Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Акціонерне товариство «ОТП Банк» (місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, ЄДРПОУ: 21685166) через свого представника звернулося до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24.12.2019 року в сумі 63041 грн 63 коп. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 24.12.2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2028170182, який за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконувала, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість у розмірі 63041 грн 63 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 40000 грн та заборгованості по відсоткам у розмірі 23041 грн 63 коп. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.01.2024 року дану справу направлено за підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28.02.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання також не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за адресою її проживання. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12.08.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 24.12.2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2028170182, який за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток. Розділ 2 кредитного договору передбачає, що попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід?ємною частиною яких є заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» (№ 2028170182 від 24.12.2019), та які розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП Банк» www.otpbank.com.ua, позичальник бажав оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб. Відповідно до умов договору, АТ «ОТП Банк» взяв на себе зобов?язання з відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки. На картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий за заявою [PERSON] , було встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правилами користування карткою. Згідно умов обслуговування кредитної лінії, за користування кредитом, Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами Банку. Розділ 2 кредитного договору передбачає, що за користування Кредитом АТ «ОТП Банк» нараховує проценти у розмірі 5% (п?ять відсотків) в місяць. Як вбачається зі звіту-рахунку, [PERSON] використано кредит у загальному розмірі 40 000,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2028170182 від 24.12.2019 року станом на 19.10.2023 року у [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 63041 грн. 63 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 40000 грн. 00 коп. та заборгованості по відсоткам у розмірі 23041 грн 63 коп. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 628 ЦК України Договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано звіт-рахунок за період з 31.01.2020 року по 27.06.2023 року, якими підтверджено, що [PERSON] користувалася кредитними коштами, наданими банком, графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту. Крім того, кредитний договір №2028170182, який містить відсоткові ставки за користування кредитними коштами, підписаний особисто [PERSON] . Дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази, суд доходить висновку, що АТ «ОТП Банк» свої зобов?язання за договором №2028170182 від 24.12.2019 року виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором. В той час як відповідач свої договірні зобов`язання не виконала і не повернула банку кошти у сумі та у строк, визначений договором, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved