Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

18.08.2023 позивач АТ «Райффайзен Банк» звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 11.08.2021 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк», та [PERSON] було укладено у формі електронного документу з використанням електронного цифрового підпису Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-100613497, за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 221 009,69 грн. строком на 72 місяці, на період з 11.08.2021 по 12.10.2021 (включно) розмір процентної ставки за кредитом складає 16,65% річних, з 12.10.2021 процентна ставка за кредитом застосовується в розмірі 33,30%, без укладання додаткової заяви до цієї заяви-Договору, а позичальник зобов`язався належним чином використовувати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. В зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору: несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, на адресу позичальника було направлено вимогу № 114/5-К-310788 від 12.06.2023 про дострокове повернення боргових зобов`язань за кредитним договором, надавши можливість останньому добровільно врегулювати заборгованість протягом 30 днів. Однак, у визначені кредитором строки вимога не була виконана, заборгованість не погашена. Станом на 08.06.2023 заборгованість позичальника перед банком за Заявою-Договором про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-100613497 від 11.08.2021 складає 260 208,35 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 238 049,26 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 2507,23 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 22 159,09 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 16 078,07 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 18.08.2023 року справу передано судді Кудрявцевій Т.О. Ухвалою судді від 23.08.2023 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 02.04.2024 була задоволена заява представника позивача заява про забезпечення позову. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи був сповіщений в порядку, передбаченому ЦПК України, про причини неявки відповідач суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою представника позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. В сформованому правовому висновку Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 11.08.2021 між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк», та [PERSON] було укладено у формі електронного документу з використанням електронного цифрового підпису Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-100613497, за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 221 009,69 грн. строком на 72 місяці, на період з 11.08.2021 по 12.10.2021 (включно), розмір процентної ставки за кредитом складає 16,65% річних, з 12.10.2021 процентна ставка за кредитом застосовується в розмірі 33,30%, без укладання додаткової заяви до цієї заяви-Договору, а позичальник зобов`язався належним чином використовувати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. 11.08.2021 АТ «Райффайзен Банк Аваль» перерахував на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 221 009,69 грн, що підтверджується випискою по картковому рахунку [PERSON] . Згідно Статуту, затвердженого протоколом Загальних зборів акціонерів від 17 жовтня 2022 року, АТ «Райффайзен Банк Аваль» змінив своє найменування на АТ «Райффайзен Банк». Згідно п. 1.2. заяви-договору про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою», банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 221 009, 69 гривень, а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити відсотки за його користування. Кредит надається шляхом зарахування коштів Кредиту на КР з наступним відображенням операції надання Кредиту через Поточний рахунок в Дату надання Кредиту або на наступний Офіційний день. Відповідно до п. 2.2. за користування кредитним договором клієнт щомісяця зобов`язаний сплачувати банку проценти за ставкою, визначеною підпунктом 3.5.1. пункту 3.5. Статті3 Розділу 6 Правил. Відповідно до п. 2.3. клієнт зобов`язаний здійснювати погашення Кредиту та Процентів ануїтетними платежами у валюті Кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання Кредиту, у визначену підпунктом 1.2.4. пункту 1.2. Заяви-Договору дату. Якщо дата сплати ануїтетного платежу не є робочим днем, ануїтетний платіж має бути сплачений клієнтом не пізніше останнього робочого дня, що передує даті сплати ануїтетного платежу. Відповідно до п. 2.7. підпунктом 1.2.5.пункту 1.2. Заяви-Договору передбачено, що договірне списання здійснюється банком незалежно від наявності/відсутності на Поточному рахунку суми коштів, достатньої для погашення заборгованості клієнта за Кредитом, за наявності достатньої суми на КР клієнта. У разі недостатності чи відсутності коштів на КР банк не здійснює часткове списання коштів з КР та буде повторювати спробу здійснити договірне списання з КР до того монету, поки КР не повниться на необхідну суми для повної оплати належної до списання суми коштів. До позовної заяви банком надано виписку по особовому рахунку [PERSON] від 07.06.2023, яка містить відомості про переказ позивачем - АТ «Райффайзен Банк Аваль» грошових коштів у розмірі 221 009,69 грн на користь відповідача, що свідчить про існування договірних зобов`язань перед АТ «Райффайзен Банк». Так, з розрахунку заборгованості за кредитним договором №014-RO-82-100613497 від 11.08.2021 вбачається, що заборгованість відповідача станом на 08.06.2023 становить 260 208 грн. 35 коп. 12.06.2023 АТ «Райффайзен банк» направив відповідачу вимогу №114/5-К-310788 про дострокове виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, в якій банк повідомив розмір боргу, попередив про необхідність його повернення, протягом 30 днів з дня отримання цієї вимоги та попередив про подання позову до суду в разі невиконання даної вимоги, проте, вимога відповідачем не виконана. Отже, встановлено, що відповідачем порушено умови кредитного договору. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості відповідачем не спростовані, своїх розрахунків відповідач не надав, що є його процесуальним обов`язком. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи слідує наступне. Банк уклав з [PERSON] . Заяву-Договір та надав йому у тимчасове користування грошові кошти на умовах їх повернення, зі сплатою відсотків. Позичальник умови Заяви-Договору належним чином не виконує, оскільки кредитні кошти витратив, після чого їх кредитору не повернув. Внаслідок цього, право банка на повернення його власності - кредитних коштів, порушено, а тому підлягає судовому захисту. Банк має право вимагати стягнення заборгованості з [PERSON] , і реалізував це право, звернувшись до суду та надав розрахунок заборгованості, який суд приймає як належний та допустимий доказ. З цих підстав позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з вимогами ч ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 3 903 грн. 12 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved