилання позивача [PERSON] на те, що останній платіж по договору ним здійснений 14 серпня 2008 року, а отже, строк виконання основного зобов`язання було змінено на 11 листопада 2008 року, а тому банк утратив право вимоги за основним зобов`язанням, оскільки з моменту виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині першій статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як вбачається з умов договору кредиту кінцевим терміном погашення кредиту погоджена сторонами дата - 05.07.2022 (п.1.1.1 договору кредиту). П. 7.3 договору кредиту встановлено, що цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань, з урахуванням положень п.7.5 цього договору. Водночас заборгованість за кредитом позивачем в повному обсязі не повернута, доказів пред`явлення банком до позичальника [PERSON] вимоги про дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів суду не надано, сам позивач заперечує направлення йому банком - іпотекодержателем такого повідомлення - вимоги, а тому строк виконання основного зобов`язання за передбачених договором кредиту умов не змінився. Щодо посилання позивача на вчинення виконавчого напису на підставі договору кредиту, який не був нотаріально посвідчений, на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, який був визнаний незаконним постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, суд зазначає таке. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №910/10374/17 висловлені такі висновки. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до частин восьмої, одинадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині. Резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. У частині п`ятій статті 254 КАС України зазначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, -через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України). Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Отже, в порушення вказаних положень законодавства оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався, в період втрати чинності постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (в частині), яким було передбачено вчинення таких виконавчих написів. Враховуючи викладене, суд встановив, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. зареєстрований в реєстрі за № 24293 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» грошових коштів у сумі 202 901,62 доларів США за договором кредиту від 06 липня 2007 року № 839/3/27/38/7-285 вчинений з порушенням діючого законодавства та визнає його таким, що не підлягає виконанню, задовольняючи вимоги в цій частині до відповідача АТ «Сенс Банк». Щодо позовних вимог [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А., суд зазначає таке. Відповідно до висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 14 серпня 2019 року у справі №519/77/18, порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат». «Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.» Відтак, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Чуловський В. А. є неналежним відповідачем у справі, а позовні вимоги пред`явлені до нього не підлягають задоволенню. Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання незаконними дій ПАТ «Укрсоцбанк» щодо звернення із вимогою до приватного нотаріуса про вчинення відповідного виконавчого напису, оскільки такий спосіб захисту не поновить порушене право позивача, тобто є неефективним. Щодо вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів на його користь в порядку відшкодування шкоди в сумі 1 220 100,00 грн суд зазначає таке. В обґрунтування вимоги про відшкодування шкоди позивач посилається на положення Закону України «Про нотаріат». Так, відповідно до ст. 21 Закону України «Про нотаріат» шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних або недбалих дій державного нотаріуса, відшкодовується в порядку, передбаченому законодавством України. Відповідно до положень ст. 28 Закону України «Про нотаріат» шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій або недбалості приватного нотаріуса, відшкодовується в повному розмірі. Нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії: подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов`язаного із вчиненням нотаріальної дії; подала недійсні та/або підроблені документи; не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія, за вчиненням якої звернулася особа. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Так, позивач зазначає, що незаконними діями ПАТ «Укрсоцбанк», які полягають у зверненні із вимогою до приватного нотаріуса Чуловського В. А. за вчиненням виконавчого напису у відсутності нотаріально посвідченої кредитної угоди із пропуском строку для вчинення виконавчого напису, у відсутність повідомлення боржника, та незаконними діями приватного нотаріуса Чуловського В. А., який здійснив виконавчий напис на підставі договору, який не був нотаріально посвідчений із пропуском строку для вчинення виконавчого напису, у відсутність повідомлення боржника, йому спричинені матеріальні збитки, які складають ринкову вартість квартири станом на дату подання позову в сумі 1 220 100,00 грн. Позивач в позові зазначив, що останній платіж за кредитним договором здійснений [PERSON] 14.08.2008. Представник позивача у судовому засіданні зазначила, що [PERSON] після подання позову не сплачував заборгованість за кредитним договором. З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав кредитні кошти в сумі 95 000 доларів США. Відповідно до наданого банком розрахунку позивач погасив заборгованість за кредитом в сумі 6864,43 доларів США та відсотки в сумі 12 428,57 доларів США. Тобто позивач не сплатив основний борг за кредитним договором в сумі 88 135,57 доларів США. Зазначена обставина позивачем не спростована. Зі змісту кредитного договору вбачається, що квартира продана з прилюдних торгів на підставі виконавчого напису нотаріуса, що оскаржується, була придбана за рахунок кредиту, виданого на підставі договору кредиту від 06 липня 2007 року № 839/3/27/38/7-285 (п. 1.2 Договору). Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, що завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Як вбачається з положень ст. 18 ЦК України, Закону України «Про нотаріат» не можуть вважатися неправомірними дії осіб, направлені на захист свого порушеного права, за відсутності встановлення факту зловживання своїми правами. Судом достовірно встановлено, що позивач мав заборгованість за договором кредиту в сумі 88 135,57 доларів США, що становить приблизно 93% від розміру грошових коштів, отриманих у позику від банку. З серпня 2008 року позивач не здійснював жодного платежу в погашення заборгованості, квартира, вартість якої просить стягнути позивачу як завдані збитки, придбана за кредитні кошти. За таких обставин, суд вважає недоведеним завдання збитків позивачеві діями ПАТ «Укрсоцбанк», направленими банком на захист порушеного права, умови, за яких виникає зобов`язання про відшкодування шкоди відсутні, а позовну вимогу щодо відшкодування шкоди такою, що не підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України та у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 20 січня 2020 року між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «ЛІГА СОВА» укладено договір про надання юридичної (правничої) допомоги №С1/20, предметом якого є послуги виконавця по наданню клієнту професійної правничої допомоги , яка пов`язана з захистом прав та інтересів клієнта в усіх судових органах України тощо з питань захисту прав та законних інтересів клієнта. Вартість послуг за договором, форма розрахунків та порядок оплати зазначаються сторонами у додатковій угоді до цього Договору (п.3.1) (т. 1 а.с.216) Відповідно до додаткової угоди до Договору №С1/20 від 21.01.2020 за складання позовної заяви та всіх необхідних процесуальних документів по зазначеній справі, також за представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції по справі за позовом Клієнта до АТ «Альфа-Банк», ПН КМНО Чуловського В. А. про визнання незаконними дій, визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, про відшкодування шкоди, клієнт зобов`язаний сплатити виконавцю 8000 грн (т. 1 а.с.217). Відповідно до рахунку №10/20 від 05.05.2020 позивачем 12.05.2020 було сплачено юридичні послуги згідно з договором С1/20 від 20.01.2020 в сумі 8000 грн, що підтверджується квитанцією (т. 1 а.с.219). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Така заява була зроблена представником позивача зокрема у позовній заяві. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 №301/1894/17, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підставі наданих суду доказів, враховуючи часткове задоволення позову (одну позовну вимогу з чотирьох), суд дійшов висновку про часткове стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, у сумі 2000 грн, розмір яких є співмірним критеріям, передбаченим ч. 4 ст.137 ЦПК України, та сплата яких підтверджена достатніми доказами. Також з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір за задоволену немайнову позовну вимогу в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial