Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

07 червня2024 року до канцелярії Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з Дніпровського апеляційного суду надійшли матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних для продовження розгляду, у зв`язку із скасуванням ухвали судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Спаї В.В. від 28.03.2024 р. про закриття провадження у цивільній справі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О. Позовну заяву обґрунтовано тим, що Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.2013 року у справі №6904/5225/13 було задоволено позов ФОП [PERSON] до ФОНІ [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та стягнуто на користь позивача 104 708,30 грн. основного боргу, 834,80 грн. - 3% річних за період прострочення по 05.08.2013 року, 4 010,92 грн. - пені за цей же період, 4 010, 92 грн. процентів та 2 271,30 грн. судового збору, всього 115 836,24 грн. Рішення набрало законної сили 27.08.2013 року. Після набрання судовим рішенням законної сили 03.08.2015 року наказ було пред?явлено до стягнення до АНД відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ та відкрито BП 48567037. 12.05.2017 року постановою державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачу з підстав, визначених п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» - у зв?язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. Станом на дату звернення з цим позовом рішення Господарського суду Дніпропетровської області не виконано, чим порушуються законні права Позивача. На підтвердження факту відсутності виконавчих проваджень щодо боржниці [PERSON] по стягненню боргів на користь [PERSON] станом на дату звернення з цим позовом здійснено пошук в АСВП, за результатами якого встановлено, що ВП 62748088 та ВП 48567037 завершені. Враховуючи, що грошове зобов?язання [PERSON] за рішенням суду виражене в національній валюті, Позивач мас право на стягнення інфляційних втрат та 3% річних відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України за увесь період прострочення його виконання, починаючи з 05.08.2013 року. Відтак позивач вважає, що має право на отримання інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 06.08.2013 по 24.09.2023. Відповідно до розрахунку 3% річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 06.08.2013 по 24.09.2023 розміри нарахованих 3% річних річних складає 35 226, 91 грн., а також судові витрати. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2024 року від прийнято до розгляду цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних та призначено підготовче судове засідання. 17.07.2024 року позивач надав до суду уточнену позовну заяву, в якій уточнив період невиконання зобов`язання - з 06.08.2013 року по 11.07.2024 року та суму стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 06.08.2013 року по 11.07.2024 року, а саме просить стягнути з відповідача інфляційні втрати внаслідок невиконання зобов`язання за вказаний період у розмірі 370\~615,64 грн. та 3% річних за вказаний період у розмірі 37\~992,44 грн. Ухвалою суду від 18 липня 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги. Відповідачка, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.2013 року у справі №6904/5225/13 було стягнуто із ФОП [PERSON] на користь ФОП [PERSON] : 104 708,30 грн. основного боргу, 834,80 грн. - 3% річних за період прострочення по 05.08.2013 року, 4 010,92 грн. - пені за цей же період, 4 010, 92 грн. процентів та 2 271,30 грн. судового збору, всього 115 836,24 грн.. (а.с.13-15). Після набрання судовим рішенням законної сили 03.08.2015 року наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2013 р. було пред?явлено до стягнення до АНД відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ та відкрито BП 48567037 (а.с.15-17). 12.05.2017 року постановою державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачу з підстав, визначених п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» - у зв?язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення (а.с.18). Відповідач жодним чином рішення суду не виконував, внаслідок чого [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із цивільним позовом про стягнення суми інфляційних витрат у розмірі 370\~615,64 грн., та трьох відсотків річних у розмірі 37\~992,44 грн., за прострочення виконання грошового зобов`язання у період із 06.08.2013 року по 11.07.2024 року, судові витрати також покласти на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього кодексу. Як вбачається з положень ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Вказана правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18). За змістом ст. ст. 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 07.02.2018 по справі №910/11249/17. Так, Верховний суд зробив висновок, що норма ст. 625 ЦК України не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується і після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Суд погоджується із наданим розрахунком суми інфляційних витрат та трьох процентів річних відповідача перед позивачем та враховує, що відповідачем розмір суми інфляційних витрат та трьох процентів річних не спростовано, а тому вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а отже з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 4086,08 грн.

Outcome: approved