Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» звернувся до Ленінського районного суду м.Полтави з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь заборгованість за Договором № 2642511 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 30.11.2021 року станом на 28.06.2023 року у розмірі 67244,71 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 14880,60 грн., заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 52397,11 грн., а також судових витрат на судовий збір в сумі 2684,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. \~ \~ \~ \~Позов обґрунтовували тим, що 30 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] був укладений Договір №2642511 про надання коштів на умовах кредиту, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн., строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором А576, що є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Кредитні кошти були перераховані відповідачу 30.11.2021 року на платіжну картку № [NUMBER] . 28.06.2023 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» уклали договір факторингу №28/06/23, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №2708093 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 30.11.2021 року перейшло до ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс». [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. Станом на 28.06.2023 заборгованість становить 67277,71 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 14880,60 грн., заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 52397,11 грн. На даний час відповідач продовжує\~ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс».\~За таких обставин позивач звернувся до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 28.12.2023 року справу направлено за підсудністю до Октябрського районного суду м.Полтави. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 26 січня 2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без участі представника позивача за наявними матеріалами справи (а.с.76). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованим повідомленням , останні повернулись до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою»(а.с. 59-60,65-66,73-74). Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.11.2021 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2642511, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 15 000 грн. 00 коп., строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування . Відповідно до п. 1.4 Договору, позичальник повинен сплачувати позикодавцю проценти за договором за фіксованою ставкою в розмірі 1,99 % від суми позики за кожен день користування в межах строку кредитного Договору. Згідно з п. 2.4 Договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п.2.1 Договору. Згідно з п. 4.1 Договору відповідач зобов`язаний повернути суму позики та сплату процентів за користування кредитом у повному обсязі в термін визначений Графіком платежів (а.с.12). \~ \~ \~ \~Факт отримання відповідачем коштів підтверджується повідомленням Сервісу онлайн платежів іРау.uа, з якого вбачається, що 30.11.2021 на картковий рахунок [NUMBER] зараховано грошові кошти в сумі 15\~000 (а.с.16). \~ \~ \~ \~Відповідно до договору відступлення прав вимоги № 28/06/23 від 28.06.2023 року ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» право вимоги до [PERSON] згідно з кредитним договором № 2642511, що підтверджується витягом з Реєстру боржників від 28.06.2023 року (а.с.32-34). \~ \~ \~ \~Як вбачається з наданого ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2642511 від 30.11.2021 року, станом на 28.06.2023 року [PERSON] має заборгованість в сумі 67244,71 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 14880,60 грн., заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 52397,11 грн.(а.с.17-22). Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до змісту ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з вимогами ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин, як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованими, оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання юридичних послуг №03/07-2023 від 03.07.2023 року, укладеного з адвокатом Руденком К.В., актом прийняття-передачі наданих послуг №20 до договору №03/07/2023 про надання юридичних послуг від 03.07.2023 , копією Витягу з реєстру № 1 до актом прийняття-передачі наданих послуг №20 до договору №03/07/2023 про надання юридичних послуг від 14.11.2023 р., платіжну інструкцію кредитованого переказу коштів №342 від 06.12.2023 року про перерахування коштів позивачем адвокату у сумі 5000 грн.(а.с.44). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (РішенняЄСПЛ усправі «East/WestAllianceLimited»проти України»). Враховуючи складність справи, яка є малозначною, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, що не є значним, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 гривень відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги та підлягають стягненню з [PERSON] . Крім того, відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684 грн.

Outcome: approved