Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , просив суд стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 125939,86 грн. за кредитним договором №б/н від 14.03.2013 року. В обгрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до укладання договору №б/н від 14.03.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 34\~000,00 грн. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується документом про смерть від 12.11.2019 року. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] та [PERSON] , вказана обставина підтверджена копіями паспортів, де в якості адреси реєстрації зазначена: [ADDRESS] . 16.06.2020 року банком була направлена претензія кредитора до Другої дніпровської державної нотаріальної контори, та 23.06.2020 року отримана відповідь, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». На підставі ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1273 ЦК України відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. 26.09.2023 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, проте ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 14.03.2013 становить 125939,86 грн., які складаються з наступного: 34000,00 грн. заборгованість за кредитом; 66\~886, 10 грн. заборгованість за відсотками; 8\~053,76 грн. заборгованість з комісії; 17\~000,00 грн. заборгованість з пені. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.11.2023 року клопотання про витребування доказів задоволено. Витребувано з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради відомості про реєстрацію: [PERSON] , дата народження: [INFO] , який помер [INFO] , а саме: довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] , станом на 17.03.2017 рік. Витребувано з Другої Дніпровської державної нотаріальної контори інформацію зі спадкового реєстру щодо заведення спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] , дата народження: [INFO] , та в разі наявності, належним чином\~завірені копії\~усіх матеріалів\~спадкової справ\~після смерті [PERSON] , дата народження: [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , який помер [INFO] . 18.01.2024 року до суду надійшли витребувани документи з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2024 року відкрито провадження по справі, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12.03.2024 року до суду представником [PERSON] адвокатом Чуміної К.Г. подан відзив, відповідно якого зазначено, що відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі. [PERSON] помер [INFO] , про що 04.03.2019 року складено відповідний актовий запис №514. Відповідно до вимог п.7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження усправі, серед іншого, якщо настала смерть фізичної особи або її оголошено померлою. Смерть [PERSON] настала до подання позову. Також зазначає, що відповідачі не прийняли спадщину за померлим [PERSON] оскільки не подавали заяв про її прийняття та не проживали з ним на час відкриття спадщини. [PERSON] з 2015 року проходив військову службу за контрактом, та не проживав за своїм місцем реєстрації. Місцем смерті [PERSON] є: «Україна, Луганська область, Новоайдарський район, с. Кримське». Також відповідачі не набули статусу спадкоємців, оскільки не набули від спадкодавця жодного майна. Докази щодо належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна також відсутні. Також вважають. Що банком порушено строк пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника, що позбавляє його права вимоги. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2024 року в частині пред`явлення позовних вимог до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця - закрито. Представник позивача в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі. Представник [PERSON] адвокат Чуміна К.Г. в судове засідання не зявилась, надіславши заяву до суду про розгляд справи без їх участі, просили відмовити у задоволені позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав. За частиною першою\~статті 16 ЦК України, частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 2\~статті 6 ЦК України\~передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно зі\~статтею 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом\~статті 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 2\~статті 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина 1\~статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини 4\~статті 1268 ЦК України\~малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами 2-4\~статті 1273 цього Кодексу. З матеріалів справи установлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ФОП [PERSON] підписана Заява про відкриття поточного рахунку, згідно якої [PERSON] приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http:privatbank.ua, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування №б/н від 14.03.2013 року. Згідно даних свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . Згідно даних довідки №6/5-5408 від 18.12.2023 року [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 27.11.2000 по теперішній час; [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 19.06.2007 по теперішній час. Згідно даних свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2024 року в частині пред`явлення позовних вимог до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця - закрито. З копії матеріалів спадкової справи № 359/2020, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , вбачається, що спадкова справа була заведена 17.06.2020 року на підставі Претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк». Спадкоємці з відповідними заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини не звертались. Відповідно до положень\~статті 1282 ЦК\~України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених\~статтею 1282 ЦК\~України, а саме в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно із частиною 3\~статті 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1\~статті 81 ЦПК України). Згідно з частиною 6\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах 2 та 3\~статті 83 цього Кодексу. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази (стаття 84 ЦПК України). Відповідно до частини 1\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина 1\~статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. В оцінці поведінки та способу ведення справ банком враховується те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними у цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Враховуючи, що предметом спору у цій справі є вимоги кредитора до спадкоємців про стягнення заборгованості за кредитним договором,\~АТ КБ «ПриватБАнк»\~зобов`язано було довести ті обставини, на які банк посилається як на підставу свої вимог, тобто подати суду докази наявності у спадкодавця майна та його вартості, кола спадкоємців, які прийняли спадщину. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 306/486/17 (провадження № 61-34520св18). У цій справі відсутні докази на підтвердження наявності, обсягу та вартості спадкового майна, прийнятого [PERSON] після смерті [PERSON] , а також майна власником якого був би [PERSON] , відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.03.2013 року. Щодо заявлення представником відповідача по порушенню строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника, яке позбавляє його права вимоги, суд не вбачає підстав у зв`язку з відмовою у задоволенні позову по суті пред`явлених вимог, адже як визначено в п. 11Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення в цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 року, положення\~ЦК України\~про позовну давність застосовується у випадку обґрунтованості позовних вимог (ст. 267 ЦК України) та може бути підставою для відмови в задоволенні позову лише в разі його доведеності, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, що зроблено до ухвалення ним рішення; недоведеність вимог є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Таким чином, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу, наданого позивачем окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем поза розумним сумнівом не доведено факт отримання відповідачем [PERSON] будь-якого майна після смерті померлого боржника [PERSON] .. Більш того, докази що у померлого було майно для спадкування в матеріалах справи відстуні, тому у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 14.03.2013 року. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed