Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

У квітні 2024 року представник Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути, в дольовому порядку відповідно до частки в праві власності, з відповідачів на свою користь: суму боргу за централізоване опалення та абонентське обслуговування в розмірі 24 456,94 грн. за період з 01.10.2018-01.02.2024, суму, на яку збільшилася заборгованість внаслідок інфляційних процесів за період з 01.10.2018 по 23.02.2022, в розмірі 2001,16 грн., три відсотки річних у розмірі 750,58 грн., та судові витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. суму в дольовому порядку відповідно до своїх часток у праві спільної часткової власності. В обґрунтування позову вказано, що згідно особового рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я відповідача [PERSON] за період з 01.11.2018 по 01.02.2024 року рахується заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування в розмірі 24 456,94 грн., яку необхідно стягнути за рішенням суду, так як добровільно відповідачі борг не погашають. Позивач зазначає, що один з відповідачів [PERSON] , на момент виникнення заборгованості був неповнолітнім, та відповідно до ст.177 СК України, батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Обов`язок щодо утримання майна [PERSON] до його повноліття мали його законні представники, а саме батько, [PERSON] , який також має 1/5 частину власності у даному нерухомому майні, за адресю: [ADDRESS] . Тому, до повноліття [PERSON] , а саме до 04.11.2022 року, [PERSON] мав обов`язок утримання майна, яке належать його неповнолітній дитині. 29.04.2024 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження, призначено справу до розгляду (а.с.28,29). Представник позивача КП БМР «Білоцерківтепломережа» Г.Малик в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ЦПК України. Направлені за місцем реєстрації відповідачів судові виклики відділенням поштового зв`язку повернуті на зворотну адресу суду з позначкою «за закінченням терміну збергіння». Відповідачі були повідомлені про час і місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки суду не повідомили, відзиву, заяв чи клопотань про розгляд справи в їх відсутність до суду не надходило та відповідно до положень ст.128,130 ЦПК України вважається, що відповідачі повідомлені належно про розгляд справи. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що по особовому рахунку № [NUMBER] , який відкрито Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» по квартирі [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] , рахується заборгованість за послуги постачання теплової енергії та абонентського обслуговування перед КП БМР «Білоцерківтепломережа», за період з 01.10.2018-01.02.2024, в розмірі 24 456,94 грн. (а.с.5). Позивач провів розрахунок суми на яку збільшилась вказана заборгованість внаслідок інфляційних процесів за період з 01.10.2018 по 23.02.2022, в розмірі 2001,16 грн., три відсотки річних за період з 01.10.2018 по 23.02.2022, у розмірі 750,58 грн., Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої станом на 19.02.2024 року, квартира квартирі [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності по 1/5 частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.8). Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 529621 від 05.04.2024, №529631 від 05.04.2024, сформованого засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані за адресою: по [ADDRESS] ( а. с.23,24). Відповідно до наявних у справі відомостей з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] також зареєстровані за даною адресою (а.с.25-27). При вирішенні спору суд виходить з наступного. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. Згідно частини першої статті 9 даного Закону - споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 14.02.2018 у справі № 462/6393/15-ц. Відповідно до п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 року фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Пунктом 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії встановлено, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. (п.36,37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. А тому, згідно вищенаведених правових норм обов`язком відповідачів є своєчасна оплата отриманих послуг згідно затверджених в установленому порядку тарифів. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України. За змістом наведених норм вбачається, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню до виконання як договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Таким чином, з відповідачів, як споживачів, які не сплачували кошти за отримані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії, у повному обсязі, підлягає стягненню, заборгованість в розмірі 24 456,94 грн. за період з 01.10.2018-01.02.2024. Згідно з вимогами статті 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України. Позивачем правомірно проведено розрахунок сум, згідно з положеннями ст. 625 ЦК України, за період з 01.10.2018 по 23.02.2022 року. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відносини щодо майна малолітніх осіб визначаються нормами сімейного законодавства. Малолітнім особами може належати будь-яке майно, яке відповідно до закону є об`єктом права приватної власності фізичних осіб. Проте, будучи власниками, малолітні не здатні здійснювати свої права самостійно, оскільки мають часткову цивільну дієздатність (ст.31 ЦК України). Тому майном, що належить малолітній дитині, управляють інші особи, в першу чергу її батьки. Згідно ч.1 ст.177 ЦК України, батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Згідно статті 356 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (стаття 360 ЦК України). Слід зазначити, що особовий рахунок по квартирі відкритий на ім`я одного відповідача, а саме [PERSON] . Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Відповідно до правил ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає дольовому стягненню сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн., а саме по 605,60 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved