Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Славутським міськрайонним судом 06.08.2024 року ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, треті особи служба у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради. При виготовленні тексту рішення судом не було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. 09.08.2024 року стороною позивача до суду подано заяву про ухвалення по справі додаткового рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача на правничу допомогу в розмірі 3 500,00грн. Враховуючи викладене, суд знаходить, що із порушеного питання слід ухвалити додаткове рішення. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з доведеності понесення стороною таких витрат і з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача до позовної заяви додано договір про надання правничої допомоги від 25.05.2024 року, згідно п. 3.1.якого сторони погодили гонорар адвокату за ознайомлення з обставинами, документами та доводами клієнта, зясування реальниз обставин справи, надання необхідних консультацій правового характеру, формування правової позиції для захмсту інтересів клієнта в суді, підготовка позовної заяви по суті справи та інших заяв ( клопотань) повязаних з розглядом справи у 3 500 грн. Згідно п. 3.2. договору підставою для оплати за даним договором є підписані сторонами акти приймання-передачі наданих юридичних послуг, що підписуються сторонами в трьох денний термін з моменту винесення рішення по справі, при цьому номер справи вказано як "569/23734/23", що не відповідає номеру справи( № 682/1405/24) , яка розглядалася між сторонами. Відповідно до акту приймання -передачі наданих юридичних послуг від 08.08.2024 року, згідно з договором про надання правничої допомоги від 25.05.2024 виконавець (Чернов В.В.) надав, а замовник ( [PERSON] ) прийняв юридичні послуги в обсязі та на умовах передбачених згаданим договором про надання правничої допомоги по цивільній справі №682/1405/24, а саме :ознайомлення з обставинами, документами та доводами клієнта, зясування реальниз обставин справи, надання необхідних консультацій правового характеру, формування правової позиції для захмсту інтересів клієнта в суді, підготовка позовної заяви по суті справи та інших заяв ( клопотань) повязаних з розглядом справи, сума без ПДВ 3500 грн., також надано представником детальний опис робіт. Квитанції чи виписки з рахунку, які б свідчили про фактичну оплату послуг стороною не надано. Оцінюючи розмір заявлених витрат на предмет їх відповідності поданому позову, зважаючи на сталу правову позицію в подібних правовідносинах, суд вважає, що їх розмір є завищеним, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 000 грн. витрат на правову допомогу, адже саме такий їх розмір суд визнає за обгрунтований.

Outcome: approved