Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадкове нерухоме майно та просить визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька (вітчима) [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими подівлями та спорудами, загальною площею 64,7 кв. м., житловою площею 53,2 кв. м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на те, що в [ADDRESS] розміщений спірний будинок, який належав її померлому відчиму, але оскільки відповідний правовстановлюючий документ на житловий будинок на ім`я спадкодавця відсутній, видати свідоцтво на право на спадщину за заповітом після смерті вітчима нотаріус не може, тому немає змоги оформити право власності на вищевказане спадкове майно. Ухвалою судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 04 липня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься письмова заява згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити, а справу слухати у його відсутності. Представник відповідача Васильковецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, подав суду письмову заяву, просить справу розглянути без участі їх представника. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вимог ст.ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін. Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] склав заповіт посвідчений секретарем виконкому Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області 01 лютого 2007 року за реєстровим №05, згідно якого зробив заповітне розпорядження та все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право заповів [PERSON] .(а.с.10) [PERSON] , помер [INFO] , згідно копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] видане 19 травня 2011 року Васильковецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області.(а.с.7) Із копії довідки №19 від 06.03.2024 року виданої Васильковецькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно постійно проживав та був зареєстрований на день смерті за адресою: [ADDRESS] і разом з ним за вказаною адресою на день його смерті ніхто не проживав і не був зареєстрований.(а.с.9) Згідно Виписки з погосподарської книги №03 за 1986-1990 роки Васильковецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , станом на 01.07.1990 р. - 15.04.1991 року було віднесено до суспільної групи - двір колгоспника, членами двору якого були: голова двору [PERSON] .(а.с.6) Відповідно до копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №29345739 виданого 16.01.2012 року спадкодавцем значиться « [PERSON] », спадкоємець « [PERSON] ».(а.с.8) 16 січня 2012 року [PERSON] видано свідоцтво про право па спадщину за заповітом спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку площею 2,08 та, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, за кадастровим номером:6121680400:01:001:0675, за р.№27.(а.с.19) Згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» Гусятинської селищної ради №169 від 01.04.2024 року та Експлікації приміщень, загальна площа будинку, який розташований по [ADDRESS] становить 64,7 кв.м., житлова площа 53,2 кв.м..(а.с.14,18) Ринкова вартість об`єкту нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами який розташований по [ADDRESS] загальною площею 64,7 кв.м., житловою площею 53,2 кв.м. становить 125 200 грн..(а.с.20) Позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на майно померлого спадкодавця [PERSON] , інші спадкоємці за заповітом та за законом до органів нотаріату не зверталися.(а.с.5) Державний нотаріус Гусятинської державної нотаріальної контори Л.С. Мороз довідкою № 344/01-16 від 25.06.2024 року, у зв`язку з із відсутністю документів, які посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами надала роз`яснення звернутися до суду. Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 Цивільного кодексу України. Як роз`яснено у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20"Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. 120 ЦК Української PCP майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК Української PCP розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Являючись колгоспниками, члени двору приймають участь у суспільному господарстві колгоспу і отримують в колгоспі основні доходи, а також спільно ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно до вимог ст. 120 ЦК УРСР від 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної часткової власності. Відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1217, 1268 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з вимогами ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, спадкове майно складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 64,7 кв. м., житловою площею 53,2 кв.м., який розташований по [ADDRESS] і було майном [PERSON] , який помер [INFO] . Частина 1 статті 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з вимогами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі, обставини в справі сторонами визнаються та не потребують доказуванню і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved