Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

05 березня 2024 року [PERSON] через систему «Електронний суд» в особі представника звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, відповідно до якої просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Однак шлюбні відносини позивача з відповідачем фактично припинились. З лютого 2022 року сторони припинили вести спільне господарство, їх більше не пов`язує спільний побут. Позивачем подано позовну заяву про розірвання шлюбу (справа №202/16259/23) та 15 листопада 2023 року було ухвалено рішення по справі, відповідно до якого шлюб між сторонами розірвано, проте рішення не набрало законної сили. В серпні 2023 року відповідач разом з дітьми переїхав до квартири [ADDRESS] та з серпня 2023 року діти проживають разом з батьком. Наголошує, що відповідачка нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків, у вихованні дітей участі не бере, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча діти проживають разом з розивачем. Відповідачка наразі проживає окремо. Оскільки мати дітей не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання спільних дітей сторін, відповідач вимушений поставити питання про стягнення аліментів та звернутись до суду. Матеріальної допомоги від держави відповідач не отримує, тому донька та син сторін знаходяться на повному утриманні відповідача та проживають разом з ним за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією акту про проживання за місцем вимоги від 28.08.2023 року. З метою захисту порушених прав та інтересів, позивач обрав судовий захист відновлення таких прав, що і зумовило його звернутись до суду з відповідною позовною заявою про стягнення аліментів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 березня 2024 року, головуючим суддею у розгляду вказаної справи визначено суддю Слюсар Л.П. В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 07 березня 2024 року судом був направлений запит до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , відповідь з якого надійшла на адресу суду 29 березня 2024 року. Ухвалою судді від 01 квітня 2024 року вказану позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із наявністю її недоліків та позивачу було надано строк для їх усунення. 09 квітня 2024 року на виконання ухвали судді від 01 квітня 2024 року представником позивача через систему «Електронний суд» були усунуті недоліки позовної заяви та надано докази надсилання копій поданих до суду документів відповідачу по справі. Ухвалою судді від 11 квітня 2024 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, натомість від представника позивача, адвоката Ліфлянчика С.І., документ сформований в системі «Електронний суд» 16.07.2024 року надійшла заява, відповідно до якої просили розглядати справу без їх участі. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за місцем реєстрації, яка нею отримана.\~Причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала, у зв`язку з чим, враховуючи, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого 25 жовтня 2008 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1118 (а.с. 13). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська віл 15 листопада 2023 року (справа №202/16259/23) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження; серії [NUMBER] , виданого 05 травня 2009 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції; серії [NUMBER] , виданого 13 жовтня 2015 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 10, 15). На даний час [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] , тобто з позивачем у справі, що підтверджується підтверджується копією акта про проживання за місцем вимоги від 28.08.2023 року та копією акта про проживання за місцем вимоги від 23.11.2023 року. Крім того судом встановлено, що Єдиний державний реєстр судових рішень містить рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі №202/20219/23 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів на утримання дітей Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2024 року в задоволення позовних вимог [PERSON] відмовлено. Рішення набрало законної сили 14.03.2024 року. Судом встановлено, що на день подання позову по день ухвалення рішення неповнолітні діти проживають з батьком та перебувають на його утриманні. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, на момент звернення до суду спільні діти сторін у справі мешкають разом із батьком, тобто позивачем у справі, та перебувають на повному його утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання спільних з позивачем дітей добровільно не надає. Доказів протилежного відповідач не надав. Між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості про розмір стягуваних аліментів на утримання дітей, що зумовило виникнення спірних правовідносин, що регулюються наступними правовими нормами. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини 2 статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16, відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Суд, із врахуванням обставин, визначених ст. 182 СК України, враховуючи, що спільні діти позивача та відповідача мешкають разом із батьком, тобто позивачем у справі, та перебувають на повному її утриманні, відсутність у відповідача інших утриманців, та визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача щомісячно на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, у зв`язку із тим, що позивача на підставі Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 гривень. Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 268\~ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved