Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту самостійного виховання дітей. В обґрунтування своєї заяви вказав, що з серпня 2015 року він самостійно виховує дітей: [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Їх мати, його дружина [PERSON] померла [INFO] . Необхідність встановлення вказаного факту заявник пов`язує із необхідністю отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, з метою виконання прямого обов`язку виховання, догляду та матеріального утримання своїх синів відповідно до абз. 5 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки працівниками РТЦК йому в усній формі було відмовлено у наданні відстрочки та запропоновано надати рішення суду. Заявник просить встановити факт самостійного виховання [PERSON] дітей віком до 18 років, а саме [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] що є підставою для відстрочки під час мобілізації на підставі абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». В судовому засіданні заявник, представник заявника підтримали заяву, наполягали на її задоволенні. Пояснили, що [PERSON] на теперішній час проживає разом зі своїми неповнолітніми дітьми, та батьками за адресою: [ADDRESS] та самостійно виховує дітей. Представник органу опіки та піклування Покровської міської ради в судовому засіданні пояснив, що згідно висновку оцінки потреб від 01.07.2024 р. наданим Покровським міським центром соціальних служб встановлено, що [PERSON] сам виховує дітей, піклується про них, створює умови для всебічного розвитку. Мати хлопчиків [PERSON] померла в 2015 році. На даний час діти іншою жінкою не усиновлені. В разі мобілізації батька його неповнолітні діти залишаться без батьківського піклування, опиняться в складних життєвих обставинах. Орган опіки та піклування заперечень проти задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту самостійного виховання дітей віком до 16 років та права на відстрочку під час мобілізації не має. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що заявник [PERSON] є його сином. З 2015 року він самостійно виховує двох неповнолітніх дітей. Проживають вони всі разом за адресою: [ADDRESS] . Представник заінтересованої особи [INFO] в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. ( а.с. 39,56-57). Суд розглянув справу у відсутності представника Покровського РТЦК , що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заявника, представника органу опіки та піклування Покровської міської ради, свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] має двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] ( а. с. 13,14). Дружина заявника, яка є матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] ,- [PERSON] померла [INFO] ( а. с. 12). Згідно довідки з КУ Покровського ККСН за № 01-9/150 від 02.05.2024 р. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Має склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] - син, [PERSON] - син, [PERSON] - мати, [PERSON] - батько. ( а.с. 22). Згідно акту обстеження умов проживання від 26.06.2024 р. за адресою [ADDRESS] в квартирі створені задовільні умови для проживання та розвитку дітей ( а.с. 52). Згідно з частиною 7 статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема перебування фізичної особи на утриманні. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: -факти,що підлягаютьвстановленню,повинні матиюридичне значення,тобто відних мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Такий правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21, від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18, від 08 листопада 2019 року у справі №161/853/19, від 27 березня 2019 року у справі №569/7589/17. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Встановлено, що в обґрунтування поданої заяви [PERSON] вказує, що йому необхідно встановити факт самостійного виховання двох неповнолітніх дітей у зв`язку з тим, що це надає йому право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Так, за змістом абз. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 додатку №5 (Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», у разі, коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду, вона подає документи, що підтверджують право на відстрочку, а саме, що особа самостійно виховує та утримує дитину (рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини). Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення Європейського суду з прав людини від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 року у справі «М.С. проти України»). За таких обставин, суд, оцінивши досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні наявних у справі доказів, у контексті першочергового врахування інтересів дітей, враховуючи пояснення-висновок органу опіки та піклування Покровської міської ради, відсутності спору про право, а також , приймаючи до уваги, що факт самостійного виховання заявником своїх неповнолітніх дітей підтверджено поясненнями заявника, представника органу опіки та піклування, свідка [PERSON] , вищезазначеними письмовими доказами, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved