Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Представник заявниці [PERSON] 16.02.2024 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на наступні обставини. [PERSON] народилась [INFO] . 01.09.1984 року в її трудовій книжці було зроблено перший запис: зарахована студенткою денної форми навчання. Рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 27.02.1987 року їй було присвоєно кваліфікацію техніка - експлуатаційника, що підтверджується дипломом серії [NUMBER] . 01.03.1987 року заявник була відрахована з технікуму у зв`язку з закінченням навчання, про що в трудовій книжці було зроблено відповідний запис № 2. 25.03.1988 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка - [PERSON] . В належній їй трудовій книжці було зроблено відповідний запис: прізвище « [PERSON] » було взято в дужки, а нижче, тим самим почерком, дописано « [PERSON] ». В подальшому неодноразово робились записи про її трудову діяльність. При підготовці документів для оформлення пенсії виявилось, що в належній їй трудовій книжці невірно вказано дату її народження: замість місяця березень - вказано лютий. Раніше [PERSON] не помічала дану невідповідність, але на даний час невірний запис перешкоджає їй у зверненні до пенсійного фонду із заявою про нарахування та виплату пенсії. На підтвердження того факту, що трудова книжка належить саме заявниці, вона додатково надає суду архівні довідки Міністерства оборони України, що підтверджують її трудовий стаж і повністю відповідають запису № 7 та №9 в трудовій книжці. На підставі викладеного, просить суд встановити факт належності трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] , яка народилась [INFO] . Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.05.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку окремого провадження (а.с.26). Згідно позовної заяви, [PERSON] не заперечує проти розгляду справи за її відсутності (а.с.4). Представник заінтересованої особи до судового засідання не з`явився, 07.08.2024 року на адресу суду направили клопотання про розгляд справи без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, рішення просять прийняти на розсуд суду (а.с. 40-41). Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 17.08.1998 року Центр-Міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області, заявниця [PERSON] народилась [INFO] (а.с. 16). Даний факт підтверджується також копією свідоцтва про народження заявниці серії [NUMBER] від 16.04.1966 року, актовий запис про народження №250, де зазначено, що [PERSON] народилась [INFO] в м. Сніжне, Донецької області (а.с.5). Дошлюбне прізвище « [PERSON] » заявниця змінила на прізвище « [PERSON] » при реєстрації шлюбу з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.03.1988 року (а.с.6). При підготовці документів для оформлення пенсії виявилось, що в належній заявниці трудовій книжці серії [NUMBER] невірно вказано дату народження [PERSON] , а саме: замість вірної дати « [INFO] », зазначено невірно « [INFO] », що перешкоджає їй звернутись до пенсійного фонду із заявою про нарахування та виплату пенсії. Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Так, у відповідності з п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до п.12 цієї Постанови, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до ухвали Верховного суду України по справі 6-21859 св09 від 18.11.2009 року встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1 ст. 256 ЦПК України ( в редакції 2004 року) у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, у зв`язку з чим заява про встановлення факту виконання роботи на певній посаді для зарахування до трудового стажу в порядку цивільного судочинства розглядатися не може. У судовому порядку може розглядатися факт належності документа про трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові або прізвище в ньому не збігаються з тими, що зазначені в паспорті або в свідоцтві про народження. Також, згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. N 637, у разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, його підтвердження здійснюється районними (міськими) відділеннями (управління) соціального захисту населення, а в судовому порядку встановлюється лише факт належності особі документа про трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище в ньому не збігаються з тими, що зазначені в її паспорті або в свідоцтві про народження. Як вбачається в матеріалах справи, факт належності трудової книжки серії [NUMBER] саме заявниці підтверджується архівними довідками Міністерства оборони України на її ім`я, в одній з яких зазначено: [PERSON] , прибувши з Центрально - Міського районного Військового комісаріату, м. Кривий Рогу, для проходження військової служби за контрактом, з 26 вересня 1997 року зарахувати до списків особового складу частини, всіх видів забезпечення, призначити посаду старшого механіка радіорелейної станції 1 роти, присвоїти військове звання «рядовий», що повністю відповідає запису № 7 в трудовій книжці (а.с.11). Друга архівна довідка №179/1/2607 від 10.05.2022 року також відповідає запису трудової книжки за №9 (а.с.12). Предметом розгляду вказаної заяви є встановлення факту належності документів. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, які були підтверджені доказами, дослідженими в судом, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявником доведено, що трудова книжка серії [NUMBER] , видана 08.08.1997 року, належать саме [PERSON] , [INFO] . Встановлення вказаного факту має юридичне значення для заявниці, оскільки через вказані неточності вона не може в повному обсязі реалізувати свої права. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved