Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу - Сидоревич Валентина Азисівна, про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування поданої заяви вказано, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли: земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: №1221481500:03:001:0008, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: №1221481500:03:001:0009, цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства. Вищевказані земельні ділянки були передані у спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У зв?язку з тим, що розмір часток між співвласниками невизначений, постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Сидоревич В.А. від 26.07.2023 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.12.2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито підготовче провадження у справі. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.03.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 23.04.2024 року засобами електронного зв`язку представник позивача надіслала уточнену позовну заяву, в якій просить суд визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку земельної ділянки №1221481500:03:001:0008 та 1/3 частку земельної ділянки №1221481500:03:001:0009. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи без їх участі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 20.09.1994 року, [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено актовий запис №1098. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкомом Жовтневої районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 24.01.1997 року, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис №96. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Бабушкінським районним у місті Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 31.05.2016 року, [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено актовий запис №871. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Шевченківським районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 26.04.2018 року, актовий запис №828. Після смерті [PERSON] , на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини, відкрилася спадщина за законом, до складу якої входить: земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер №1221481500:03:001:0008, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер №1221481500:03:001:0009, цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до довідки відділу обліку проживання фізичних осіб Дніпровської міської ради від 20.06.2018 року №14/5-5370, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За вищевказаною адресою також були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заявою від 19.05.2018 року [PERSON] відмовився від належної йому частини спадкового майна за законом на користь іншого спадкоємці [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Сидоревич В.А. від 26.07.2023 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки, співвласники земельних ділянок - [PERSON] та [PERSON] померли, а розмір часток між співвласниками визначити неможливо. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯД, №984909, від 16.01.2008 року, [PERSON] на підставі рішення 11 сесії 5 скликання Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 23.08.2007 року була видана земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер земельної ділянки: №1221481500:03:001:0008, за адресою [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Співвласниками земельної ділянки є: ??? [PERSON] , ??? [PERSON] . Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯД, №984910, від 16.01.2008 року, [PERSON] на підставі рішення 11 сесії 5 скликання Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 23.08.2007 року була видана земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер №1221481500:03:001:0009, за адресою [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства. Співвласниками земельної ділянки є: ??? [PERSON] , ??? [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 07.06.2016 року, [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено актовий запис №91. Після смерті [PERSON] , державним нотаріусом Дніпровської районної нотаріальної контори Кобрусєвою Л.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом його доньці [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт. Згідно ст. 86 Земельного Кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними . Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно ч.\~3-5\~ст.\~89\~Земельного Кодексу\~України,\~володіння,\~користування та\~розпорядження земельною\~ділянкою спільної\~сумісної власності\~здійснюються за\~договором або\~законом. Співвласники\~земельної ділянки,\~що перебуває\~у спільній\~сумісній власності,\~мають право\~на її\~поділ або\~на виділення\~з неї\~окремої частки,\~крім випадків,\~установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.\~1225\~ЦК України,\~право власності\~на земельну\~ділянку переходить\~до спадкоємців\~на загальних\~підставах,\~із збереженням\~її цільового\~призначення. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч. 2 ст. 1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Положеннями ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що земельні ділянки №1221481500:03:001:0008 та №1221481500:03:001:0009, які розташовані за адресою [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності без визначення ідеальних часток кожного співвласника належали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Таким чином матеріалами справи доведено, що до складу спадкової маси після смерті [PERSON] увійшли належні йому частки у праві спільної сумісної власності вищевказаних земельних ділянок. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачем підтверджено\~належними та\~допустимим доказами\~факт того,\~що він\~є єдиним\~спадкоємцем за\~законом першої\~черги після\~смерті[PERSON] , якому на праві спільної сумісної власності належали вищевказані земельні ділянки. З огляду на викладене, оскільки не визначення часток кожного співвласника унеможливлює отримання позивачем свідоцтва на право на спадщину, суд доходить висновку про можливість виділення частки із спадкового майна та визнання права власності за позивачем в порядку спадкування на 1/3 частку земельних ділянок. При цьому суд звертає увагу на те, що у відповідності до положень ст. 370 ЦК України, визначення часток у вказаних розмірах не порушує прав відповідачів.\~ Крім того, суд враховує, що відповідачі у своїх заявах не заперечували проти задоволення позовних вимог. У відповідності до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, що визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно частин 1, 4\~ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, з урахуванням визнання позовних вимог, суд доходить висновку, що уточнена позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved