Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЙС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14.11.2018 між АТ «Банк Кредит Дніпро» (надалі - Банк) та відповідачем [PERSON] (надалі - позичальник, відповідач) укладено кредитний договір №22031000095412, відповідно до умов якого банком надано позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 24800,00 грн. строком на 24 місяці з оплатою процентів в розмірі - 0,001% річних за строкову заборгованість та в розмірі 56,0% річних - за прострочену заборгованість. Платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних платежів - обов`язкових платежів в сумі не менше 1901,34 грн.; дата та розмір обов`язкового платежу зазначається в графіку платежів, що викладені в розділі 4 Договору. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 24800,00 грн. Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 11.07.2023 виникла заборгованість за кредитним договором розмірі 23470,30 грн., яка складається з наступного: 13904,20 грн. - залишок простроченого кредиту; 886,10 грн. - залишок прострочених відсотків; 8680,00 грн. - залишок прострочених комісій. 12.07.2023 АТ «Банк Кредит Дніпро» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 12/07/23, строк дії якого закінчується 12 липня 2026 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право Нового кредитора до відповідача, який згідно з витягом із Реєстру Боржників до Договору факторингу №12/07/23 від 12.07.2023 мав непогашену заборгованість за кредитним договором на загальну суму 23470,30 грн. 29.01.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №29/01/24-01, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право грошової вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» до відповідача, який згідно з Реєстром боржників від 29.01.2024 до Договору факторингу № 29/01/24-01 від 29.01.2024 мав непогашену заборгованість за кредитним договором у розмірі 23470,30 грн. При цьому, ні позивачем, ні первісними кредиторами неустойка, штрафи та пеня за Кредитним договором не нараховувались. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором та покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.02.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Цією ж ухвалою суду сторонам встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових пояснень. Ухвалою суду від 23.05.2024 постановлено про розгляд цієї цивільної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив провести розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, інших заяв в ході розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, повідомленого належним чином, шляхом направлення судових повісток та усіх процесуальних документів в особистий кабінет позивача в підсистемі «Електронний суд». Відповідачка у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій позовні вимови та обставини, викладені у позові визнала у повному обсязі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що 14 листопада 2018 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем [PERSON] укладено Кредитний договір №22031000095412, у відповідності до якого остання отримала грошові кошти (кредит) в сумі 24800,00 грн. на споживчі потреби; зі строком кредитування - 24 місяців, з кінцевою датою повернення кредиту - 14.11.2020, із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами: 0,001% річних, на прострочену заборгованість 56,0% річних; з щомісячною комісією за обслуговування кредиту у розмірі 3,5 % від суми кредиту (п.1.1-1.2. договору). Пунктом 1.3 договору визначено, що Банк формує графік платежів, який викладено в розділі 4 цього Договору, із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін. Кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта, відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро». Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта (п. 1.4. договору). Пунктом 2.1. кредитного договору передбачено, що платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів, далі - обов`язковий платіж. У розділі 4 кредитного договору №22031000095412 від 14.11.2018 сторони погодили Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки за цим договором (а.с.16-17). З виписки по особистому рахунку Відповідача за кредитним договором №22031000095412 від 14.11.2018, вбачається, що 14.11.2018 АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на рахунок позичальника, відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро», як це передбачено умовами Кредитного договору, також ця виписка містить відомості про використання відповідачем кредитних коштів, здійснення платежів з погашення боргу, що свідчить про існування договірних зобов`язань перед Банком (а.с.25-114). Відтак, у межах строку користування кредитом відповідач зобов`язаний був повертати Банку кредит і сплачувати проценти за погодженою сторонами ставкою, однак належним чином не виконував свої зобов`язання. Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованості за кредитним договором №22031000095412 від 14.11.2018 станом на 11.07.2023 заборгованість становить 23470,30 грн., яка складається з наступного: 13904,20 грн. - залишок простроченого кредиту; 886,10 грн. - залишок прострочених відсотків; 8680,00 грн. - залишок прострочених комісій (а.с.115-117). Отже, позичальником [PERSON] були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. 12.07.2023 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 12/07/23, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право Нового кредитора до відповідача, який згідно з витягом із Реєстру Боржників до Договору факторингу мав непогашену заборгованість за кредитним договором на загальну суму 23470,30 грн. (а.с.120-139). 29.01.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач - ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу №29/01/24-01, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право грошової вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» до відповідача, який згідно з Реєстром боржників від 29.01.2024 до Договору факторингу № 29/01/24-01 від 29.01.2024 мав непогашену заборгованість за кредитним договором у розмірі 23470,30 грн. (а.с.140-153). 30.01.2024 позивач направив на адресу відповідача письмову вимогу про повернення всієї суми споживчого кредиту, у якій одночасно повідомив про те, що відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором та вимагає протягом 7 днів погасити заборгованість у розмірі 23470,30 грн., що також підтверджується копією списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів (а.с.154,155). До правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню такі норми права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування»). Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Факт отримання кредитних коштів підтверджується дослідженою судом випискою за рахунком, у якій наявні відомості про зарахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача. З цього ж доказу вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, частково сплачував заборгованість. Зазначені докази є належним та допустимими і підтверджують обставини, на які посилається позивач. Щодо відступлення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЙС» права вимоги за кредитним договором, то суд зазначає наступне. Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). В матеріалах справи відсутні докази вручення відповідачу повідомлення про заміну сторони (кредитора) у спірному зобов`язанні. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ч. 2 ст. 516 ЦК України). Разом з тим, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що ТОВ «ФК «ЕЙС» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги за кредитним договором, а [PERSON] прийняла умови та правила надання банківських послуг, однак у порушення умов указаного договору не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором. Позивачем заявлено позовні вимоги в межах суми та складових розміру вимог, які мав первісний кредитор. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України). Зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договорам у зазначеному вище розмірі. Крім того, суд бере до уваги, що у відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідачка визнала позов, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно з платіжною інструкцією (а.с.12) при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. (із застосуванням пониженої ставки судового збору за подання позовної заяви в електронній формі). При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та враховує положення ч.1 ст.142 ЦПК України, відповідно до яких у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved