Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, просить ухвалити рішення, яким стягнути з ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» недоплачену частину страхового відшкодування в сумі 70\~183,45 грн. та витрати на проведення судової експертизи, послуги евакуації і зберігання автомобіля в загальному розмірі 8\~800 грн., а з [PERSON] різницю між виплаченим страховим відшкодуванням і завданою шкодою в розмірі 267\~266,69 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05.03.2023 о 14:07 год. на автодорозі Київ Чоп М06, 542 км + 200 м області відбулась ДТП за участю транспортного засобу Jeep Cherokee д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу та транспортного засобу Volkswagen д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] . Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 11.05.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Цивільно-правова відповідальність останнього застрахована у ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», яка лише частково виплатила страхове відшкодування в сумі 125\~450,18 грн., тоді як згідно висновку експерта вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 195\~634,03 грн. Різниця між виплаченим страховим відшкодуванням і вартістю відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 70\~183,45 грн. і дану суму просить стягнути з страхової компанії, а також витрати на проведення судової експертизи, послуги евакуації і зберігання автомобіля в загальному розмірі 8\~800 грн. Крім того, згідно висновку експерта вартість відновлювального ремонту становить 345\~950,14 грн. Різниця між вартістю відновлювального ремонту (345\~950,14 грн.) і вартістю відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля плюс додаткові витрати (78\~683,45 грн.) становить 267\~266,69 грн. Дану суму просить стягнути з відповідача [PERSON] як винуватця ДТП. Відповідач ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» не погодився та в особі повноважного представника подав відзив на позовну заяву. Зазначає, що розмір матеріальної шкоди визначено на підставі звіту про оцінку та за виключенням податку на додану вартість виплачено позивачу. В свою чергу, наданий позивачем висновок експерта вважає неналежним доказом, оскільки такий містить розбіжності в описі пошкоджених деталей та вартості їх ремонту, а також позивач не довів необхідність проведення експертного дослідження. Просить в позові відмовити. Відповідач [PERSON] також подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає. Зазначає, що його цивільно-правова відповідальність застрахована у ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», і з цією страховою компанією він також уклав договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспортного засобу. За підсумком двох договорів загальна сума страхової виплати становить 260\~000 грн., чого достатньо для покриття вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, який згідно наданого позивачем висновку експерта становить 195\~634,03 грн. В такому випадку різниця між фактичним розміром шкоди та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 150\~316,11 грн., що виключає можливість стягнення з нього матеріальної шкоди в розмірі 267\~266,69 грн. При цьому, заперечує вимогу про стягнення з нього вартості відновлювального ремонту, оскільки позивач не долучив доказів про реальні витрати, пов`язані з таким ремонтом. У відповіді на ці відзиви позивач навів аргументи, аналогічні мотивам позову. Інших заяв по суті справи, виключно в яких в силу вимог частини першої статті 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору не було подано. Інформація про рух справи та процесуальні дії, вчинені судом в процесі її розгляду. Позовна заява поступила до суду 07.03.2023. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 15.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Визначено строк та черговість для подання заяв по суті справи. Одночасно з відкриттям провадження у справі суд направив сторонам інформаційне повідомлення про права та обов`язки сторін (а.с.126), в тому числі про обов`язок подати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, а також неможливість приховування доказів. Цим же повідомленням сторонам роз`яснено порядок та строки подання доказів. Таким чином, суд виконав вимоги статті 221 ЦПК України. Крім того, за відповідним клопотанням позивача ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 18.03.2024 витребувано у ПрАТ «Українська страхова компанія КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» такі документи: - Належним чином завірену копію полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-212319205, який був чинним станом на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди 05.03.2023 та виданий страхувальнику автомобіля Volkswagen Golf з державним номерним знаком [NUMBER] [PERSON] ; - Належним чином завірену копію договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту «Відповідальний водій» №202212038047, який був чинним на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди 05.03.2023 та укладений між ПрАТ «Українська страхова компанія КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та страхувальником автомобіля Volkswagen Golf з державним номерним знаком [NUMBER] [PERSON] ; - Належним чином завірену копію матеріалів страхової справи по договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-212319205, який був чинним станом на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди 05.03.2023 та виданий страхувальнику автомобіля Volkswagen Golf з державним номерним знаком [NUMBER] [PERSON] та по договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту «Відповідальний водій» №202212038047, який був чинним на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди 05.03.2023 та укладений між ПрАТ «Українська страхова компанія КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та страхувальником автомобіля Volkswagen Golf з державним номерним знаком [NUMBER] [PERSON] . Зазначені документи відповідач надав разом з відзивом та окрім того повідомив, що страхова справа за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту «Відповідальний водій» №202212038047 не заводилась, оскільки виплати за таким договором не здійснювались. Крім того, у своєму відзиві (а.с.203) представник відповідача [PERSON] відповідно до статті 93 ЦПК України поставив три запитання позивачу, а саме чи здійснювались відновлювальні роботи, чи станом на 19.04.2024 позивач є власником та чи може надати автомобіль для огляду. В подальшому представник відповідача подав клопотання про зобов`язання позивача надати відповідь на ці питання. Оскільки такі питання не стосуються обставин, що мають значення для справи, про що йтиметься нижче, суд не вбачав підстав зобов`язувати позивача надавати відповіді на ці питання. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яку останній повторив в пункті 22 справи «Осіпов проти України» (заява № 795/09, рішення від 08.10.2020), стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 статті 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження (див. рішення у справі «Варданян та Нанушян проти Вірменії» (Vardanyan and Nanushyan v. Armenia), заява № 8001/07, пункт 86, від 27.10.2016, та наведені у ньому посилання). Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого судового розгляду», гарантованого статтею 6 Конвенції. З огляду на характер спірних правовідносин, справа стосується відшкодування шкоди, а оскільки вирішенню підлягали виключно питання права, суд з посиланням на відповідну практику ЄСПЛ при відкритті провадження визнав недоцільним проведення судового засідання та визначив, що розгляд справи проводитиметься без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Одночасно, сторонам було роз`яснено право ініціювати розгляд справи з викликом сторін. Представник відповідача [PERSON] скористався таким правом та подав відповідне клопотання про розгляд справи з викликом сторін. З огляду на відсутність належного обґрунтування ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 20.05.2024 в задоволенні такого клопотання відмовлено. В силу вимог Закону та враховуючи характер спірних правовідносин справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, а тому, відповідно до вимог частини третьої статті 279 ЦПК України суд не проводив підготовчого засідання. Перед тим як закінчити з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд надав можливість кожній із сторін висловити свою позицію та надати наявні у неї докази. Відтак, суд у відповідності до вимог частини п`ятої статі 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому що в силу частин другої четвертої статті 83 ЦПК України вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи. Суд у відповідності до вимог частини сьомої 81 ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (частина третя статті 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. Позиція суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з огляду на таке. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 05.03.2023 о 14:07 год. на автодорозі Київ Чоп М06, 542 км + 200 м області відбулась ДТП за участю транспортного засобу Jeep Cherokee д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу Volkswagen д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] . Власником автомобіля Jeep Cherokee д.н.з. [NUMBER] є позивач, що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.52-53). Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 11.05.2023 (а.с.16), яка не оскаржувалась і набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Volkswagen д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована у страховій компанії ПрАТ «Українська страхова компанія КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», що стверджується копією відповідного страхового полісу № ЕР-212319205 від 03.12.2022, яка долучена до матеріалів справи (а.с.136) (далі договір обов`язкового страхування). Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну за цим договором становить 160\~000 грн. Франшиза відсутня. Крім того відомо, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] додатково була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на підставі договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту засобу № 202212038047 від 03.12.2022, копія якого також долучена до матеріалів справи (а.с.137-138) (далі договір добровільного страхування). Відповідно до цього договору, страхова сума становить 100\~000 грн. Відповідне повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування позивач подав відповідачу ПрАТ «Українська страхова компанія КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», після чого останній виплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 125\~450,58 грн., чого сторони не оспорюють і що відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Вбачається, що такий розмір страхового відшкодування відповідач визначив на основі звіту про оцінку автомобіля № 943/23 від 26.04.2023 (а.с.148-150). Згідно висновку експерта № 69 від 30.06.2023, який складено на замовлення позивача (а.с.63-78), вартість відновлювального ремонту автомобіля Jeep Cherokee д.н.з. [NUMBER] (без врахування ПДВ у вартості нових складових (запчастин) та ПДВ у вартості матеріалів) в цінах на момент огляду 26.04.2024 становить 345\~950,14 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля Jeep Cherokee д.н.з. [NUMBER] (без врахування ПДВ у вартості нових складових (запчастин) та ПДВ у вартості матеріалів) в цінах на момент огляду 26.04.2024 становить 195\~634,03 грн. Вважаючи, що розміру страхового відшкодування недостатньо для покриття матеріальних збитків позивач звернувся до суду з цим позовом. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як зазначив Верховний Суд складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду справи № 288/1256/17 (постанова від 08.02.2021) преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Оскільки згаданою вище постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 11.05.2023 встановлено вину [PERSON] у вчиненні ДТП, суд в межах цієї справи вказаний факт визнає преюдиційним та не буде його повторно досліджувати. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За змістом статті 22, 1166, 1192 ЦК України, шкода відшкодовується в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У справі яка розглядається сторонами надано висновок експерта та звіт оцінювача, які містять відмінні дані про розмір заподіяної шкоди. Відтак, суд повинен перевірити та надати перевагу тому з доказів, який найбільш точно відповідає обставинам справи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час розгляду справи № 760/6034/16-ц (постанова від 15.02.2023) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір,

Outcome: partial