Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-25 00:00:00

02.01.2024 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання малолітніх дітей і проситьстягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , одноразово у розмірі 11 378 грн 50 коп; збільшити розмір додаткових витрат, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 10.12.2018 року, на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошові сумі з 700 грн 00 коп щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04.10.2018 року на 2000 грн 00 коп щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати подання позовної заяви; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , одноразово у розмірі 13 615 грн 29 коп. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований 24.07.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №948. Шлюб розірвано, що підтверджується рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 10.12.2018 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей, а саме доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 28.09.2022 року [PERSON] , [INFO] , має інвалідність з дитинства, яка пов`язана із загальним захворюванням. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 10.12.2018 року з відповідача вирішено стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 04.10.2018 року. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , додаткові витрати у розмірі 700 грн 00 коп щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04.10.2018 року. Відповідно до п.1.1. договору купівлі-продажу від 05.08.2011 року [PERSON] передала у власність, а [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS] . Згідно п.2.1. договору купівлі продажу від 05.08.2011 року продаж квартири здійснено за 28 482 грн 00 коп, які продавець одержала готівкою від покупця до підписання цього договору. Відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12.12.2018 року визнано квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Згідно п.2 договору про припинення права на аліменти для дітей у зв`язку з передачею права власності на частку квартири від 24.07.2023 року [PERSON] безоплатно передає у власність дітям [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожній належну йому на праві приватної власності 1/2 частку квартири [ADDRESS] , а [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожна приймають цю нерухомість у власність. Відповідно до п.11 договору про припинення права на аліменти для дітей у зв`язку з передачею права власності на частку квартири від 24.07.2023 року до досягнення повноліття діти будуть проживати разом з матір`ю. Згідно п.16 договору про припинення права на аліменти для дітей у зв`язку з передачею права власності на частку квартири від 24.07.2023 року зазначено, що укладання даного договору не звільняє батька від обов`язків брати участь у додаткових витратах на дітей. За договором право на аліменти на дітей, встановлені виконавчим провадження Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області [NUMBER] та постановою про відкриття виконавчого провадження ВП [NUMBER] від 08.01.2019 року, припиняється у зв`язку з передачею права власності на 1/2 частку квартири дітям в рівних частках кожній. Спільні діти потребують значних додаткових витрат для забезпечення належного рівня життя, зокрема, медичне обстеження, лікування, розвиток здібностей, засобів зв`язку під час дистанційного навчання. Діти проживають з позивачем і перебувають на утриманні позивача. Відповідач не бере участь у додаткових витратах на дітей. Матеріальний стан позивача зазнав змін через зростання витрат на утримання дітей, пов`язаних із підвищенням цін на продукти, ліки, медичне обстеження, лікування, одяг, засоби зв`язку під час дистанційного навчання та підвищення прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Позивач не досягла жодних домовленостей щодо того, у який спосіб [PERSON] буде виконувати свій матеріальний обов`язок перед дітьми та відповідно який розмір додаткових витрат буде сплачувати. Відповідно до довідки №203 від 16.12.2023 року донька [PERSON] , [INFO] , навчається в закладі "Музична школа "Гармонія" Житомирської міської ради на відділі образотворчого мистецтва з 01.12.2022 року по теперішній час. Сплачено за навчання за даний період 4 500 грн 00 коп. [PERSON] регулярно відвідує навчання і проявляє здібності, які свідчать про існуючий інтерес та схильність до музичної школи, вказують на виражене власне бажання розвивати свої музичні навички. Згідно з актів виконаних робіт були здійсненні витрати на невідкладну стоматологічну допомогу доньці [PERSON] , [INFO] , а саме пакети Анти-сніду, анти-гепатит хірургічний, аплікаційна анестезія, знеболення - провідникове, анти гепатит, пломбування "tetric-n-ceram" 1 -й рівень складності видалення молочного зуба. Загальна вартість наданих стоматологічних послуг становить 2 310 грн 00 коп. Відповідно до акту про надання стоматологічних послуг [PERSON] від 07.12.2023 року були здійснені витрати на кальціонування каналів 36 зуба, професійна чистка зубів, пломбування 3-х каналів 36 зуба, пломбування естелайт 36 зуба на загальну суму в розмірі 4 500 грн 00 коп. Згідно платіжної інструкції Р24А2041101962D4078 від 06.12.2023 на доньку [PERSON] , [INFO] , були здійснені витрати на асіт терепію на загальну суму 3 517 грн 59 коп. Відповідно до замовлення №993391208 від 04.02.2023 року та квитанції №000471 від 04.02.2023 року на доньку [PERSON] , [INFO] , були здійснені витрати на забезпечення преаналітичного етапу при дослідженні венозної крові, мультикомпонентну алергодіагностику ALEX2 (Загальний IgE + специфічний IgE до 295 алергенів) на суму 3 830 грн 00 коп. Відповідно до фіскальних чеків №_oMkhes2h2k від 16.02.2023 року та №39BI3aXfO_A від 16.02.2023 року для доньки [PERSON] , [INFO] , куплено мобільний телефон Samsung Galaxy А23, панель для Samsung Galaxy А23, встановлення захисного покриття на смартфон, скло Samsung А235 (А23) на суму 8 573 грн 00 коп. Згідно з актів виконаних робіт були здійснені витрати на доньку [PERSON] , [INFO] , щодо невідкладної допомоги пакети Анти-сніду, анти- гепатити, видалення молочного зуба, видалення молочного зуба (атипове), кюретаж лунки, накладання швів, знеболення - інфільтраційне, загальне знеболення 60 хв, загальне знеболення (наступні 60 хв), накладення кофердаму, ізолюючі прокладки, лікування пульпіту - ампутаційний метод, пломбування постійних зубів у дітей фотополімером, зняття нальоту і полірування air-flow, полірування зубів, знеболення - інфільтраційне. Загальна вартість наданих стоматологічних послуг становить 13 750 грн 00 коп. Відповідно до фіскального чеку №jCOwLkD36Sw від 30.12.2022 року, видаткової накладної №2005942 від 26.12.2022 року, експрес накладної №20400311703175 від 27.12.2022 року для доньки [PERSON] , [INFO] , куплено смартфон Samsung Galaxy Al3, чохол для Samsung Galaxy Al3, встановлення захисного покриття на смартфон, скло Samsung А235 (А23) на суму в розмірі 9 007 грн 00 коп. Позивач не в змозі самостійно утримувати дітей та повністю забезпечити необхідні додаткові витрати на лікування та розвиток, оскільки заробітної плата на місяць не вистачає, інших видів доходу позивач не має. Понесені витрати на доньку [PERSON] , [INFO] , складають 22 757 грн 00 коп. Вважає, що відповідач має можливість сплатити половину вартості понесених додаткових витрат на лікування, розвиток здібностей та засіб зв`язку під час дистанційного навчання доньки [PERSON] , що становить 11 378 грн 50 коп. Оскільки донька [PERSON] , [INFO] , має інвалідність з дитинства, яка пов`язана із загальним захворюванням, вважає за доцільне збільшити стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину у розмірі 2 000 грн 00 коп щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати подання позову. Понесені витрати на доньку [PERSON] , [INFO] , складають 27 230 грн 59 коп. Вважає, що відповідач має можливість сплатити половину вартості понесених витрат на медичне обстеження, лікування, розвиток здібностей та засіб зв`язку під час дистанційного навчання доньки [PERSON] , що становить 13 615 грн 29 коп. Відповідач є працездатним, інших дітей не має, аліментів нікому не сплачує, отже, має можливість оплатити половину додаткових витрат на дітей. Враховуючи вищевикладене просить позов задовольнити 02.01.2024 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Петровській М.В. для розгляду (а.с.57). Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира Петровської М.В. від 17.01.2024 задоволено самовідвід, заявлений суддею Петровською М.В., у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зміну розмірів аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання малолітніх дітей (а.с.63-64). 24.01.2024 згідно розпорядження керівника апарату Корольовського районного суду м.Житомира №18 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду судді Анциборенко Н.М. (а.с.66, 67). Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 26.01.2024 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.68). 08.03.2024 відповідача подав відзив на позовну заяву (а.с.71-73). Зазначає, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 10.12.2018 року з відповідача стягувалися на користь позивача аліменти на утримання доньок [PERSON] , 2011 р.н., та [PERSON] , 2012 р.н., у розмірі 1/3 частини усіх доходів відповідача. Цим же рішенням з відповідача присуджено стягувати на користь позивача по 700 гривень щомісячно додаткових витрат на утримання доньки [PERSON] , 2011 р.н. Всі аліменти відповідач сплачував належним чином, а після влаштування на офіційну роботу на "Житомирський бронетанковий завод" виконавцем було уточнено по сумі визначених до сплати аліментів, враховуючи дохід відповідача. Після цього відповідачем було сплачено усі нараховані суми аліментів відповідно до чинного законодавства, з врахуванням розміру заробітної плати. 24.07.2023 року між сторонами було досягнуто згоди щодо переоформлення на доньок належної відповідачу 1/2 частини трикімнатної квартири в рахунок стягуваних з відповідача аліментів. Внаслідок чого діти отримали у власність по 1/4 частини квартири [ADDRESS] і стягнення аліментів, крім додаткових витрат на утримання доньки [PERSON] було припинено з серпня 2023 року. На даний час відповідач сплачує по 700 гривень щомісячно додаткових витрат на утримання доньки [PERSON] . Крім цих обов`язкових щомісячних платежів відповідач за необхідності купує обом донькам потрібне приладдя для додаткових занять для школи, а також інші необхідні їм речі, поповнює мобільні рахунки, не говорячи вже про оплату розваг при зустрічах з дітьми. Відповідач ніколи не збирав квитанцій, чеків вказаних вище витрат, оскільки не вважає за потрібне рахувати своїм же ж дітям кожну витрачену на них копійку, але з поведінки позивача виявилося, що дарма не зберігав. На даний час відповідач віднайшов лише декілька квитанцій з карткового рахунку в "Ощадбанк" про деякі витрати, які відповідач оплачував саме карткою. Чеки з переліком товару та послуг не збереглися. Узяти в магазині копію чеку не можливо, оскільки така можливість є лише протягом 14 днів після здійснення покупки. Не дивлячись на всі факти участі у матеріальному забезпеченні доньок позивач голослівно в позові зазначає про те, що відповідач не бере участі у забезпеченні дітей і у додаткових витратах на дітей. Позивач наводить у позові ряд витрат, які вона з її слів одноособово понесла як додаткові. Щодо доньки [PERSON] , 2012 р.н., позивачка вказує, що понесені нею витрати оплата навчання у музичній школі "Гармонія" Житомирської міської ради на відділі "Образотворче мистецтво" з 01.12.2022 по 01.12.2023; стоматологічні послуги дитині в червні 2020 року та грудні 2023 року; аналізи крові в лютому 2023 року; придбання мобільного телефону та аксесуарів до нього; оплата асті терапії, що є додатковими. Щодо доньки [PERSON] , 2011 р.н., позивач вказує, що понесені нею витрат стоматологічні послуги дитині в червні 2020 року; придбання мобільного телефону та аксесуарів до нього, що є додатковими. З приводу того чи можна вважати перелічені позивачем витрати додатковим зазначає, що з судової практики, які дають розуміння того, які обставини не визнаються особливими обставинами, що зумовлюють обов`язок батьків брати участь в додаткових витратах на дитину є відвідування дитиною приватного дитячого садка за бажанням одного з батьків без погодження з іншим та за відсутності необхідності, зумовленої особливими обставинами (наприклад, спеціальне харчування, догляд) (постанова Верховного Суду від 10.01.2019 у справі №369/11745/16-ц); відвідування спортивної секції, басейну та дитячого гуртка малювання (постанови Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 205/4622/16-ц; від 19.04.2023 у справі № 760/10847/20); вартість поїздки та відпочинку на морі (без надання доказів наявності потреби в такому відпочинку, викликаної хронічною хворобою, лікуванням), придбаних медикаментів першої необхідності і харчування (постанови Верховного Суду від 17.01.2019 у справі № 720/1119/17; від 22.03.2023 у справі № 758/6113/19; від 19.04.2023 у справі № 760/10847/20-ц); навчання дитини в приватній школі за бажанням одного з батьків; придбання музичного інструменту без надання доказів, що придбання інструменту, спрямовано на розвиток здібностей дитини і не є способом забезпечення дозвілля; оздоблення кімнати дитини та придбання меблів (постанови Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 201/15248/16-ц; від 22.03.2023 у справі № 758/6113/19); придбання шкільного одягу, взуття та шкільного приладдя (постанови Верховного Суду від 31.01.2020 у справі № 484/2230/; від 22.03.2023 у справі № 758/6113/19); витрати на ремонт технічних пристроїв, на лікування, відвідування секцій та позашкільних закладів, оскільки такі витрати охоплюються розміром аліментів, що стягуються з одного з батьків на утримання дитини (постанова Верховного Суду від 12.01.2022 у справі № 545/3115/19). Виходячи з викладеного у позові та беручи до уваги судову практику жодні витрати, наведені позивачем в позові, не можна вважати додатковими. Сплачувані аліменти на обох дітей становили в середньому за весь період помісячно не менше рекомендованого державою розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У 2023 році відповідач погасив утворену заборгованість по аліментам в сумі 76978 гривень, яка виникла у зв`язку з перерахунком розміру 1/3 частки доходу відповідача після офіційного влаштування на роботу в липні 2022 року. Надалі відповідач сплачував аліменти не менше як 10-13 тисяч гривень на місяць (1/3 частина доходу). Вважає, що сплачуваних коштів було достатньо для покриття матеріальних витрат обох дівчат. При цьому суд має враховувати, що мати так само як і батько несе рівний обов`язок з матеріального забезпечення дітей. Всі перераховані позивачем витрати повністю забезпечувались стягуваними з відповідача аліментами. На даний час відповідач відписав свою нерухомість дітям. Якщо у дітей є дійсно обґрунтовані потреби, то нічого не позбавляє позивача права звернутися до відповідача за допомогою, а не в суд. Щодо обґрунтування позивачем витрат на придбання мобільних телефонів дітям зазначає, що в грудні 2022 року та в лютому 2023 року як додаткових через необхідністю забезпечення їм дистанційного навчання, то, по-перше, не вважає їх пов`язаними із витратами у зв`язку з розвитком певних здібностей чи в зв`язку із хворобою, а по-друге, дистанційне навчання було запроваджено в Україні ще з лютого-березня 2020 року і до придбання цих телефонів дітям було на чому займатись. Відповідач не знає чи ці телефони куплені його донькам, чи іншим членам теперішньої сім`ї позивача. Крім того, сплативши додатково в 2023 році аліменти за період липень 2022 року - березень 2023 року (перерахунок розміру аліментних виплат відповідно до офіційного доходу) позивачу більше 76000 гривень, то відповідач вважає, що закрив усі питання по компенсації вказаних витрат у рахунок аліментів. Оплата відвідування донькою [PERSON] гуртка (занять) з малювання з грудня 2022 року по грудень 2023 року не є додатковими витратами, ці витрати були погашені за рахунок сплачуваних аліментів. Щодо стоматологічних послух на обох доньок в червні 2020 року та в грудні 2023 року, то не вважає звичайне пломбування та видалення зубів, які проведені разово в червні 2020 року та в грудні 2023 року (це не є щоденною, щомісячною необхідністю, пов`язаною із станом здоров`я дитини) додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України. Вказані витрати увійшли в обсяг сплачуваних аліментів та щомісячних додаткових витрат (700 грн) на доньку [PERSON] , 2011 р.н., які відповідач сплачує до сьогодні. Зазначає, що у матеріалах позову присутні квитанція про оплату аналізу крові доньці [PERSON] , 2012 р.н., (алергодіагностика) в сумі 3830 грн та платіжна інструкція з 'Приватбанк" про сплату [PERSON] . [PERSON] асті терапії в сумі 3517, 50 грн. Про наявний у доньки [PERSON] діагноз, які проблеми зі здоров`ям, які потребували здачі вказаних дороговартісних аналізів та проходження асті терапії не знає, позивач нічого не повідомляла. Якщо у дитини проблеми зі здоров`я, то батько теж про це має знати, мати зобов`язана радитись з батьком і поставити батька до відома щодо питань необхідності проведення дитині обстежень, лікування та їх оплати. Жодного слова чи звернення від позивача з приводу необхідності здачі таких аналізів та проходження якогось лікування не було. У замовленні на аналіз крові стоїть відмітка, що аналіз здається за самозверненням. Що таке асті терапія, для чого вона потрібна, ким призначена теж невідомо. Вважає вимоги про стягнення коштів за квитанціями безпідставними. Навіть якщо суд й вирішить віднести вказані витрати до додаткових, то рішення про їх необхідність приймала мати одноособово, без відома відповідача. Відповідач не проти у подальшому, у разі обгрунтованої потреби, у добровільному порядку надавати кошти дитині на обстеження та лікування, але про ці витрати і їх необхідність позивач не ставила відповідача до відома. Вважає, що ці витрати є її особистими бажаннями й рішеннями, тому й усі ризики несе вона сама. Крім того, виставлені позивачкою вимоги про відшкодування половини витрат на стоматологічні послуги, надані донькам в червні 2020 року, висунуті нею поза межами строків позовної давності. Навіть якщо суд прийде до висновку, що такі витрати можуть бути віднесені до додаткових в розумінні ст.185 СКУ, то строки їх стягнення саме в судовому порядку позивачкою пропущено, тому просить суд застосувати строки позовної давності. Щодо вимог про збільшення розміру щомісячних додаткових витрат на у тримання доньки [PERSON] , 2011 р.н., зазначає, що заперечує щодо збільшення вже сплачуваних за рішенням суду додаткових витрат на утримання доньки [PERSON] , 2011 р.н. По-перше, інвалідність доньці [PERSON] була надана ще в ранньому дитинстві (астма). Спільними зусиллями обох батьків донька отримала належний догляд і профілактичне лікування та на даний час її стан не є критичним, вона переросла наявні у неї ознаки захворювання та є цілком здоровою дитиною. По-друге, в попередньому позові про стягнення аліментів та додаткових витрат позивачем не було надано жодного доказу, крім посвідчення дитини з інвалідністю на підтвердження її щомісячних витрат, які пов`язані з захворюваннями дитини. Позивач не надала жодного лікарського висновку, обстеження, відомостей про необхідне лікування, медичні засоби та препарати, які на постійній основі необхідні дитині в зв`язку з її захворюванням. Відповідач і тоді заперечував проти стягнення додаткових витрат через їх необґрунтованість та недоведеність позивачем, але не оскаржував рішення суду, сплачував такі витрати дотепер як батько, розуміючи, що діти нерідко хворіють і потребують лікування від звичайних хвороб, навіть не як додаткових витрат, що пов`язані з тяжкою хворобою. Тим більше він також має власні потреби як людина. Позивач взагалі не спілкується з ним, не ставить до відома його як батька про стан здоров`я доньок, про призначення лікарів, про необхідність купити ліки чи оплатити призначені й необхідні аналізи. У питаннях здоров`я дітей батьки мають рівні права і відповідач, хоча й не проживає з доньками, але спілкується з ними та має право знати інформацію щодо їх стану здоров`я. З позивачем склалися не дуже теплі стосунки через її меркантильність і бажання спілкуватися лише в ракурсі грошей. Розповісти, повідомити, поговорити щось про дітей позивач не вбачає за необхідне. У дітей в силу їх віку та великого впливу матері, з якою вони ж постійно проживають, особливо конкретно й не розпитаєш. Діти телефонують за вказівкою матері лише щоб попросити грошей. Це не здорове відношення до нього як до гаманця, а не батька формується під впливом позивача. Додаткові витрати, які стягуються судом на постійній основі мають бути підтверджені, тобто мають бути докази того, що стан здоров`я дитини такий, що вона потребує постійної лікарської підтримки, постійного приймання ліків, постійних обстежень, процедур, догляду, особливих пристосувань тощо. Вважає, що вимоги позивача щодо збільшення вже стягуваних додаткових витрат на уримання доньки [PERSON] , 2011 р.н., є повністю безпідставними і нічим не підтвердженими. 22.03.2024 позивач надала відповідь на відзив (а.с.83-90). Зазначає, що відповідач вказує, що купує із необхідності дітям все, що їм потрібно, але якщо взяти за останній 2023 рік, то відповідач бачив своїх рідних дітей аж три рази (на пасху забрав їх батько відповідача; у жовтні коли дитина ходила в лікарню на реабілітацію, то вони зустрілися на зупинці, де відповідач на відповідь дитини навіть не запитав чому вона лежить в лікарні і чи можливо щось потрібне для дитини і навіть не обійняв, після того ні разу не зателефонував; у листопаді аж 2 години з ними провів і це була ініціатива меншої дочки, оскільки вона постійно бажає з ним зустрічі). В лютому цього року менша дочка хотіла зустрітися з відповідачем, на що відповідач їй відповів, що не бажає зустрічі з ними з тієї причини, що позивач подала на нього до суду. Звертає увагу суду, що це є недоречним і неправильним вчинком, оскільки відносини батьків не повинні впливати на дітей. Той з подружжя, з ким дитина не проживає постійно, зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини. І це питання не має тендерної прив`язки. Те, що відповідач додав до відзиву додатки про сплачені послуги, то не є додатковими витратами на дитину, а є подарунок для дитини, який він зробив на власний розсуд за тривалий період часу, який не бачився з дітьми і діти були задоволені цими подарунками, вони були щасливі, оскільки вони дівчатка. Зазначає, що донька [PERSON] має інвалідність та має посвідчення, яке додане до позовної заяви, дитина з інвалідністю від 2018 року. Дитина лежить в лікарні періодично, коли важкий має стан, ходить на реабілітацію за призначенням лікаря, де є група процедур для неї, про що є виписки з амбулаторної карти. Донька [PERSON] теж зіштовхнулася із проблемою така як алергія, яка була виставлена у 2023 році на харчові продукти. Пройшли ряд аналізів, підтримуючого лікування і у грудні 2023 року почали лікуватися АСІТ терапією - це один з небагатьох методів лікування алергії, що дозволяє забезпечити стабільний стан здоров`я на довгі роки. Цей метод перешкоджає появі симптомів і "перемикає" механізми імунної системи людини. Завдяки одержаним результатам цей метод лікування називають істинним лікуванням алергії. Також дитина відвідує гурток образотворчого мистецтва у музичній школі Гармонія два рази на тиждень, має хист, здібності та успіхи, бере участь у конкурсі. Це все і є дотаткові витрати на дітей. Також відповідач вказує, що дітям було на чому займатися під час дистанційного навчання, у дітей був старий комп`ютер, який поламався ще за часів відповідача у сімї, але його ніхто не ремонтував певний час бо у ньому не було потреби, однак, коли прийшов час ремонту, то позивачу було повідомлено, що комп`ютер перебував у розшуку і у позивача його вилучили. У момент коли купувалися перші телефони дітям ніхто не очікував, що може бути освіта дистанційного навчання у подальшому. У 2018 році у вересні місяці позивач купила сама дитині [PERSON] новий телефон хуавей ю5 2018 року щоб можна було спілкуватися з дитиною коли вона у школі перебуває. У грудні 2022 року телефон змінили. Дочці [PERSON] телефон подарували на день народження батьки позивача у 2019 році, яким вона користувалася аж до 2023 року і у лютому 2023 року позивач замінила на новий. До позовної заяви позивач додала чеки та квитанції на придбання телефонів дітям, оскільки вони навчаються на змішаній формі навчання, тобто по черзі (тиждень дистанційно, тиждень очно це зараз, а раніше чергувалося помісячно). До появи нових телефонів у дітей теж були смартфони, але для повноцінного дистанційного навчання дітям вони були не зручні, діти не могли виконувати все, що їм задають, оскільки телефони були із малим розміром памяті та не підтримували певних функцій. Сплаченими аліментами для дітей відповідачем позивач ніколи не користувалася для свої потреб, а завжди відкладала на подальше у вищі навчальні закладах для дітей, оскільки ціни на все ростуть і на освіту теж, тому відповідач не вправі голослівно висловлюватися стосовно виплачених коштів. Також зазначає, що відповідач вказує, що забезпечує матеріально дітей, що не відповідає дійсності, а саме відповідач ніколи сам не подзвонить до дітей і не запитає, що їм потрібно і чи потрібно взагалі, ніколи не запропонує першим зустріч із дітьми, не запитає чи потрібна допомога із домашнім завданням і чи діти з усім справляються, крім того він не вітає доньок із днем народження не те щоб подарунками, а навіть дзвінком. Крім того, зазначає, що відповідач вказує, що не знає про АСІТ ТЕРАПІЮ, однак, у 2015 році сторони разом їздили в Алергоімунологічний центр у місто Вінниця із донькою [PERSON] , [INFO] , де їй призначили вказану вище терапію. У доньки [PERSON] у 2023 році виявили алергію та лікування призначили теж АСІТ ТЕРАПІЯ. Разом з тим, зазначає, що відповідач заблокував позивача і додзвонитися до нього неможливо, а лише через дітей є така можливість, тому писала відповідачу у грудні 2023 року після відвідування лікаря алерголога для того щоб відповідач половину сплатив за ліки АСІТ ТЕРАПІЮ, на що прочитала відповідь: "я уже і так достатньо вам дав, і моя відповідь НІ". Дитина [PERSON] відвідує музичну школу Гармонія, а саме гурток образотворчого мистецтва, де досягає успіхів у навчанні і приймає участь в конкурсі "Мирне небо. Україна - Планета" у домі української культури. Стосовно лікування у стоматолога діти не виняток як і всі інші діти бояться стоматологів і позивачу як мамі хочеться полегшити їхнє лікування безболісно, і щоб у дітей був добрий стан здоров`я, тому позивач для цього робить все можливе. Відповідач цього не сприймає і не має цьому поняття, оскільки немає своєї власної думки і ніколи її не мав. Відповідач зловживав та зловживає спиртними напоями, неодноразово лікувався у наркодиспансері у м.Житомир та в інших містах України, тому це дається взнаки. Щодо вимог про збільшення щомісячних додаткових витрат на доньку [PERSON] зазначає, що вважає це цілком нормальним і правильним рішенням, оскільки це є єдині сплачені витрати на дитину, які фіксуються і вз`язку з тим, що мінімальна заробітна плата виросла, а відповідач має змогу вчиняти таку дію та відповідно до закону лише на одну дитину сплачувати додаткові витрати, тому вважає таку дію вірним рішенням. Також враховуючи повномасштабне вторгнення росії у лютому 2022 році життя змінилося і дуже не хочеться щоб діти це відчували на собі. Ціни на все зросли, діти хочуть і їсти і одягатися і розважитися інколи. І сума у розмірі 700 грн, це сума, яку за два дні можна витратити. Розмір прожиткового мінімуму та розмір мінімальної заробітної плати зросли, це і є вимога для збільшення додаткових витрат. Минуло 6 років і ця сума є малою. Якщо відповідач вказує, що він може дітям допомагати, то не має бути проти позову як він написав у відзиві. З приводу поповнення рахунку наявні скріншоти платіжних виписок із додатку приват24, де позивач поповнювала рахунок весь 2023 рік і 2024 своїм дітям, а те, що відповідач один раз за рік поповнив одній дитині рахунок і надав квитанцію, то це є рішенням відповідача і його про це позивач не просила, це є обов`язок як батька забезпечити зв`язок дитині. 13.05.2024 представник відповідача надала пояснення (а.с.121). Зазначає, що відповідачем у визначені строки було подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечував щодо висунутих позивачкою вимог з приводу необхідності самого відшкодування перелічених нею начебто додаткових витрат на дітей, а також з приводу належності цих витрат до категорії додаткових. При цьому зверталась увага суду на відсутність у позивача належних та допустимих доказів, які дають підстави для зарахування перелічених витрат як додаткових, а також відсутність підстав до збільшення вже стягуваних з відповідача додаткових витрат на доньку [PERSON] , 2011 р.н. З отриманої від позивача відповіді на відзив з додатками так само не вбачається жодної підстави на спростування тверджень відповідача про безпідставність вимог позивача. Ознайомившись додатково з додатками, що не були долучені до направленого [PERSON] позову та до відповіді на відзив, зазначає, що до відповіді на відзив позивач долучає невідомого походження (без печаток, підтверджуючих виписок, довідок лікаря чи лікарні, поліклініки) аркуш, на якому міститься таблиця й зверху аркуша можна розібрати лише прізвище [PERSON] . Далі в таблиці вказані дати, починаючи з 12.12.2023 року по 15.03.2024 рік, зазначено друкованим текстом кількість крапель напроти кожної дати. Вважає такий аркуш паперу неналежним та недопустимим доказом, який не може підтвердити жодного факту, на який посилається позивач та оформлений в порушення вимог, які ставляться до такого роду документів. Також надано фото аркушів з нерозбірливим почерком (можливо фото сторінок з медичної картки). При цьому з цих фото не вбачається, з якого саме документа зроблено фото, кому цей документ належить (чия амбулаторна картка). Зміст даних записів малозрозумілий стороні відповідача, видно лише дати та деякі слова: на одному аркуші 02.10.2023 року окуліст та 4.12.23 року алерголог; на іншому 30.01.2016 року; ще є дати 29.10.2015 року. Чия медична картка фотографувалась не відомо, якщо це взагалі медична картка. Також долучено фото заключения ТОВ "Алергоцентр-КПП" з вказівкою на ім`я [PERSON] та без вказівки на дату огляду, в заключенні нерозбірливим почерком щось написано. Дані фотоаркуші просить суд оцінювати критично, оскільки їх зміст та походження встановити не представляється можливим. Долучення до відповіді на відзив роздруківки поповнення мобільних рахунків не можна вважати належним доказом, оскільки позивачем не доведено, що всі ці номери телефонів, які начебто були поповнені нею, належать саме донькам. Якщо ж вони і належать донькам, то закон не звільняє позивача - того з батьків, з ким проживають діти, обопільно другим з батьків (платником аліментів) брати участь в утриманні дітей. Також просить суд критично віднестись до роздруківок начебто переписки відповідача з дітьми, оскільки з них не вбачається хто саме й кому пише, а переписка немає жодного відношення до предмета та суті позовних вимог. Беручи до уваги викладене позивач додає ряд паперів, які не можуть вважатися належними та допустимими доказами доведення віднесення перелічених нею у позові витрат на придбання мобільніх телефонів, лікування зубів, відвідування художного гуртка, здача аналізів і проходження асті - терапії (а головне її призначення), до додаткових витрат, а також доказами доведення потреби збільшення вже сплачуваних додаткових витрат на утримання доньки [PERSON] , 2011 р.н. Тож додані до позову та до відповіді на відзив папери, по-перше, не є належними, тобто не мають відношення до суті та предмета позову, не можуть стверджувати той чи інший факт, який намагається довести позивач, а, по-друге, є недопустимими - оформлені не у відповідності до вимог законодавства, які ставляться до доказів, якими можуть підтверджені ті чи інші фактичні обставини по справі. У судове зсідання позивач не з`явилася, згідно поданої заяви просить розглядати справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.124). У судове зсідання відповідач та представник відповідача не з`явилися, згідно поданої заяви просять розглядати справу у їх відсутність та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.125). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, надані сторонами, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу від 05.08.2011 [PERSON] передала у власність, а [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS] (а.с.21-23), що підтверджується також копією витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.24), копією витягу про державну реєстрацію прав (а.с.25). Сторони по справі мають дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.01.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.34), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.03.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.43). Донька сторін [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] (а.с.37). Відповідно до копії рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 10.12.2018 шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , розірвано. Дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 04.10.2018 року. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , додаткові витрати в розмірі 700, 00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04.10.2018 року (а.с.16-18). Згідно копії рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 12.12.2018 визнано квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя - [PERSON] та [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] (а.с.19-20). Відповідно до копії договору про припинення права на аліменти для дітей, у зв`язку з передачею права власності на частку квартири від 24.07.2023 року та копії додаткової угоди до договору про припинення права на аліменти для дітей, у зв`язку з передачею права власності на частку квартири від 24.07.2023 за реєстровим номером 827 від 14.09.2023 [PERSON] безоплатно передає у власність дітям - [PERSON] та [PERSON] у рівних частках кожній належну йому на праві приватної власності частку квартири [ADDRESS] , а [PERSON] та [PERSON] у рівних частках кожна приймають цю нерухомість у власність. За даним договором право на аліменти на дітей, встановлені виконавчим провадженням Корольовського ВДВС м.Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області [NUMBER], та постановою про відкриття виконавчого провадження ВП [NUMBER] від 08.01.2019, припиняється у зв`язку з передачею права власності на частку квартири дітям у рівних частках кожній. Укладення даного договору не звільняє батька від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дітей (а.с.27-30, 33). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав від 24.07.2024 квартира за адресою: [ADDRESS] на прав спільної часткової власності у розмірі належить [PERSON] та [PERSON] (а.с.31-32). На підтвердження витрат, пов`язаних з лікуванням зубів дитини [PERSON] , [PERSON] долучила копії актів виконаних робіт від 13.05.2020 на суму 3 690, 00 грн, 6 000, 00 грн, 4 060, 00 грн (а.с.40, 41, 42). На підтвердження витрат, пов`язаних з покупкою телефону для дитини [PERSON] , [PERSON] долучила копію видаткової накладної №2005942 від 26.12.2022 на суму 8 658, 00 грн та квитанцію від 30.12.2023 на суму 349, 00 грн (а.с.38-39). На підтвердження витрат, пов`язаних з лікуванням зубів дитини [PERSON] , [PERSON] долучила копії актів виконаних робіт від 22.06.2020 на суму 600 грн, від 25.06.2022 на суму 700 грн, від 19.06.2020 на суму 850 грн, акт про надані стоматологічні послуги від 07.12.2023 на суму 4500, 00 грн (а.с.47, 48, 49, 53). Відповідно до замовлення №993391208 від 04.02.2023 року та квитанції №000471 від 04.02.2023 року на доньку [PERSON] позивачем здійснені витрати на забезпечення преаналітичного етапу при дослідженні венозної крові, мультикомпонентну алергодіагностику ALEX2 (Загальний IgE + специфічний IgE до 295 алергенів) на суму 3 830 грн 00 коп (а.с.50, 51, 52). На підтвердження витрат, пов`язаних з покупкою телефону для дитини [PERSON] , [PERSON] долучила копії квитанцій від 16.02.2023 на суму 8224, 00 грн та 349, 00 грн та копію гарантійного талону №20230216124052 від 16.02.2023 (а.с.55). На підтвердження витрат, пов`язаних з навчанням у закладі "Музична школа "Гармонія" Житомирської міської ради дитини [PERSON] , [PERSON] долучила копію довідки від 06.12.2023 №203, згідно якої вбачається, що сплачено за навчання 4 500, 00 грн та довідку від 06.03.2024 №61, згідно якої вбачається, що сплачено за навчання 1350, 00 грн (а.с.46, 108). Згідно довідок, виданих т.в.о. директора Н.Гончаренко Ліцею №30 м.Житомира від 20.03.2024 №83 та №84, [PERSON] та [PERSON] дійсно навчаються на денній формі навчання у Ліцеї №30 м.Житомира та частина уроків проходить з елементами дистанційного навчання (а.с.91, 92). На підтвердження витрат, пов`язаних з поповненням мобільного телефону дитини [PERSON] , [PERSON] долучила скріншоти з мобільного телефону (а.с.93-98 ). Як вбачається з наданих позивачем копій медичної документації (а.с.104-106) діти сторін хворіють, встановлені діагнози з призначенням лікування. Відповідно до копії довідки головного державного виконавця Н.Цимбалюк від 22.02.2024, яка видана [PERSON] , станом на 01.02.2024 заборгованість зі сплати додаткових витрат відсутня (а.с.74). На підтвердження понесених витрат на утримання дітей [PERSON] долучив скріншоти з телефону (а.с.76, 77, 78). Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процессу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 ст.1 СК України - Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Положеннями ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, визначено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) абоінші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.10 ст.7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий із батьків зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Частина 2 ст.185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст.181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат. Вищезазначене узгоджується з положеннями п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". У пункті 18 вищезазначеної постанови зазначено, що передбачені ст.185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрат є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними, так і позитивними фактами. Верховний Суд у постанові від 12.03.2020 по справі № 520/12681/17 зазначив, що розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17 та постанові Верховного Суду від 12.03.2020 року у справі № 520/12681/17. Так, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на медичні обстеження дітей, на покупку телефонів, які необхідні дітям для дистанційного навчання, навчання у музичній школі доньки [PERSON] , та лікування їх спільних з відповідачем дітей у лікаря стоматолога, чим і обґрунтовує свої позовні вимоги. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, обстеження, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Таким чином як вбачається з наданих позивачем підтверджень додаткових витрат загальний розмір витрачених позивачем додаткових коштів на доньку [PERSON] складає 22 757, 00 грн, на доньку [PERSON] 27 230, 59 грн. При цьому позивач просить стягнути з відповідача лише половину вартості понесених додаткових витрат, а саме на доньку [PERSON] у розмірі 11 378, 50 коп, [PERSON] 13 615, 29 коп. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дітей є такими, що підтверджені належними доказами, тому підлягають задоволенню. Однак, відповідачем подано заяву про застосування позовної давність до заявлених вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дітей. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п.6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 по справі №911/3681/17). Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії", та від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Суд зазначає, що правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги. З наданих позивачем підтверджень додаткових витрат загальний розмір витрачених позивачем додаткових коштів на доньку [PERSON] складає 22 757, 00 грн, на доньку [PERSON] 27 230, 59 грн. При цьому позивач просила стягнути з відповідача лише половину вартості понесених додаткових витрат, а саме на доньку [PERSON] у розмірі 11 378, 50 коп, [PERSON] 13 615, 29 коп. Як вище зазначалося суд вважає доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідача половини вартості понесених додаткових витрат, а саме на доньку [PERSON] у розмірі 11 378, 50 коп, [PERSON] 13 615, 29 коп. Разом з тим як вбачається з матеріалів справи на підтвердження витрат, пов`язаних з лікуванням зубів дитини [PERSON] , [PERSON] долучила копії актів виконаних робіт від 22.06.2020 на суму 600 грн, від 25.06.2020 на суму 700 грн, від 19.06.2020 на суму 850 грн (а.с.47, 48, 49), тобто на суму 2150, 00 грн; на підтвердження витрат, пов`язаних з лікуванням зубів дитини [PERSON] , [PERSON] долучила копії актів виконаних робіт від 13.05.2020 на суму 3 690, 00 грн, 6 000, 00 грн, 4 060, 00 грн (а.с.40, 41, 42), тобто на суму 13 750, 00 грн, однак, з позовом у цій частині звернулася до суду лише 02.01.2024, тобто поза межами строку позовної давності. У межах розгляду справи позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, що дає суду підстави для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині. Натомість позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дітей у іншій частині заявлені в межах строку позовної давності, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача на доньку [PERSON] додаткових витрат у розмірі 4503, 50 грн (тобто 22 757, 00 - 13 750, 00 = 9007, 00/2 = 4503, 50); на доньку [PERSON] додаткових витрат у розмірі 12 540, 30 грн (тобто 27 230, 59 - 2150, 00 = 25080, 59/2 = 12540, 30). Крім того, з урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що розмір додаткових витрат, які стягуються з відповідача на користь позивача на щомісячне утримання їхньої дитини [PERSON] , є недостатнім, тому, оскільки відповідач є особою працездатного віку, тому суд вважає необхідним збільшити розмір додаткових витрат з 700 (сімсот гривень) грн 00 коп на 1600 (одна тисяча шістсот) грн 00 коп щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Європейський суд з прав людини вказав що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, то він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial