Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

24.05.2024 року до Новобузького районного суду Миколаївської області за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В підтвердження пред`явлених позовних вимог посилається на те, що 25.01.1991 року сторони зареєстрували шлюб у Софіївській сільській раді Новобузького району Миколаївської області про, що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 01. У шлюбі сторони народили сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя подружжя не склалося через різні погляди на життя та відсутність розуміння один одного, внаслідок чого між ними виникали конфлікти та сварки з різних підстав. В позові вказав, що хоч вони і проживають за однією адресою, однак шлюб існує між ними лише формально. Позивач стверджує, що подальше збереження шлюбу, примирення та спільне проживання є неможливим та таким, що суперечить його інтересам, а тому просить позовні вимоги задовольнити. 29.05.2024 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явився, проте разом із позовною заявою надав до суду заяву в якій просив про розгляд справи без його присутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на адресу суду не надходило. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідачки, судом, зі згоди позивача, 29.07.2024 року постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.01.1991 року сторони зареєстрували шлюб в Софіївській сільській раді Новобузького району Миколаївської області про, що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 01, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ( а.с.07). Письмові доводи позивача, що видно з тексту позовної заяви, вказують на те, що сторони остаточно припинили шлюбні відносини. Тому наполягання позивача на розірванні шлюбу базується на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім`ї. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до\~ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивачки також підлягає сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 1211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved