Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. В позовній заяві позивач зазначив, що 04 січня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 26-001/07-к, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 50\~000 доларів США. У зв`язку з неналежним виконанням кредитних зобов`язань, AT «Універсал Банк» зверталось до суду для захисту своїх прав та інтересів, за наслідками чого ухвалені наступні судові рішення: 13 травня 2008 року Чортківським районним судом Тернопільської області у справі №2-395/2008 ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] 283 570,73 гривень заборгованості за кредитним договором, судовий збір в сумі 1700 грн та 30,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи; 19 квітня 2012 року Чортківським районним судом Тернопільської області у справі №1916/1082/2012 ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] 42 333,59 грн простроченої процентної ставки, 7987,50 грн пені та 503,21 грн у рахунок відшкодування судових витрат по оплаті судового збору; 28 листопада 2013 року Чортківським районним судом Тернопільської області у справі №608/2450/13-ц ухвалено рішення про стягнення [PERSON] 165\~057,12 гривень збитків за курсовою різницею валюти кредиту до гривні та 1652,58 грн у рахунок відшкодування судових витрат по оплаті судового збору; 19 жовтня 2023 року Чортківським районним судом Тернопільської області у справі №608/1646/23 ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] 47 926,52 грн інфляційних втрат та 15 385,92 грн 3% річних за період з 01 травня 2020 року по 23 лютого 2022 року, нарахованих на суму боргу, 2684 грн в рахунок відшкодування судових витрат по оплаті судового збору, що стягнута рішенням суду у справі №2-395/2008. Рішення суду у справах №2-395/2008, №1916/1082/2012, №608/2450/13-ц перебувають на примусовому виконанні (виконавчі провадження №73630964, №73630885, №73631031 відповідно). АТ «Універсал Банк» просить стягнути з відповідача три проценти річних за період з 29 квітня 2021 року по 23 лютого 2024 року у сумі 5333,35 грн, інфляційні втрати за період з квітня 2021 року по лютий 2024 року у сумі 19 402,04 грн, що в загальному становить 24 735,39 грн, а також 3028 грн у рахунок відшкодування витрат по оплаті суми судового збору. Представник позивача АТ «Універсал Банк» в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі, ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. На адресу суду повернувся конверт з позовною заявою, додатками до неї та судовою повісткою з відміткою листоноші про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно Постанов ВС від 21.12.2022 у справі №757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30.11.2022 у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св33, 31.08.2022 у справі №760/17314/17), якщо адресат відсутній за вказаною у повістці адресою, то вона вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. Враховуючи позицію Верховного Суду, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи та справу можливо розглянути у його відсутності. Крім того, відповідачка повідомлена про час та місце слухання справи через оголошення на веб-сайті судової влади України, що відповідає вимогам частин 11, 12 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України. Заперечення про розгляд справи в спрощеному провадженні та відзиву на позов відповідачка не подала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та без фіксування судового процесу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частина 4 статті 19 ЦПК України встановлює, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Аналогічна норма закріплена й у частині 1 статті 274 ЦПК України. Відповідно до частини 6 статті 19 ЦПК України малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судом встановлено, що 04 січня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 26-001/07-к, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 50\~000 доларів США. У зв`язку з неналежним виконанням кредитних зобов`язань, AT «Універсал Банк» зверталось до суду для захисту своїх прав та інтересів, за наслідками чого ухвалені наступні судові рішення: 13 травня 2008 року Чортківським районним судом Тернопільської області у справі №2-395/2008 ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] 283 570,73 гривень заборгованості за кредитним договором, судовий збір в сумі 1700 грн та 30,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи; 19 квітня 2012 року Чортківським районним судом Тернопільської області у справі №1916/1082/2012 ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] 42 333,59 грн простроченої процентної ставки, 7987,50 грн пені та 503,21 грн у рахунок відшкодування судових витрат по оплаті судового збору; 28 листопада 2013 року Чортківським районним судом Тернопільської області у справі №608/2450/13-ц ухвалено рішення про стягнення [PERSON] 165\~057,12 гривень збитків за курсовою різницею валюти кредиту до гривні та 1652,58 грн у рахунок відшкодування судових витрат по оплаті судового збору; 19 жовтня 2023 року Чортківським районним судом Тернопільської області у справі №608/1646/23 ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] 47 926,52 грн інфляційних втрат та 15 385,92 грн 3% річних за період з 01 травня 2020 року по 23 лютого 2022 року, нарахованих на суму боргу, 2684 грн в рахунок відшкодування судових витрат по оплаті судового збору, що стягнута рішенням суду у справі №2-395/2008. Рішення суду у справах №2-395/2008, №1916/1082/2012, №608/2450/13-ц перебувають на примусовому виконанні (виконавчі провадження №73630964, №73630885, №73631031 відповідно). Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно з статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. За правилом частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, зокрема, й для відповідача, та з огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості та не виконав рішення суду, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі Великої Палати від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц, Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі №310/5419/15-ц, від 04 липня 2018 року у справі №463/4711/15, від 28 лютого 2018 року у справі №703/4704/15-ц, від 06 серпня 2018 року у справі №361/7939/2015-ц. В постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі №361/7939/2015-ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Верховний Суд у справі № 1519/2-5034/11 у постанові від 05 вересня 2022 року щодо особливостей нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних вказав, що проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання». Тобто нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Окрім того, правомірність нарахування інфляційних втрат на суму боргу, що стягнута рішенням суду у гривні за зобов`язаннями, які виникли в іноземній валюті, підтверджена у постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2018 року у справі №520/16692/16-ц. У постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі №361/7939/2015-ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду в постанові від 18 лютого 2019 року у справі №405/5535/16-ц вказавши, що доводи касаційної скарги про те, що до виниклих правовідносин не застосуються положення частини другої статті 625 ЦК України в частині стягнення індексу інфляції, оскільки інфляційні витрати не нараховуються на зобов`язання в іноземній валюті, а між сторонами у справі договір позики укладений саме в іноземній валюті, не заслуговують на увагу з огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання визначеного рішенням суду у грошовій одиниці України - у гривні. Враховуючи вищенаведене, порушені права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову і стягнення в його користь з [PERSON] 3% річних та інфляційних втрат за невчасне виконання зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 гривень за платіжною інструкцією №9595/1 від 07.06.2024 АТ «Універсал Банк».

Outcome: approved