Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення сплаченого майнового відшкодування у розмірі 47833 грн. 91 коп. та судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.06.2020 о 13-10 год. у м. Харкові по вул. Клочківська на регульованому перехресті з проїздом Рогатинський, 3, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Fiat», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та «Kia», державний номерний знак [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . Постановою Харківського апеляційного суду від 24.11.2021 по справі про адміністративне правопорушення № 638/9177/20 відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АО5231227). Потерпілий вчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 25.06.2020 та заявою про виплату страхового відшкодування від 25.06.2020. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого пошкодженого внаслідок ДТП склала 46336 грн. 83 коп. Розрахунок та виплата відшкодування проводився на основі звіту № 650 від 13.08.2020, наказу № 3.1/10314 від 24.12.2021, довідки № 1 від 22.12.2021. Загальний розмір витрат позивача з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає 47833 грн. 91 коп. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.03.2024 цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення\~сплаченого майнового відшкодування, передано на розгляд за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2024 справу передано судді Поліщук Т.В. Ухвалою суду від 29.03.2024 прийнято позовну заяву та провадження у справі відкрито, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву, в якій прохав розглянути справу за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Заяви чи клопотань не надходило. Частиною 8 ст.\~178\~ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ухвали суду від 24.07.2024 проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.\~280-282\~ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що постановою Харківського апеляційного суду від 24.11.2021 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.07.2020 залишено без змін. У постанові Харківського апеляційного суду від 24.11.2021 зазначено, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.07.2020 [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. та стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 00 коп. Постановою встановлено, що 24.06.2020 року о 13:10 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Фіат», д.н.з. [NUMBER] , по вул. Клочківська на регульованому перехресті з проїздом Рогатинський, 3 в м. Харкові, при повороті ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю «Кіа», д.н.з. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку прямо та скоїв зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с.04-06). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому суд вважає доведеними обставини щодо вчинення відповідних винних дій [PERSON] . На момент настання ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпіла особа [PERSON] 25.06.2020 подав до позивача повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП та надав копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/5231227 (а.с.08-11). Відповідно до Звіту № 650 від 13.08.2020, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Kia Sportage», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок його пошкодження при ДТП 24.06.2020 складає 52957 грн 01 коп. (а.с.12-19). Відповідно до п.п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 46336 грн. 83 коп., згідно платіжної інструкції № 1108762 від 24.12.2021 (а.с.32). Крім того, згідно платіжної інструкції № 2544766 від 18.11.2020, МТСБУ сплатило послуги аварійного комісара у сумі 1497 грн. 08 коп. (а.с.33). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП. Статтею 1191\~ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до\~ст. 1166\~ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України\~шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1.\~статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застраховував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до пункту 40.3\~статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у\~статті 41 цього Закону. Відповідно до п.п. 38.2.1. п. 38.2.\~ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1\~статті 13 цього Закону. Частина 1 ст.\~1191\~ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Матеріалами справи встановлено, що МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність. Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку складають в сумі 47833 грн.91 коп. З урахуванням вище наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що доводи позивача є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються зібраними по справі доказами і відповідають вимогам закону, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп.

Outcome: approved