Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем [PERSON] 07 серпня 2004 року було укладено шлюб. На момент подачі позову в Амур-Нижньодніпровському районному суді м. Дніпропетровська перебуває мій позов про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . На даний час [PERSON] навчається на 2 курсі коледжу та проживає разом з матір`ю, а отже не має можливості працювати та самостійно себе утримувати. Матеріальний стан матері позивачки не дозволяє самостійно утримувати його, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви та до закінчення позивачкою навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років. 13 березня 2024 р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що відповідач надає щомісяця грошову допомогу в готівковій та безготівковій формі. Оплата освітніх послуг за [PERSON] , [INFO] , покладена не на нього, а на сторонню юридичну особу. [PERSON] , не потребує грошових коштів для задоволення повсякденних грошових потреб, оскільки такі кошти йому надає відповідач добровільно, а також [PERSON] працевлаштований та заробляє гроші самостійно. 28 березня 2024 року від позивачки надійшла відповідь на відзив в якому зазначила наступне. У сторонніх осіб відсутній обов`язок оплачувати вищезазначені потреби на відміну від відповідача, умови повернення наразі не визначені і можуть стати великим тягарем для третьої особи у майбутньому. Третя особа навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб мати самостійний заробіток. Винесення рішення про стягнення аліментів не заважатиме відповідачу продовжувати надавати допомогу третій особі, а лише забезпечить від можливого ухилення надання допомоги відповідачем. 17 квітня 2024 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив у якому зазначив наступне. Третя особа є повнолітнім та має можливість сам звернутися до суду із позов про стягнення аліментів на його утримання, що свідчить про відсутність потреб в такому утриманні. Також законодавством України не заборонено працевлаштування осіб, які навчаються на денній формі навчання, тим паче можливе працевлаштування на неповний робочий день, за сумісництвом, або за дистанційною формою роботи. Позивачем не доведено необхідність стягнення аліментів з відповідача, а тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили суд позовні вимоги задовольнити. Представник відповідачки у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Третя особа у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як передбачено\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1\~ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст.ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України, ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Правовідносини по даному позову регулюються\~Сімейним кодексом України. Згідно зі\~ст. 199 Сімейного кодексу України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть\~надавати матеріальну допомогу.\~\~Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.\~\~Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч. 1\~ст. 200 Сімейного кодексу України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 цього Кодексу. Також, відповідно до п. 20\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до\~ст. 201 Сімейного кодексу України\~до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. ст.\~187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Як встановлено судом, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття (а.с. 11). Згідно довідки НТУ «Дніпровська політехніка" від 26.12.2023 року [PERSON] , [INFO] , є студентом другого курсу денного відділення(а.с.12). На теперішній час року [PERSON] є повнолітнім. Відповідно до договору про надання платних освітніх послуг №847/ФІТ-22 від 06.09.2022 року загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання 83200,00 грн, а вартість освітньої послуги за один навчальний рік 20800,00 грн. (а.с. 3) Відповідно до копії трудової книжки Серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , з 01.09.2023 р. по 31.10.2023 р. працював на посаді вчителя в КЗО «Ліцей Синергія» ДОР», з 01.11.2023 р. по 11.03.2024 р. працював на посаді лаборанта в КЗО «Спеціальна школа №10» ДОР (а.с.140). Відповідно до Листа ТОВ «БК Будкомплект дизайн» ха вих..№28/12-38-1 від 28 грудня 2023 р. ТОВ «БК Будкомплект дизайн» повідомляє, що надає згоду на оплату за навчання [PERSON] , [INFO] з подальшим його працевлаштуванням на 0,5 ставки до закінчення навчання [PERSON] та на повну ставку після закінчення навчання (а.с.48). Суд зазначає, що правовідносини по даній справі регулюються ст. 199 СК України, відповідно до якої обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вказані юридичні факти у своїй сукупності утворюють юридичний склад, необхідний та достатній для виникнення аліментного зобов`язання по утриманню батьками своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Згідно ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує стан здоров`я сторін, а також їх матеріальний стан. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обов`язку батьків по утриманню повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Суд повідомляє, що оплата освітніх послуг та забезпечення засобами зв`язку [PERSON] Товариством з обмеженою відповідальністю «БК Будкомплект дизайн», не позбавляє його права на стягнення з відповідача, [PERSON] , аліментів на його утримання. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, те, що відповідач має працездатний вік, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим стягнути щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви та до закінчення [PERSON] навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років, оскільки саме такий спосіб утримання обрано позивачкою. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 1211 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved