Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

Заявник [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Дирбавка Р.М., звернувся до суду із вказаною заявою та просить встановити факт належності йому свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданий виконкомом Городенківської міської ради від 17.03.2000 за №1428. В обґрунтування заяви зазначає, що свідоцтвом про право власності від 17.03.2000 №1428 посвідчено, що житловий будинок у [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , проте згідно паспорта заявник [PERSON] , [INFO] . З метою виправлення розбіжності по батькові « [PERSON] », « [PERSON] » заявник звертався до Городенківської міської ради та ОКП «Коломийське МБТІ», проте отримав відмови у внесенні виправлень до свідоцтва за відсутності повноважень цих органів на таке виправлення. Наявність розбіжностей у свідоцтві про право власності на житловий будинок та паспорті заявника позбавляє його на власний розсуд розпоряджатися майном, а тому єдиним способом захисту є звернення до суду з вказаною заявою. Встановлення даного факту не пов`язане з вирішенням спору про право. Ухвалою Городенківського районного суду від 23.07.2024 відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати в порядку окремого провадження. У судове засідання учасники справи не з`явились. Представник заінтересованої особи - Городенківської міської ради Івано-Франківської області у судове засідання не з`явився, 09.08.2024 до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника міської ради. Просив ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представник заявника - Дирбавка Р.М. 13.08.2024 подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності заявника [PERSON] та без його участі. Вимоги заяви підтримують, просять задовольнити. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як зазначено у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 р. № 15, на підставі п.6 ст. 273 ЦПК (Української РСР 1963 року, що відповідає п.6 ч.1 статті 315 діючого ЦПК України) при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. У постанові від 10.04.2019 у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Заявник просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документу: свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Городенківської міської ради від 17.03.2000 за №1428. За даними копії свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Городенківської міської ради від 17.03.2000 за №1428 на підставі рішення виконкому Городенківської міської ради від 29.02.2000 №50 житловий будинок належить [PERSON] . Згідно архівних даних на 31.12.2012 в Коломийському МБТІ в реєстровій книзі №2868 зареєстровано, що власником житлового будинку по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого Городенківським МВК 17.03.2000 на підставі рішення цього ж виконкому №50 від 29.02.2000, є [PERSON] , що підтверджується копією виписки з інвентаризаційних матеріалів від 14.05.2024 №11234. Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Городенківським РВ УМВС в Івано-Франківській області 20.03.2000, заявник - [PERSON] , [INFO] . За даними копії військового квитка [NUMBER] , виданого 14.03.1963, заявник- « [PERSON] », [INFO] (рос.). 23.08.1975 [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб із [PERSON] , про що 23.08.1975 складено актовий запис №10. Наведене підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 23.08.1975. Крім того, за даними копій свідоцтв про право керування тепловозом №184776 від 28.12.1965 та помічника машиніста №531929 від 14.09.1981 заявник - « [PERSON] » (рос.). Згідно копій посвідчення учасника війни серія [NUMBER] від 04.12.2002 та пенсійного посвідчення № [NUMBER] серія [NUMBER] заявник - [PERSON] , [INFO] . За даними копії технічного паспорта на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] від 27.05.2024, замовником якого є заявник, - [PERSON] . Таким чином, судом встановлено розбіжності у написанні по батькові заявника « [PERSON] », « [PERSON] » у свідоцтві про право власності на житловий будинок та паспорті, а встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Городенківської міської ради від 17.03.2000 за №1428, необхідне заявнику з метою реалізації права розпоряджання належним йому нерухомим майном. Відповідно до листа Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно копії відповіді Городенківської міської ради від 17.06.2024 №Л-212 щодо виправлення по батькові у свідоцтві про право власності на житловий будинок, остання не наділена повноваженнями виправляти такі помилки. Також згідно копії відповіді ОКП «Коломийське МБТІ» від 25.06.2024 №43 свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане 17.03.2000 виконкомом Городенківської міської ради на підставі рішення виконкому №50 від 29.02.2000, яким було затверджено акт прийому в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку від 22.02.2000, та рішення виконкому Городенківської міської ради про виділення земельної ділянки під будівництво №86 від 23.05.1978, в яких забудівником вказано [PERSON] , тому виправлення помилки у свідоцтві про право власності не відноситься до повноважень БТІ, оскільки рішення щодо його видачі прийнято виконавчим комітетом Городенківської міської ради. Зважаючи на викладене вище, виправити вказану помилку у досудовому порядку заявник не зміг, та вказані обставини стали підставою його звернення до суду для захисту порушеного права. У п.45 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series A № 25, cc. 64-65, n. 161). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини» (Salman v. Turkey) [ВП], заява № 21986/93, п. 100, ECHR 2000-VII). Суд вважає, що факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Городенківської міської ради від 17.03.2000 за №1428 на ім`я [PERSON] , підтверджується ідентичністю прізвища, імені, по батькові та датою народження [PERSON] згідно копій досліджених судом документів. Беручи до уваги те, що наявність вказаних розбіжностей у написанні по батькові заявника унеможливлює реалізацію ним права щодо розпорядження належним на праві власності майном, з огляду на те, що в судовому засіданні здобуто достатньо доказів на підтвердження факту належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Городенківської міської ради від 17.03.2000 за №1428, враховуючи, що іншим шляхом, окрім судового рішення, встановити зазначений факт неможливо, тому суд приходить до переконання, що заявлені вимоги слід задовольнити. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного,

Outcome: approved