Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , у місті Києві. До майна померлої, в Дев"ятій Київській державній нотаріальній конторі 05.03.2024 року відкрито спадкову справу №141/2024. З огляду на спадкову справу вбачається, що єдиним спадкоємцем до майна померлої є її син [PERSON] , який приймає спадщину за заповітом [PERSON] від 09.12.2005р., що посвідчений державним нотаріусом Дев"ятої Київської державної нотаріальної контори Ловчинською Л.А., за реєстровим №8-1943. До спадкової маси входить право власності [PERSON] право власності на частку квартири [ADDRESS] , і право власності на садовий будинок та земельну ділянку [ADDRESS] . Саме це майно і зазначено в заповіті. Державний нотаріус [PERSON] 05.03.2024 року відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, за підстав того, що останній пропустив встановлений законом шестимісячний строк на прийняття спадщини, про що виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У звязку з чим [PERSON] звернувся до суду із заявою, за якою просив встановити факт про те, що він постійно проживав разом із спадкодавицею [PERSON] , в тому числі і на день відкриття спадщини, в будинку [ADDRESS] . Встановлення цього факту дозволить заявнику оформити спадщину, в інший спосіб підтвердити ці обставини не може, оскільки спадкодавиця на момент смерті була зареєстрована в в квартирі [ADDRESS] . Заявником правильно визначено в якості заінтересованої особи Київську міську раду, як орган, що представляє інтереси Територіальної громади м. Києва, оскільки інших спадкоємців до майна [PERSON] не має. Провадження за заявою відкрите відповідно до ухвали судді від 01.04.2024 року, справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження. Заявник до початку судового засідання через канцелярію суду подав заяву, за якою на вимогах заяви наполягав, просив розглянути справу без його участі. Заінтересовані особи своїх представників в суд не направили, заперечень на заяву, а рівно і інших заяв по суті заяви до суду не надходило. Дослідивши наявні матеріали справи, суд знаходить за можливе задовольнити заяву. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Дійсно [PERSON] , за даними Реєстру територіальної громади м. Києва, з 12.08.1971 року і по день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , в той час як [PERSON] постійно проживає в будинку [ADDRESS] . Проте, фактично [PERSON] постійно проживала разом з сином, що знаходить своє підтвердження актом, складеним сусідами заявника, протоколами опитування адвокатом сусідів заявника [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за якими [PERSON] останні 20 років життя проживала з сином в його булдинку. Крім того, з огляду на надані медичні документи, [PERSON] , принаймі з 2010 року, перебувала на медичному обслуговуванні у КНП "КДЦ" Святошинського району м. Києва філія №4, тобто за місцем фактичного проживання, а не за місцем реєстрації. До того ж спадкодавиця померла у віці 91 року, внаслідок хронічної ішемічної хвороби серця (див. довідку лікаря про причину смерті), а відтак очевидно, що принаймі в кінці життя вона потребувала піклування рідних. За таких даних, суд знаходить, що у стороннього наглядача не виникне сумнівів у тому, що заявник проживав разом з матірью на час її смерті, а тому заява є обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved