Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

06.08.2024 [PERSON] подав до суду заяву, у якій просить винести обмежувальний припис строком на 6 місяців та зобов`язати кривдника [PERSON] та кривдника [PERSON] усунути перешкоди у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи. Заява мотивована тим, що він проживає в будинку в [ADDRESS] . Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] проживають поруч по [ADDRESS] і будинок в них спільний. [PERSON] та [PERSON] придбали другу половину будинку в 2021 році. Здійснили ремонт. А з 2023 року почали вчиняти протиправні дії щодо нього. А саме: відрізають світло та газ в будинку, погрожують перекрити вентиляційний комин будинку, погрожують відрізати воду. Зазначає, що всі інженерні комунікації в будинку спільні, оснащені лічильниками, однак особові рахунки на комунальні послуги розділені. А тому, оскільки вони живуть в одному будинку, то дії [PERSON] та [PERSON] є вчиненням домашнього насильства, у зв`язку з чим просив заяву задоволити. Ухвалою суду від 06.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку окремого провадження. У судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити з підстав викладених в заяві. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні щодо задоволення заяви заперечував, вказавши, що жодного насильства відносно [PERSON] не вчиняє, в родинних, сімейних відносинах із заявником не перебуває. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка - батько заявника [PERSON] .. вказав, що учасники по справі являються сусідами, і в їхніх будинках спільні комунікації. Ствердив, що [PERSON] створює перешкоди у користуванні газом, погрожує перекрити доступ до криниці. Зокрема не впускає працівників газових служб для відновлення газопостачання. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вказала, що вона являється власником будинку по [ADDRESS] , і їніми сусідами є [PERSON] та [PERSON] . Ствердила, що [PERSON] відрізав газ і світло від їхнього будинку, не впускає працівників комунальних служб до будинку для відновлення газо та світло постачання. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вказала, що вона є цивільною дружиною заявника . Ствердила, що дійсно [PERSON] відключив світло від будинку заявника та не впускав відповідні служби для відновлення подачі газу . Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне: В матеріалах справи містяться копія листа відділу поліцейської діяльності №1 Стрийського РУ ГУНП у Львівській області № 3170/48/01-2023 від 01.09.2023 та № 3157/48/01-23 від 31.08.2023; копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 027366 від 13.12.2023 відносно [PERSON] ; копія рапорта працівника поліції від 13.12.2023; копія листа Львівської обласної прокуратури; копія листа Ради національної безпеки і оборони України; копія листа виконавчого комітету Новороздільської міської ради Стрийського району Львівської області; копія листа Львівської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України", копія актів про включення/відключення газу № 394 від 26.12.2023, від 25.01.2024, від 27.03.2024; копії постанов про закриття кримінального провадження від 26.09.2023 та 27.11.2023, які підтверджують той факт, що між заявником та заінтересованими особами міститься спір з приводу постачання газу та світла до будинку по [ADDRESS] , однак відсутні ознаки кримінального правопорушення. Оцінка суду. Кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Згідно ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Нормами ст. 3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству. Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд враховує, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінює ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Судом встановлено, що заявник проживає в [ADDRESS] , а [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . Вказана обставина визнається учасниками справи і доказуванню не підлягає. За таких обставин, суд вважає, що сторони є сусідами. Доказів, які б свідчили, що такі є сім`єю, колишнім чи діючим подружжям, особами, які спільно проживають однією сім`єю , сторонами не надано. Відтак суд проходить до висновку, що дія Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на вказані правовідносини не поширюється, що унеможливлює видачу обмежувального припису. Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши викладені у заяві про видачу обмежувального припису обставини, а також надані заявником для підтвердження заяви докази, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих та доведених підстав для задоволення заяви. На підставі ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: dismissed