Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON] ( [INFO] ) - свідоцтва про право власності на житло від 15.07.1993 року, виданого Виконавчим комітетом Сумської міської ради народних депутатів згідно з рішенням виконавчого комітету Сумської міської Ради народних депутатів від 25.06.1993 року № 415. В обґрунтування своїх вимог заявниця посилалась на те, що вона є співвласницею квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.07.1993 року, виданого Виконавчим комітетом Сумської міської ради народних депутатів за результатами приватизації згідно з Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». 15.07.1971 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після шлюбу прізвище заявниці було змінено на « [PERSON] ». [INFO] у подружжя народилась донька - [PERSON] . Чоловік заявниці [PERSON] помер, спадкоємцями після його смерті є заявниця та її донька [PERSON] , після смерті [PERSON] 23.11.2022 року було заведено спадкову справу. З 16.10.1979 року [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Так заявниця, як член сім`ї наймача вказаної квартири була включена до свідоцтва про право власності на житло як співвласник. Однак в свідоцтві про право власності на житло від 15.7.1993 року невірно зазначено її прізвище - « [PERSON] » заміст вірного « [PERSON] ». Враховуючи зазначене, донька заявниці звернулася до Управління «ЦНАП у м. Суми» Сумської міської ради з метою виправлення помилки в написанні їх прізвища у свідоцтві про право власності на житло, але їй було відмовлено у виправленні помилки. З огляду на вказане, у зв`язку з необхідністю виправлення помилки у свідоцтві про право власності на житло заявниця звернулась до суду з метою встановлення належності правовстановлюючих документів. Представник заявниці [PERSON] - адвокат Авраменко О.В. в письмовій заяві поданій до суду просить розгляд справи проводити без його участі та участі заявниці, просить суд заяву задоволити. Заінтересовані особи - [PERSON] , Сумська міська рада про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, до суду не з`явились. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом встановлено, що 15.07.1971 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб (а.с.9). після шлюбу прізвище заявниці було змінено на « [PERSON] ». [INFO] у подружжя народилась донька - [PERSON] (а.с.10). 15.07.1993 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] отримали свідоцтво про право власності на житло - квартири за адресою: [ADDRESS] , видане Виконавчим комітетом Сумської міської ради народних депутатів за результатами приватизації згідно з Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.11). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12). 23.11.2022 року заведено спадкову справу після померлого [PERSON] (а.с.13). [PERSON] звернулася до Управління «ЦНАП у м. Суми» Сумської міської ради з метою виправлення помилки в написанні їх прізвища у свідоцтві про право власності на житло, але їй було відмовлено у виправленні помилки (а.с.14). У правовстановлюючому документі містяться розбіжності в написанні прізвища, які не дають змогу встановити, що в правовстановлюючому документі зазначена саме [PERSON] .. Відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру, яка розташована в [ADDRESS] , виданого 15.07.1993 року Виконавчим комітетом Сумської міської ради народних депутатів, прізвище співвласника зазначено як « [PERSON] ». Відповідно до паспорта прізвище заявниці - « [PERSON] » (а.с.6). Вказані розбіжності унеможливлюють оформлення заявниці її права власності на квартиру та унеможливлюють оформлення нею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке вона фактично прийняла у спадщину. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановити факт належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, так як підтвердить виникнення права власності в порядку спадкування на вищевказану нерухомість. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини першої статті 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі викладеного,

Outcome: approved