Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

29.07.2024 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, якою просить видати обмежувальний припис [PERSON] на строк 6 (шість) місяців, а саме заборонити йому: наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання заявника за адресою: [ADDRESS] ; контактувати із заявником через засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб; особисто і через третіх осіб розшукувати заявника, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватись з ним. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що він проживає в одній квартирі зі своєю дружиною та сином [PERSON] . Приблизно з 2023 року стосунки між ним та сином погіршилися. На цьому фоні [PERSON] мав надмірну конфліктність, через що висловлювався нецензурною лайкою на його адресу, погрожував фізичною розправою, чим вчиняв домашнє насильство психологічного, економічного та фізичного характеру, в наслідок чого заявник звертався до поліції, яка фіксувала вказані обставини. Постановами Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області [PERSON] тричі притягувався до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 173-2 КУпАП. 13.07.2024 року відносно [PERSON] було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника. Проте насильство станом на час звернення із заявою не припиняється. Заявник у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, якою просить розгляд справи провести за його відсутності. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою від 30.07.2024 року вих. № 946/6108/24/13539/2024. Причини неявки не повідомив, заяв або клопотань до суду не надав. Частиною другою статті 350-5 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Відповідно до ч. 9 ст. 128 ЦПК України, суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника та заінтересованої особи. Дослідивши заяву та матеріали, яку обґрунтовується заява, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Питання видачі обмежувального припису регулюється Цивільним процесуальним Кодексом України та Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» (надалі Закон №2229-VIII). Відповідно до статті 350-1ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Пунктом 1 частини 1 статті 350-2ЦПКУкраїни передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (частина 1 статті 350-3 ЦПК України). Згідно з пунктами 3, 14, 17 частини 1 статті 1 Закону №2229-VIII домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону №2229-VIII). Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 24 Закону №2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до пункту 7 частини 1статті 1 Закону №2229-VIII обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частини 2 статті 26 Закону №2229-VIII обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини 1 статті 1 Закону №2229-VIII). Програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків (пункт 10 частини першої статті першої Закону №2229-VIII). Отже, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (частина 4 статті 26 Закону №2229-VIII). Згідно з пунктом 3 частини 1статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батько та сином. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі №946/4436/23, (провадження № 3/946/1876/23) від 23.06.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень, при цьому було встановлено, що [PERSON] вчинив домашнє насильство відносно матері [PERSON] . Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі №946/4841/24, (провадження № 3/946/1846/24) від 17.06.2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, при цьому було встановлено, що [PERSON] вчинив домашнє насильство відносно батька [PERSON] . Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі №946/5154/24, (провадження № 3/946/1971) від 18.07.2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, при цьому було встановлено, що [PERSON] вчинив домашнє насильство відносно батька [PERSON] . Також даною постановою [PERSON] направлено на проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк три місяці. Ізмаїльським РВП ГУНП в Одеській області відносно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 457897, відповідно якому останньому заборонено входити та перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи [PERSON] , а також заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] , строком на 10 (десять) діб з 15 год. 00 хв. 13.07.2024 року до 15 год. 00 хв. 23.07.2024 року. Оцінивши долучені до матеріалів постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області та заборонний припис стосовно кривдника, суд приходить до висновку про те, що вказані докази доводять доводи заявника про вчинення фізичного та психологічного насильства відносно [PERSON] саме [PERSON] . З огляду на вищевикладене, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо заявника, є високою вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо заявника, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, пріоритет має бути надано безпеці постраждалої особи, а не праву користування житлом кривдника, поведінка якого переходить у більш жорстку форму, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту, суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву [PERSON] та видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , на строк 3 (три) місяці, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: - заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] контактувати з [PERSON] через засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб; - заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватись з ним. Обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, судом на час розгляду не встановлено. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України, про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial