Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , 24.04.2024 звернувся до Диканського районного суду Полтавської області з позовною заявою в якій просить визнати за ним право власності на самочинно збудоване нерухоме майно гараж. В обґрунтування позову вказав, що ним у 2012 році збудовано гараж № [NUMBER] , загальною площею 24,8 кв.м. по [ADDRESS] . Вказаний гараж ним збудовано на земельній ділянці, яка була виділена для будівництва індивідуальних гаражів. Право власності на земельну ділянку позивачем зареєстровано у встановленому законом порядку з присвоєнням такій кадастрового номеру. Позивачем [PERSON] проведено корегування адреси об`єкту цивільного будівництва гаражу, внесено до відповідного Реєстру будівельної діяльності інформацію про присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері. Також останнім виготовлено технічний паспорт на гараж, занесено дані щодо інформації про технічні інвентаризації до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Крім того ПП ПБТІ «Інвентаризатор» виготовлено звіт, згідно з яким встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. В той же час, позивачу [PERSON] відмовлено у реєстрації права власності на нерухоме майно. Тому з метою захисту свого права, позивач [PERSON] звернуся до суду з вказаним позовом. 26.04.2024 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі, визначено порядок її розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 08.05.2024 відповідачем Диканською селищною радою Полтавського району Полтавської області подано до суду відзив на позов у якому зазначено про визнання позову, просить позовні вимоги задовольнити. Розгляд справи проводити у відсутність представника селищної ради. 10.06.2024 ухвалою Диканського районного суду Полтавської області замінено третю особу, а саме Управління державної інспекції архітектури та містобудування в Полтавській області на Державну інспекцію архітектури та містобудування України. Представником третьої особи Державною інспекцією архітектури та містобудування України подано до суду письмові пояснення у яких вказано про необґрунтованість позовних вимог з підстав вказаних у письмових пояснення третьої особи. Зокрема, представник третьої особи посилається на те, що законодавством не передбачено можливості звернення до суду з вимогою про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, який не прийнято у встановленому законом порядку до експлуатації. У такому випадку об`єкт незавершеного будівництва, на думку, представника, не набув статусу нерухомого майна як об`єкта цивільного права. З огляду на вказане, представник третьої особи просить долучити пояснення по справі та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства з урахуванням даних письмових пояснень. 09.07.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, які просить задовольнити, а розгляд справи провести у його відсутність. Представник відповідача Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, однак у відзиві на позов вказав, що проти позову не заперечує, тобто позов фактично визнав та просив розгляд справи проводити у його відсутність. Представник третьої особи Державної інспекції архітектури та містобудування України в судове засідання не з`явилась, однак в поданих до суду письмових пояснення вказала про розгляд справи у її відсутність. Про дату та час розгляду справи третя особа повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, яке знаходиться у матеріалах справи. З огляду на вказані заяви подані сторонами по справі, суд провів розгляд справи у відсутність позивача, представника відповідача та третьої особиб, на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що прямо передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. 01.03.2012 позивачем [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0039 га для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер 5321055100:30:006:0232, яка розташована по [ADDRESS] та отримано Державний акт на землю (а.с.23). 07.03.2024 рішенням № 106 Виконавчого комітету Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області, проведено корегування адреси об`єкта будівництва індивідуального гаража в частині нумерації та назви вулиці з [ADDRESS] , на [ADDRESS] (а.с.20). Також 08.04.2024 позивачем [PERSON] виготовлено технічний паспорт на гараж № [NUMBER] , який знаходиться по [ADDRESS] , який складається з гаражу літ. Б, погреба літ. б. З даного технічного паспорта вбачається, що рік спорудження гаража 2012 (а.с.7-11). Відповідно до витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва За результатами технічного обстеження вказаних об`єктів встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації (а.с. 12-16). Відповідно до висновку 11 Державної пожежно-рятувальної частини України у Полтавській області будівля (гараж) [ADDRESS] , не суперечить діючим в Україні протипожежним нормам та правилам (а.с.24). Як вбачається з наданої відповіді [PERSON] Відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Диканської селищної ради, позивачу відмовлено у введенні об`єкта будівництва в експлуатацію, розташованого [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] , оскільки побудований гараж не підпадає під перелік об`єктів, які можуть бути прийнятті за\~наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 03.07.2018 року № 158 ( а.с. 67-69). У вказаній відмові також значиться що згаданий вище об`єкт будівництва не суперечить умовам містобудівної документації, а саме Генеральному плану та Плану Зонування території смт. Диканька, затвердженого рішенням 21 сесії 7 скликання Диканської селищної ради від 21.12.2017 року №11. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За змістом ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй введена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Частиною 5 вищевказаної статті передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. За приписами ст. 331 ЦК України визначені загальні підстави та порядок набуття права власності на нове майно, створене з додержанням вимог закону, та не регулює правовий режим самочинного будівництва. Відповідно до положень цієї статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461, у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду, він приймається в експлуатацію згідно з цим порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкту. Як встановлено судом, гараж за адресою: [ADDRESS] позивачем збудовано без одержання необхідних дозволів на здійснення будівельних робіт, тобто самовільно. Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» №6 від 30.03.2012 року встановлено, що власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Разом з тим, судом не приймаються до уваги твердження представника третьої особи стосовно непередбаченої законодавством можливості звернення до суду з вимогою про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, який не прийнято у встановленому законом порядку до експлуатацію, оскільки, спірний гараж є об`єктом вже завершеного будівництва, що підтверджується матеріалами справи. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно має бути визнане за позивачем, оскільки він являється власником земельної ділянки, на якій зведено ним гараж, останній збудовано з дотриманням будівельно-технічних норм і правил, без порушень нормативних документів, діючих у галузі будівництва, при цьому не порушуються права та законні інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: approved