Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

Стислий виклад заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявник [PERSON] , скориставшись канцелярією, 05.07.2024 року подав у Сколівський районний суд Львівської області заяву у порядку окремого провадження, в якій просить ухвалити рішення про встановлення факту належності його бабці [PERSON] , яка померла [INFO] у селищі Верхнє Синьовидне Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, правовстановлюючого документа - Сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку), серія ЛВ № 643, виданого головою Верхньосиньовидненської Ради народних депутатів Львівської області 06.05.1997 року [PERSON] на земельну ділянку площею 1,91 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території селища Верхнє Синьовидне Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, котрий був зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 23. Заяву обґрунтовано тим, що покійній бабці заявника [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] у селищі Верхнє Синьовидне Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 1,91 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташована на території селища Верхнє Синьовидне Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, що стверджується Сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку), серія ЛВ № 643, виданим головою Верхньосиньовидненської Ради народних депутатів Львівської області 06.05.1997 року. Вказаний правовстановлюючий документ був зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 23. Однак у вказаному правовстановлюючому документі зазначено прізвище та ім`я бабці заявника [PERSON] - « [PERSON] » замість « [PERSON] », що не відповідало її правовстановлюючому документу - паспорту громадянки України та, у подальшому, не відповідає свідоцтву про її смерть, й така помилка вочевидь була допущена з технічних причин. Заявник [PERSON] стверджує, що внаслідок такої помилки він не має можливості скористатися своїм правом щодо спадкування відповідного права своєї бабці - [PERSON] на вказану середню земельну частку, котре спершу успадкував його батько - [PERSON] , проте за життя не встиг оформити таке своє право, так як поспішно помер [INFO] , також у селищі Верхнє Синьовидне Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області. За таких обставин заявник [PERSON] за захистом свого права щодо спадкування був змушений звертатися до суду в обраний ним спосіб, зокрема просити про встановлення факту, що має юридичне значення, - про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа на право приватної власності на землю (середню земельну частку). Заяви та клопотання учасників справи. Заінтересована особа 2 - Сколівська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, скориставшись засобами поштового зв`язку, 23.07.2024 року скерувала на адресу Сколівського районного суду Львівської області клопотання, що надійшло та було зареєстроване в діловодстві 24.07.2024 року за вх. № 5133, про розгляд цієї справи по суті за відсутності уповноваженого представника. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 08.07.2024 року, заяву [PERSON] , з участю заінтересованої особи - Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Залучено до участі у цій справі в якості ще однієї заінтересованої особи Сколівську міську раду Стрийського району Львівської області. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено у залі судових засідань приміщення Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, на 13.08.2024 року о 10:00 год., з урахуванням особливостей, визначених у статтях 294, 315 ЦПК України. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання по їх справі. Заявник [PERSON] у судове засідання з`явився, вимоги заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримав у повному обсязі, просив таку заяву задовольнити з підстав, що у ній викладені. Обидві заінтересовані особи явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, свою позицію по справі не навели, як і письмових пояснень не подавали. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд дійшов такого висновку. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (рішення Європейського Суду з прав людини від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70). Згідно із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. В силу частин 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Судом під час розгляду даної справи у порядку окремого провадження встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, що стверджується його паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Сколівським РВ УМВС України у Львівській області 23.04.2002 року (копія міститься у справі, а. с. 4-5), а його зареєстрованим місцем проживання на території України є [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області 29.04.1973 року (копія міститься у справі, а. с. 10), батьками заявника [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , обоє за національністю - українці. Як вбачається із змісту заповіту, складеного 14.02.2006 року у селищі Верхнє Синьовидне Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області та посвідченого секретарем виконавчого комітету Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області Мельник С.Б., номер у реєстрі 36 (копія міститься у справі, а. с. 13), [PERSON] , жителька селища Верхнє Синьовидне Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належні їй на праві власності компенсаційний вклад на рахунку № [NUMBER] ([NUMBER]) в ощадній касі селища Верхнє Синьовидне Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, а також на землю (середню земельну частку) площею 1,91 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території селища Верхнє Синьовидне Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, вона заповіла своєму зятеві - [PERSON] . З цього приводу судом було встановлено, що бабці заявника [PERSON] - [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 1,91 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташована на території селища Верхнє Синьовидне Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, що стверджується Сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку), серія ЛВ № 643, виданим головою Верхньосиньовидненської Ради народних депутатів Львівської області 06.05.1997 року (копія міститься у справі, а. с. 15-16). Вказаний правовстановлюючий документ був зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 23. Однак, у вказаному правовстановлюючому документі зазначено прізвище та ім`я його власниці « [PERSON] » замість « [PERSON] », що не відповідало її правовстановлюючому документу - паспорту громадянки України, та, у подальшому, не відповідає свідоцтву про її смерть серії [NUMBER] , виданому Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області 21.08.2006 року (копія міститься у справі, а. с. 12). Така помилка власниці землі (середньої земельної частки) допущена вочевидь з технічних причин. Заявник [PERSON] внаслідок такої допущеної з технічних причин помилки у вказаному вище правовстановлюючому документі не може у передбачений законом спосіб скористатися своїм правом щодо спадкування землі (середньої земельної частки), що колись належала його нині покійній бабці [PERSON] , а після її смерті за заповітом успадкував його нині покійний батько [PERSON] , проте, не встиг за життя оформити своє право. Свою чергою, факт смерті батька заявника - [PERSON] 18.07.2007 року стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області 18.07.2007 року (копія міститься у справі, а. с. 11). Норми права та роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування. Згідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для усіх органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на усій території України. В силу пункту 5 ч. 2 ст. 293 та пункту 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема й факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як роз`яснюється у пунктах 2, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або у паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення у таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться у документі, відповідно до чинного законодавства. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. За встановлених обставин цієї справи у порядку окремого провадження, а також беручи до уваги те, що факти належності особі правовстановлюючих документів можуть бути встановленими у порядку окремого провадження, виходячи також з інтересів заявника [PERSON] щодо захисту його права на спадкування після смерті батька [PERSON] , зокрема й належного останньому права на земельну ділянку площею 1,91 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території селища Верхнє Синьовидне Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву, зокрема встановити факт належності його бабці [PERSON] , яка померла [INFO] у селищі Верхнє Синьовидне Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, правовстановлюючого документа - Сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку), серія ЛВ № 643, виданого головою Верхньосиньовидненської Ради народних депутатів Львівської області 06.05.1997 року [PERSON] на вказану земельну ділянку, котру у подальшому успадкував батько заявника [PERSON] - [PERSON] .. Ухвалене рішення суду про встановлення зазначеного факту має наслідком виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків заявника [PERSON] , зокрема буде служити підставою для реалізації ним свого права на спадкування після смерті батька [PERSON] за законом, так як підтверджує наявність в останнього за життя, з-поміж інших прав, ще й права на земельну ділянку площею 1,91 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території селища Верхнє Синьовидне Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, котре він успадкував за заповітом після смерті своєї тещі [PERSON] . Щодо розподілу судових витрат у справі. Заявник [PERSON] звільнений від сплати судового збору за подання вищевказаної заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, на підставі пункту 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки в нього наявні пільги, встановлені законодавством України для осіб з інвалідністю ІІ групи (загальне захворювання), що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серія 12ААВ № 741346, виданою Дрогобицькою міжрайонною МСЕК 02.03.2023 року, інвалідність встановлена на строк до 01.04.2025 року. Відповідно, такі судові витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved