Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

Представник ПАТ «Страхова група «ТАС» - Миц І.В., яка діє на підставі довіреності №ГО-23/561 від 28.12.2023р., - звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь ПАТ «Страхова група «ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 478 083,75 грн. та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 7171,26 грн. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 13.05.2021р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Audi Q3, д.н.з. [NUMBER] , та Honda Accord, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача. Внаслідок ДТП розмір матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля Audi Q3, д.н.з. [NUMBER] , склав 1 216 167,49 грн. Автомобіль Audi Q3, д.н.з. [NUMBER] , застрахований у ПАТ «СГ «ТАС» за договором добровільного страхування наземного транспорту, а тому позивач відшкодував власнику збитки в розмірі 1 216 167,49 грн. Оскільки ДТП сталося з вини обох водіїв, то на відповідача покладається відповідальність за відшкодування половини розміру завданих збитків. За полісом цивільно-правової відповідальності страховик відповідача виплатив позивачу 130 000 грн., що відповідає ліміту цивільно-правової відповідальності страховика за шкоду, завдану майну. Оскільки отриманої позивачем суми страхового відшкодування від страховика відповідача недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої діями відповідача, то позивач звернувся до суду з позовом про стягнення залишку невідшкодованого розміру матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації). Письмового відзиву проти позовних вимог на адресу суду не надходило. 23.05.2024р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. В позовній заяві представником позивача викладено клопотання про розгляд справи без участі позивача за наявними доказами. Судовий виклик направлявся відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, разом з тим адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресату за зазначеною адресою, що в контексті положень п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України суд сприймає як повідомлення відповідача належним чином. Таким чином, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився у судове засідання з розгляду справи. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 13.05.2021р. о 13 год. 40 хв. в м. Черкаси на перехресті вул. Надпільна - Кобзарська сталася ДТП за участю транспортних засобів Audi Q3, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та Honda Accord, р.н. ( [NUMBER] , яким керував відповідач, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. За обставинами ДТП відповідач, керуючи автомобілем Honda Accord, р.н. [NUMBER] , не дав дороги автомобілю Audi Q3, д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі у населеному пункті з перевищенням швидкості 77,5-85,9 км/год., не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» та допустив зіткнення з автомобілем Audi Q3, д.н.з. [NUMBER] , чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР України. У свою чергу [PERSON] , керуючи автомобілем Audi Q3, д.н.з. [NUMBER] , на нерегульованому перехресті рухався зі швидкістю 77,5-85,9 км/год., чим перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті, та в момент виникнення небезпеки для його руху не зменшив швидкість руху аж до повної зупинки, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Honda Accord, р.н. [NUMBER] , який рухався другорядною дорогою по вул. Кобзарська, чим порушив вимоги п. 12.3, 12.4 ПДР України. Згідно постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.12.2021р. у справі №711/7052/21 обох водіїв визнано винними у скоєнні такого ДТП та обох притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням однакових видів стягнень у виді штрафу в розмірі 850 грн. на кожного /а.с. 6-7/. Легковий автомобіль Audi Q3, д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП належав на праві власності [PERSON] і був застрахований за договором добровільного страхування наземного транспорту «ЄВРОКАСКО 5 ЗІРОК» від 02.09.2020р. №FO-00792787, що укладений між ПАТ «СГ «ТАС» (страховик) та [PERSON] (страхувальник). За зазначеним договором страховик бере на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику збитки, завдані автомобілю внаслідок ДТП в межах страхової суми в розмірі 1 580 000 грн. /а.с. 8-13, 16/. Цивільна-правова відповідальність власника легкового автомобілю Honda Accord, р.н. [NUMBER] , на момент події ДТП була застрахована в АТ «СК «КРАЇНА» за полісом №АР4996632 /а.с. 22/. Внаслідок значних пошкоджень після ДТП автомобіль Audi Q3, д.н.з. [NUMBER] , визнаний позивачем таким, що знищений, а тому розмір матеріального збитку, завданого його власнику, обчислений в розмірі різниці між дійсною ринковою вартістю пошкодженого автомобіля на момент ДТП та його залишковою вартістю після ДТП. На підставі звіту №8161/07/21 від 16.07.2021р., складеного ТОВ «Сател Груп», дійсна ринкова вартість автомобіля Audi Q3, д.н.з. [NUMBER] , визначена позивачем в розмірі 1 400 167,49 грн. Залишкова вартість у пошкодженому стані відповідного автомобіля визначена позивачем згідно найвищої зобов`язуючої пропозиції на платформі ТОВ «Аудатекс Україна» в розмірі 184 000 грн. /а.с. 19-20/ 29.07.2021р. ПАТ «СГ «ТАС» складений страховий акт №21223/34/921, відповідно до якого страховиком прийнято рішення про виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в сумі 1 216 167,49 грн. /а.с. 20/, внаслідок чого 30.07.2021р. здійснено фактичну виплату відповідної суми коштів /а.с. 21/. Згідно платіжного доручення №1214 від 09.02.2022 АТ «СК «КРАЇНА» здійснило платіж на користь ПАТ «СГ «ТАС» в розмірі 130 000 грн. в якості страхового відшкодування за [PERSON] /а.с. 23/. Оскільки відповідач в добровільному порядку до теперішнього часу не відшкодовує позивачеві понесені ним витрати внаслідок відшкодування збитків завданих відповідачем в ДТП, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Таким чином спір між сторонами виник з правовідносин про відшкодування шкоди і регулюється нормами глави 82 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), а також положеннями Закону України «Про страхування» та Закону України від 01.07.2004 №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961). Статтями 993 ЦК та 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). Отже, на підставі зазначених норм закону та положень договору добровільного страхування наземного транспорту «ЄВРОКАСКО 5 ЗІРОК» від 02.09.2020 №FO-00792787, враховуючи, що позивачем відшкодовано [PERSON] збитки в розмірі 1 216 167,49 грн., завдані внаслідок пошкодження його транспортного засобу діями відповідача, то позивач набув право вимоги до відповідача в межах зазначеної суми. Відповідно до ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Audi Q3, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП складає 1 216 167,49 грн. і була відшкодована позивачем шляхом здійснення страхової виплати власнику пошкодженого автомобіля. ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Audi Q3, д.н.з. [NUMBER] , сталося з вини обох учасників (водіїв) такої події, а отже кожен з них в рівній частці має нести відповідальність за шкоду, спричинену їх діями. Таким чином, відповідач, як завдавач шкоди, зобов`язаний відшкодувати половину вартості матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля Audi Q3, д.н.з. [NUMBER] , що в даному випадку складає 608 083,75 грн. (1 216 167,49 грн. / 2). Згідно ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 ст.22 Закону №1961 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. За матеріалами справи судом встановлено, що на момент події ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з лімітом страхової виплати за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 130 000 грн. Страховиком відповідача виплачено відповідну суму страхового відшкодування на користь ПАТ «СГ «ТАС», а отже за відповідачем залишається обов`язок з відшкодування позивачу суми коштів в розмірі 478 083,75 грн., що дорівнює різниці між вартістю матеріального збитку, за який несе відповідальність відповідача (608 083,75 грн.), та сплаченою страховиком відповідача сумою страхового відшкодування на користь позивача (130 000 грн.). При цьому, варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачкою не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. За таких обставин, позовні вимоги є правомірними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 7171,26 грн. /а.с. 1, 32/. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, то на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved