Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

29 березня 2024 року представник [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] недієздатною; призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном над [PERSON] , [INFO] . Свою заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , остання є інвалідом з дитинства, підгрупа «А». [PERSON] хвора з раннього дитинства, спостерігається на обліку у невролога за місцем мешкання, спостерігається у психіатрів, має повний діагноз «психічний розлад органічного генезису, Синдром Секеля, мікроцефалія, синдром лікворної гіпертензії. Помірна розумова відсталість з важким розладом мови, що привело до вираженої соціальної дезадаптації». Вихованням та розвитком дитини займається її мати. У зв`язку з тим, що [PERSON] не усвідомлює значення своїх дій, не може керувати ними, потребує стороннього догляду, її необхідно визнати недієздатною та призначити опікуна. У судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заяву та просили її задовольнити, представник [PERSON] адвокат Маюрнікова В.Н. не заперечувала у задоволенні заяви. У судовому засіданні також була присутня [PERSON] , [INFO] , яка не заперечувала у задоволенні заяви та виявляла прихильність до своєї матері [PERSON] . Представник заінтересованої особи надав заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Згідно копії паспорта серії [NUMBER] , копії паспорта № [NUMBER] , копії свідоцтва про народження № [NUMBER] [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Останні зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Згідно копії посвідчення № [NUMBER] [PERSON] є дитиною-інвалідом до 18 років. Згідно виписки №2773 із медичної карти хворого КНП «Чугуївська Центральна лікарня ім.М.І.Кононенка» ЧМРХО у [PERSON] синдром Секкеля, органічне ураження Ц.Н.С., Мікроцефалія, атактичний синдром, грубий когнітивний дефіцит, системне недорозвинення мовлення. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №430, складеного ХФ СЕ ДУ «Інститут Судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», [PERSON] не теперішній час виявляє хронічний, стійкий психічний розлад у формі помірної розумової відсталості. [PERSON] на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно подання Печенізької селищної військової адміністрації Чугуївського району Харківської області №01-09/209 від 23.05.2024 Рада опіки та піклування при виконавчому комітеті Печенізької селищної ради прийняла рішення щодо підтримання кандидатури [PERSON] , як потенційного опікуна над [PERSON] , у випадку визнання її недієздатною в судовому порядку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Постановою Пленуму ВСУ № 3 від 28.03.1972 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним», із змінами та доповненнями, передбачено, що встановлений ст. ст. 15 і 16 ЦК, судовий порядок вирішення питання про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним є важливою гарантією захисту прав і законних інтересів громадян. Згідно ч. 1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За положенням ч. 1 ст.41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законами та іншими нормативно-правовими актами. За змістом ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно із ч. 3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Оцінюючи в сукупності надані докази, зокрема копії медичних довідок, висновок експертів №430, які попереджені про кримінальну відповідальність за видачу явно неправдивого висновку, суд приходить до висновку, що заява про визнання [PERSON] недієздатною є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. За положенням ч. 4 ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Законодавець, захищаючи недієздатну особу, покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже, призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88. Згідно із ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Пунктом 3.1. Правил опіки та піклування, затвердженого наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року № 34/166/131/88, передбачено, що при призначенні опікуна беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить призначити опікуна за поданням органу опіки та піклування. Рада опіки та піклування при виконавчому комітеті Печенізької селищної ради прийняла рішення щодо підтримання кандидатури [PERSON] , як потенційного опікуна над [PERSON] . При вирішенні питання щодо призначення опікуна, суд враховує, що [PERSON] за станом здоров`я може виконувати обов`язки опікуна. Обставин, за яких [PERSON] не може бути опікуном, судом не встановлено. Враховуючи викладене, заява [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна обґрунтована та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 6 і ч. 7 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. За положенням ст. 299 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved