Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про звільнення від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 107 220,54 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є батьком [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з нього на користь відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У рамках виконавчого провадження про стягнення зазначених аліментів виникла заборгованості у сумі 107\~220,54 грн. Зазначає, що весь час сумлінно та систематично сплачував аліменти на утримання сина, тому був здивований, як могла утворитися така заборгованість, адже ним було щомісячно сплачено аліменти, про що свідчать квитанції про переказ коштів. Проте сума аліментів, які підлягає стягненню, зазначена в розрахунку заборгованості відрізняється від суми, яку зазначив до сплати виконавець. Під час відвідування виконавчої служби, виконавець роз`яснив йому про розмір щомісячних платежів, які ним були сплачені. Позивач вказує, що згідно статей\~197 Сімейного кодексу України (далі СК України)\~суд може повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказує, що зазначений борг по аліментах ставить його у скрутне матеріальне становище. Він не має можливості сплачувати зазначену суму, так як допомагає батькам, для яких являється годувальником, оскільки батько інвалід 3-ї групи, мати пенсіонерка. Значну частину своєї пенсії вони витрачають на ліки, тому він змушений допомагати їм матеріально. Покликаючись на викладені обставини, просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 22 травня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 05 червня 2024 року у справі відкрито провадження, ухвалено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, 15 липня 2024 року подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, 24 липня 2024 року суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги не визнає, в задоволенні позову просить відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, 17 липня 2024 року надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, щодо вирішення справи покладаються на розсуд суду. Згідно з ч. 1\~ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі-\~ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, суд доходить такого висновку. Судом встановлено, що з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] на підставі рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 14 грудня 2016 року здійснюється стягнення аліментів на утримання їхнього спільного сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 листопада 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнення вказаних аліментів здійснюється у рамках виконавчого провадження №53198836, в якому станом на 18 березня 2024 року виникла заборгованість за аліментами на суму 107220,54 грн, що стверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виданої в. о. начальника Рожищенським ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ Міністерства юстиції Н. Поліщук. Згідно частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень\~статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яку ратифіковано\~Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно статей\~8,\~11 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України\~визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому частиною другою\~статті 197 СК України\~передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до частини четвертої\~статті 273 ЦПК України\~якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно частини першої\~статті 273 СК України\~якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до пункту 22\~постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року\~суд, у випадках передбачених\~статтею 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Викладене вище повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові №343/860/17 від 21 листопада 2018 року та №344/12158/16-ц від 01 серпня 2018 року. З досліджених у судовому засідання доказів установлено, що позивач був обізнаний про стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання їхнього спільного сина [PERSON] . Будь-яких доказів того, що вищевказана заборгованість зі сплати аліментів виникла у зв`язку з тяжкою хворобою позивача або іншою обставиною, що має істотне значення, матеріали справи не містять і на такі обставини позивач не посилається. Перебування на утриманні позивача батьків, які перебувають на його утриманні, стосуються матеріального та сімейного стану позивача, що прямо передбачено частиною першою\~статті 197 СК України, та може бути підставою відстрочки або розстрочки сплати ним заборгованості, однак не для звільнення від її сплати. Також вказані обставини можуть бути підставою для вирішення питання про зменшення розміру аліментів, що стягуються, однак суд у рамках даної справи позбавлений можливості вирішувати це питання, оскільки відповідні вимоги не заявлялися і докази на обґрунтування обставин, які входять у предмет доказування в таких справах, суду сторонами не подавалися та не досліджувалися. Суд зазначає, що звільнення позивача від заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, яка проживає окремо, у зв`язку з доглядом та утриманням батьків, призведе насамперед до порушення прав такої дитини. Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 СК України повнолітня дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Таким чином, не може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментах лише сам по собі факт перебування на утриманні позивача батьків, оскільки збільшення обсягу прав та інтересів одних за рахунок прав та інтересів інших є недопустимим. Частиною першою\~статті 188 СК України\~передбачено можливість звільнення батьків від обов`язку утримувати свою дитину у випадку якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Матеріали справи, досліджені судом, не містять жодних відомостей про те, що неповнолітній [PERSON] отримує хоча б якісь доходи, які б забезпечували його потреби і свідчили про можливість звільнення його батьків від сплати аліментів на його утримання. Оскільки позивачем не надано доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 107220,54 грн, що стягуються на утримання неповнолітнього [PERSON] , тому суд доходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed