Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

До суду із позовом звернулось Акціонерне товариство «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказавши, що 27.08.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8954897422, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 24506 гривень терміном на 36 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01 % річних відсотків від суми боргу за договором та щомісячних відсотків в розмірі 6 % від суми кредиту, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити за його використання відсотки на умовах договору. Всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» та розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР». Позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовною загальною вартістю кредиту. В подальшому, 17 грудня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» було укладено Договір факторингу № 171221, за яким первісний кредитор передав позивачу за плату належні йому права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 8954897422 від 27.08.2020. Про зміну кредитора відповідач був повідомлений. Однак, всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на вимогу погасити борг, відповідач не виконав свого зобов`язання та після відступлення позивачу права грошової вимоги не виконав умови договору. Внаслідок неналежного виконання умов укладеного договору позичальник перед банком має заборгованість станом на 25.06.2023 в сумі 59028,60 гривень, з яких: 22461,71 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 3,94 гривень - заборгованість за річними відсотками, 36562,95 гривень - заборгованість за щомісячними відсотками. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь вказану вище заборгованість по кредитному договору, а також судові витрати по справі. Представник позивача повідомлений у встановленому законом порядку про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, проте в позові зазначив, що просить розглянути справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Згідно до ст. 128 ч.7 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи; відповідач письмових клопотань про відкладення розгляду справи і заперечень (відзиву) не надіслав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 3, 6, 11, 525, 627 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За нормами частин 1, 2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Згідно із вимогами п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, що визначені змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності з положеннями ст. 509, 526, 1054 ЦК України особа, яка уклала кредитний договір та отримала кошти повинна виконувати його належним чином та повернути кошти у відповідності з умовами кредитного договору. Судом встановлено, що 27.08.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8954897422, згідно умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» надав позичальнику кредит у сумі 24506 гривень терміном на 36 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01 % річних від суми боргу за договором та щомісячних відсотків в розмірі 6 % від суми кредиту. Сторони кредитного договору погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати відсотки за користування кредитом та здійснити повернення кредиту на умовах, передбачених в кредитному договорі № 8954897422. Дані умови встановлені кредитним договором № 8954897422 від 27.08.2020 р., паспортом кредиту № 4897422, заявою - анкетою (а.с. 21-22). Відповідач отримав обумовлений сторонами кредит та використовував на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 17 грудня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» було укладено Договір факторингу № 171221, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає (відступає) АТ «Таскомбанк» за плату, а АТ «Таскомбанк» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель Заборгованості), що підтверджено копією Договору факторингу, доданим до матеріалів позову, витягом з реєстру боржників та розрахунку заборгованості станом на 25.06.2023 р. згідно якого відповідач має заборгованість за кредитним договором № 8954897422 в сумі 59028,60 гривень (а.с. 6, 29-36). Так, у позивача виникло право вимоги до відповідача згідно укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» договору факторингу № 171221 та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передало АТ «Таскомбанк» права вимоги за Кредитним договором № 8954897422 від 27.08.2020 року, укладеним з [PERSON] . Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 8954897422 від 27.08.2020 станом на 25 червня 2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 59028,60 гривень, з яких: 22461,71 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 3,94 гривень - заборгованість за річними відсотками, 36562,95 гривень - заборгованість за щомісячними відсотками (а.с. 6). Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. 509, 526, 1054 Цивільного кодексу України відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того, Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором ст. 612 Цивільного кодексу. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Вище наведені обставини достовірно встановлені судом та сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим позов необхідно задовольнити в повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved