Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

27 червня 2024 року через систему «Електронний суд» від позивача до суду надійшла позовна заява до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 лютого 2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 208294-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізпозика» 14 лютого 2021 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 208294-КС-001 про надання кредиту, яка в той же день прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договіру № 208294-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ТОВ «Бізнес позика» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G3319 на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Відповідно до умов договору, ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 8000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.3585625 процентів за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 8000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). Також, 12 квітня 2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до договору № 208294-КС-001 про надання кредиту, яку підписано у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику додатково кредит в сумі 7000,00 грн, комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту становить 1050,00 грн. Однак, боржник свої зобов`язання за кредитним договором № 208294-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти на загальну суму 8767,70 грн, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Станом на 09 червня 2024 року утворилась заборгованість за договором № 208294-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 33277,59 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 12743,05 грн; суми прострочених платежів по процентах - 19484,54 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1050,00 грн. Просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за договором № 208294-КС-001 про надання кредиту від 14 лютого 2021 року, що становить 33277,59 грн, а також сплачений судовий збір в розмірі 2422,00 грн. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 01 липня 2024 року відкрито провадження у даній справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та задоволено клопотання представника позивача - витребувано в АТ КБ «ПриватБанк»інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: чи випускалася банківська картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] та інформацію про рух коштів по ній. 17 липня 2024 року відповідач засобами поштового зв`язку надіслала до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що нею кредитні договори з ТОВ «Бізнес позика» не укладалися, наданий позивачем договір не містить жодних підписів, що не відповідає нормам Цивільного кодексу України та не може породжувати обов`язки для однієї чи іншої сторони. З договору та інших матеріалів справи не вбачається за можливе встановити волевиявлення відповідача на укладання угоди про надання кредиту № 208294-КС-001, оскільки договір не містить його засвідчення ні шляхом електронного підпису, ні шляхом підпису від руки. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідачем було підписано цю оферту електронним підписом, в матеріалах справи немає. Також, з огляду на норми ЗУ «Про споживче кредитування», паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон України «Про споживче кредитування» включає до форми договору про споживчий кредит (стаття 13). Просить, у задоволенні позовних вимог відмовити, встановити до стягнення суму у розмірі 6232,30 грн. (а.с. 81-85) Разом з відзивом відповідачем подано клопотання, в якому просить дослідити безпосередньо у судовому засіданні оригінали наданих позивачем файлів електронних доказів, а саме кредитний договір №208294-КС-001 від 14.02.2021 за допомогою за допомогою державного веб-сайту та дослідження властивостей файлів оригіналів електронних доказів (а.с. 88-89) 25 липня 2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в обгрунтування якої зазначає, що сторона відповідача у відзиві на позовну заяву прямо не заперечує наступних юридичних фактів: отримання кредитних коштів за кредитним договором та додатковою угодою, здійснення платежів за кредитним договором, наявність заборгованості за кредитним договором. Звертає увагу на те, що боржник частково виконувала свої зобов`язання за кредитним договором.Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №208294-КС-001 позичальника [PERSON] , відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату на загальну суму 8767,70 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.Частина 1 ст. 640 ЦКУ визначає, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Статтями 641 та 642 ЦКУ встановлено, що: пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору; пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття; пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису; відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до статті 204 ЦКУ правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Також, звертає увагу, що до позовної заяви додані візуальні форми послідовності дій клієнта щодо укладення кредитного договору та додаткової угоди, у яких детально відображені всі дії ТОВ «Бізнес позика» та відповідача щодо укладення кредитного договору та додаткової угоди в електронній формі. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між заявником/кредитором та боржником/позичальником не був би укладений. Аналогічним чином шляхом обміну електронними повідомленнями була укладена додаткова угода до кредитного договору, у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», підписана з використанням одноразового ідентифікатора «G-8157». ТОВ «Бізпозика» свої зобов`язання за договором кредиту та додатковою угодою виконало, надавши позичальнику грошові кошти в розмірі 8000,00 грн та 7000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті).Відповідач в підтвердження своїх доводів про неотримання кредиту від позивача, не надала суду виписку зі свого карткового рахунку в АТ КБ «ПриватБанк». Процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом. Якщо позичальник сплачує заборгованість за кредитним договором згідно встановленого графіку платежів без порушень, йому дійсно потрібно було б сплатити за кредитним договором суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у кредитному договорі. При цьому, порушення позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення вартості кредиту.У кредитних договорах ТОВ «Бізнес позика» встановлена комісія саме за надання кредиту, а не його обслуговування, яка є разовою, та розмір якої є незмінним. Комісія за надання кредиту встановлюється не у правилах надання кредитів чи паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у самих кредитних договорах, які укладаються у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» та які підписуються за допомогою одноразових ідентифікаторів. Також звертає увагу суду, що протягом строку дії кредитного договору (відповідач не звернувся до суду із заявою про розірвання кредитного договору чи визнання його (або його окремих положень) недійсним(ми). Відповідачу було чудово відомо про його обов`язок по сплаті процентів та комісії за надання кредиту за кредитним договором, оскільки такий обов`язок був чітко визначений у кредитному договорі та графіку платежів за кредитним договором. Відповідач здійснював платежі за кредитним договором знаючи про те, що вони будуть розподілятися на погашення його заборгованості за процентами та комісією за надання кредиту, та не заперечував проти цього протягом всього строку дії кредитного договору. Просить поновити позивачу строк для подання доказів у справі та відмовити у задоволенні клопотання відповідача про перевірку судом оригіналів електронних доказів у повному обсязі (а.с. 92-126). 25 липня 2024 року у судовому засіданні оголошено перерву до 06 серпня 2024 року. 26 липня 2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло заперечення, у якому зазначає, що подання додаткових доказів із пропуском процесуальних строків, порушує принцип змагальності. Також, при перевірці договору, вивантаженого із системи ЄСІТС, на офіційному сайті ЦЗО (https://czo.gov.ua/verify) зазначено що «Файл не містить підписів».Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.Якщо споживачеві не було надано документ (електронний документ), який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями, такий правочин не є підставою для виникнення обов`язків для споживача.Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчийкредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Позивачем жодних доказів надання примірника договору позичальнику не надавалось, що має наслідки неукладеності такого правочину. Відповідач стверджує, що договір, наданий позивачем як на підставу договірних відносин, бачить вперше. При цьому зазначає, що до стягнення підлягає сума заборгованості 6232,30 грн. Також не погоджеється із розміром комісії (а.с. 156-170) Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 154 на звороті). Одночасно у позовній заяві представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також просить у разі неявки відповідача до суду постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 3 на звороті). Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 155 на звороті). Одночасно у запереченні представник відповідача просив у разі його неявки розглядати справу за його відсутності (а.с. 169). Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 14 лютого 2021 року відповідачем підписано в електронній формі паспорт споживчого кредиту, пропозицію укласти договір (оферта) № 208294-КС-001 про надання кредиту, а також прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання договору № 208294-КС-001 про надання кредиту (а.с. 21-22, 18, 19). 14 лютого 2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено договір № 208294-КС-001 про надання кредиту в електронній формі (а.с. 20). Згідно умов договору № 208294-КС-001 від 14 лютого 2021 року, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 8000 грн строком на 16 тижнів, із фіксованою процентною ставкою, яка становить 1,35856250% в день, комісія за надання кредиту - 800 грн, термін дії договору до 06.06.2021 року. Згідно п. 6 Договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця https://bizpozyka.com, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає договір. Згідно графіку платежів, який міститься у паспорті споживчого кредиту, пропозиції укласти договір (оферта) № 208294-КС-001 про надання кредиту, прийнятті (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання договору № 208294-КС-001 про надання кредиту, а також у договорі № 208294-КС-001 про надання кредиту, платіж здійснюється 1 раз на два тижні у сумі 2210 грн. Відповідно до квитанції № 375192093 від 14.02.2021 року, ТОВ «Бізпозика» було здійснено платіж у сумі 8000 грн на картку № [NUMBER] , призначення: Перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. №208294-КС-001 від 14.02.2021 Без ПДВ (а.с. 25). 12 квітня 2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено в електронній формі додаткову угоду 1 до договору № 208294-КС-001 про надання кредиту від 14 лютого 2021 року (а.с. 28) Згідно умов додаткової угоди, кредитодавець та позичальник підтверджують, що станом на 12.04.2021 року сума неповернутого позичальником кредиту за договором № 208294-КС-001 про надання кредиту від 14 лютого 2021 року становить 5743,05 грн. Кредитодавець надає, а позичальник додатково отримує додатковий кредит у сумі 7000 грн, загальна сума отриманого та неповернутого кредиту складатиме 12743,05 грн, комісія пов`язана із наданням додаткового кредиту становить 1050 грн, строк кредиту продовжено на 57 днів, термін дії договору продовжено до 02.08.2021 року (а.с. 28). Згідно графіку платежів, який міститься у паспорті споживчого кредиту, а також у додатковій угоді 1 до договору № 208294-КС-001 про надання кредиту від 14 лютого 2021 року, платіж здійснюється 1 раз на два тижні у сумі 3460 грн (а.с. 28, 29-30). Відповідно до платіжного доручення № 26738 від 12 квітня 2021 року ТОВ «Бізпозика» здійснено платіж на суму 7000 грн, призначення платежу: [NUMBER] ІПН [NUMBER] Перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. Дод. Угоди від 12.04.2021 до кредитного дог. №208294-КС-001 від 14.02.2021 Без ПДВ (а.с. 32). Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 634 цього кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з п. 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За п. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. 1 Закону України "Про електронну комерцію"). З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою особистого кабінету кредитні договори між кредиторами та позичальником не було б укладено. Таким чином, електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто ведення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта, щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 208294-КС-001 від 14.02.2021 та візуальною формою послідовності дій клієнта, щодо укладення електронної додаткової угоди 1 до договору про надання кредиту № 208294-КС-001 від 14.02.2021, з яких вбачається відправлення в смс-повідомленні на номер телефону [PERSON] одноразових ідентифікаторів, зокрема, для підписання паспорта споживчого кредиту, договору про надання кредиту та додаткової угоди (а.с. 23, 31). Відповідач заперечувала укладення договорів із ТОВ «Бізнес позика», оскільки у договорах не міститься жодних підписів. Однак, доказів того, що персональні дані відповідача (дані паспорта громадянина України, картки фізичної особи-платника податків, номер телефону, адреса реєстрації (фактичного) місця проживання) були використані товариством чи третіми особами для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем до суду не надані, як і не надано доказів того, що відповідач звертався до правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення відносно неї шахрайських дій. Зважаючи на вказане, доводи відповідача про те, що позивач не надав доказів на підтвердження отримання та використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором, спростовуються матеріалами справи, а невизнання самим відповідачем факту укладання кредитного договору і використання такого ідентифікатора - не обґрунтоване стороною відповідача за допомогою належних та допустимих доказів. Отже, договір № 208294-КС-001 про надання кредиту від 14 лютого 2021 року та додаткова угода 1 до даного договору є укладеними з моменту їх підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, що підтверджує погодження сторонами усіх істотних умов таких договорів. Оскільки, волевиявлення позичальника на укладення договору про надання кредиту було здійснено шляхом його підписання за допомогою накладення одноразового ідентифікатора шляхом обміну електронними повідомленнями, тобто підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», тому клопотання відповідача про дослідження оригіналів файлів наданих позивачем за допомогою веб-сайту для перевірки наявності електронного підпису, не підлягає задоволенню за безпідставністю. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Зважаючи на ознаку реальності договору позики, для підтвердження виконання позикодавцем своїх зобов`язань за договором позики недостатньо наявності лише факту підписання такого договору, а судом має бути встановлено наявність факту отримання позичальником грошових коштів та моменту їх отримання (як певний проміжок часу), що є обов`язковою та істотною умовою договору позики (постанови Верховного Суду від 26.10.2022 року у справі № 201/410/21, від 05.10.2022 року у справі № 559/524/15-ц, від 20.02.2019 року у справі № 629/5364/13-ц). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.06.2021 року у справі № 201/11388/17 зазначено, що у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування ст.ст. 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Верховний Суд наголосив, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаних положень закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. В даному випадку при зверненні до суду з позовом позивачем ТОВ «Бізнес позика», як зазначалося вище, було надано квитанцію № 375192093 від 14.02.2021 про здійснення ТОВ «Бізпозика» платежу у сумі 8000грн на картку № [NUMBER] та платіжне доручення № 26738 від 12 квітня 2021 року про здійснення ТОВ «Бізпозика» платежу платіж на суму 7000 грн на картку № [NUMBER] . Із виписки за договором №б/н за період 14.02.2021 - 02.08.2021, наданої АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 01 липня 2024 року, на карту № [NUMBER] , відкритої на ім`я [PERSON] , 14.02.2021 року зараховано грошові кошти у сумі 8000 грн та 12.04.2021 року - 7000 грн (деталі операції: ТОВ «Бізпозика», переказ коштів [PERSON] згідно додаткової угоди від 12.04.2021 до кредитного договору) (а.с. 72-79). Інформація про надходження коштів, що зазначена у виписці повністю узгоджується із квитанцією № 375192093 від 14.02.2021, платіжним дорученням № 26738 від 12 квітня 2021 року та умовами договору № 208294-КС-001 про надання кредиту від 14 лютого 2021 року і додаткової угоди 1 від 12.04.2021 до даного договору. Окрім того, стороною відповідача не заперечуються факт отримання [PERSON] грошових коштів від позивача. Щодо розміру заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивача та комісії, суд зазначає наступне. З наданого позивачем розрахунку заборгованості, інформаційних довідок та наданої АТ КБ «ПриватБанк» виписки вбачається, що відповідач здійснювала на користь позивача часткову оплату за кредитним договором, що додатково підтверджує наявність згоди відповідача на укладення кредитного договору, оскільки відповідач певний час виконувала його умови (а.с. 33-41, 72-79, 142-144 ) . Відповідач [PERSON] здійснювала користування кредитними коштами, проте в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання в повній мірі не виконала, внаслідок чого, згідно довідки про стан заборгованості, станом на 08.06.2024 року утворилася заборгованість в розмірі 33277,59 грн, що складається з: 12743,05 грн - заборгованість за кредитом; 19484,54 грн - заборгованість по відсотках; 1050 грн - заборгованість по комісії (а.с. 42). Дана сума встановлена судом на підставі наявних у справі доказів, відповідач доказів щодо спростування суми заборгованості не надала. Посилання відповідача на те, що з неї до стягнення підлягає лише залишок заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6232,30 грн., є необгрунтованими. Оскільки із розрахунку заборгованості видно, що нарахування відсотків за кредитним договором здійснювалось згідно його умов та додаткової угоди №1 та припинено після закінчення узгодженого сторонами строку кредитування, а саме нарахування відсотків припинено після 02.08.2021 (термін дії договору з врахуванням додаткової угоди). За викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач свої договірні зобов`язання не виконала належним чином, тому порушене право позивача підлягає захисту, відповідач повинна нести відповідальність відповідно до умов договору та сплатити на користь позивача суму заборгованості, розмір якої встановлений судом. Відповідач не надав суду жодних доказів, що могли б вказувати на повне виконання умов договору та сплати коштів позивачу. При цьому твердження відповідача про те, що вона сплатила позивачу 8767,70 грн грн не суперечить матеріалам справи та не спростовує доводи позивача. Оскільки кредитний договір передбачав окрім надання кредиту також і умову щодо нарахування відсотків за його користування. При цьому, із графіку платежів, який є складовою кредитного договору зазначено, що загальна сума платежів, у разі їх вчасного внесення, за договором про надання кредиту має становити 17680 грн, а за додатковою угодою - 27747,17 грн. Пунктом 1 договору №208294-КС-001 від 14.02.2024 встановлено комісію за надання кредиту у розмірі 800 грн. та п. 6 Додаткової угоди №1 від 12.04.2021 передбачено, що комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту становить 1050,00 грн. (а.с. 28) Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Суд звертає увагу, що у Додатковій угоді №1 встановлюється комісія саме за надання кредиту, а не за його обслуговування. Оскільки відповідач під час укладення договору та додаткової угоди №1 ознайомлювалася з їх текстами та змістом в цілому, у тому числі з графіками щомісячних платежів за кредитним договором, паспортами споживчого кредиту, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловила та з ними погодилась, тому твердження [PERSON] щодо незаконності комісії у розмірі 1050 грн. яка нараховувалась одноразово є необґрунтованими. Крім того, суму комісії, яка була передбачена п. 1 договору №208294-КС-001 від 14.02.2024 у розмірі 800 грн, [PERSON] сплачено, що підтверджується розрахунком, наданим ТОВ «Бізнес позика». Всі інші доводи відповідача не спростовують висновків суду. Відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу на спростування доводів позовної заяви та підтвердження своїх заперечень. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: approved