Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника - адвоката Черниш Т.І., звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить встановити факт його постійного прживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, за адресою: квартира [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він народився [INFO] в м. Жовті Води Дніпропетровської області. Вказує, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Позивач зазначає, що [INFO] його батько помер. Після смерті смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] , яка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Окрім того, [PERSON] вказує, що [INFO] померла його мати, яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира належала [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло. Позивач зазначає, що із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини у передбачений законом шестимісячний строк він не звертався, оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] за місцем її реєстрації: [ADDRESS] , де вони вели спільне господарство, він доглядав за нею, оскільки мати мала першу группу інвалідності по зору з 14 лютого 2005 року та потребувала постійного стороннього догляду, та після смерті матері займався її похованням, а тому вважав себе таким, що фактично прийняв спадщину, оскільки від спадщини не відмовлявся. З метою прийняття спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В., однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , оскільки не був зареєстрований разом зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини і не подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини в передбачений законом шестимісячний термін. Отже, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно йому для подальшого проведення нотаріальних дій та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, що змусило її звернутись до суду. Ухвалою судді від 09 квітня 2024 року відкрито провадження по справі. Позивач та відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися. У той же час в матеріал справи маються заяви сторін про проведення судового розгляду без їх участі. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис про смерть №141 зроблений Жовтоводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). За життя [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку Серія КР №099808 від 13 січня 2004 року, яку вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] . Разом з тим, після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на належне їй майно - квартиру [ADDRESS] . Роз`ясненням приватного нотаріусу Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] не був зареєстрований разом зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини і не подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини в передбачений законом шестимісячний термін. Відповідно до акту про проживання від 22 листопада 2023 року, засвідченого підписами сусідів [PERSON] , та [PERSON] , та затверджений Головою ОСББ «Франко 50», [PERSON] , [INFO] , постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Метою звернення позивача до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Згідно положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, оскільки позивач, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. Під час судового розгляду з письмових доказів встановлено, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент її смерті, за місцем реєстрації спадкодавця в квартирі [ADDRESS] . Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Outcome: approved