Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

прокурор, представляючи інтереси держави, звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з неї матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 34 516,10 грн. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Перечинського районного суду від 20 липня 2020 року відповідача визнано винною та засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України до двох років обмеження волі; на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на один рік. При цьому вироком Закарпатського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року вказаний вирок суду першої інстанції було скасовано та ухвалено новий, яким [PERSON] призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт. Зазначений вирок набрав законної сили 12 жовтня 2021 року та у касаційному порядку оскаржений не був. Крім цього прокурор зазначає, що вироком Перечинського районного суду від 12 листопада 2021 року затверджено угоду про визнання винуватості, та визнано [PERSON] винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на два роки; на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на один рік. Вказаний вирок набрав законної сили 14 грудня 2021 року та у апеляційному порядку не переглядався. Прокурор зазначає, що цивільний позов у даних кримінальних провадженнях не заявлявся, а у добровільному порядку [PERSON] завдану шкоду не відшкодувала. Згідно з інформацією Управління соціального захисту населення Ужгородської РДА на даний час завдана відповідачем [PERSON] за вищевказаними вироками шкода у розмірі 34 516,10 грн не відшкодована. На підставі наведеного заступник керівника Ужгородської місцевої прокуратури просить позов задовольнити.\~ У судове засідання позивач не з`явився, однак прокурор [PERSON] подав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, вирішення позовних вимог залишила на розсуд суду.\~ Представник Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області Путінцева О.В. у судове засідання також не з`явилася, направила заяву про розгляд без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. Суд встановив, що вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 20 липня 2020 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75, 76 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на один рік. Вказаним вироком [PERSON] визнано винуватою у тому, що 14 березня 2017 року з метою незаконного збагачення, знаючи, що не має права на отримання допомоги як одинока мати, вона умисно подала до Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації заяву № 1668 від 14 березня 2017 року «Про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг», в якій зазначила неправдиві відомості як підставу для нарахування такої соціальної допомоги, при цьому приховавши інформацію про постійне проживання з батьком дитини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , внаслідок чого у період з березня по серпень 2017 року незаконно отримала соціальну допомогу як одинока мати на загальну суму 5 677, 76 грн, чим спричинила державі збитки на вказану суму.\~ При цьому вироком Закарпатського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року вказаний вирок суду першої інстанції у частині призначення покарання було скасовано та призначено [PERSON] за ч. 1 ст. 190 КК покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин. У решті вирок залишено без змін; такий набрав законної сили.\~\~ Крім цього суд встановив, що відносно [PERSON] Перечинським районним судом Закарпатської області було ухвалено вирок від 12 листопада 2021 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченою [PERSON] та визнано останню винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, і призначено узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75, 76 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на один рік. Вирок Закарпатського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року відносно [PERSON] ухвалено виконувати самостійно. Так за вказаним вироком [PERSON] визнано винною у тому, що 14 вересня 2017 року, 16 березня та 19 вересня 2018 року, 14 березня та 17 вересня 2019 року та 20 травня 2020 року вона, з метою незаконного збагачення та знаючи, що не має права на отримання допомоги як одинока мати, умисно, повторно подала до Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації відповідні заяви № 3890 від 14 вересня 2017 року, № 1681 від 16 березня 2018 року, № 3618 від 19 вересня 2018 року, № 1059 від 14 березня 2019 року, № 2752 від 17 вересня 2019 року, № 1315 від 20 травня 2020 року «Про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг», що містили неправдиві відомості як підставу для нарахування такої соціальної допомоги, приховавши те, що постійно проживає з батьком дитини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , внаслідок чого за період з вересня 2017 року по лютий 2018 року, з березня по серпень 2018 року, з вересня 2018 року по лютий 2019 року, з березня по серпень 2019 року, з вересня 2019 року по лютий 2020 року, з березня по червень 2020 року незаконно отримала соціальну допомогу як одинока мати на загальну суму 28 838,34 грн, чим спричинила державі збитки на вказану суму. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно із Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01 червня 2000 року порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України та врегульовано Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим Постановою КМУ № 250 від 24 лютого 2003 року. З повідомлення Управління соціального захисту населення Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області від 26 лютого 2024 року № 258/01-27 видно, що цивільні позови у вказаних кримінальних провадженнях не заявлялися, а в добровільному порядку [PERSON] завдану шкоду на загальну суму 34 516,10 грн не відшкодовувала. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому особа, яка заявляє вимоги щодо відшкодування майнової шкоди доводить лише факти заподіяння такої шкоди. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 06 березня 2023 року у справі справа № 341/2087/13 (провадження № 61-11395св21), яку відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Також частинами першою та другою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги, тощо), стягуються згідно з законом. Органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, мають право перевіряти матеріальний стан сімей з дітьми. Відповідно до пункту 28 Порядку, якщо малозабезпеченою сім`єю приховано або подано недостовірні дані про доходи та майновий стан або органом соціального захисту населення отримано інформацію про обставини, що вплинули на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого надміру виплачено кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану малозабезпеченої сім`ї; повідомляють уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення. Суми надміру виплаченої державної соціальної допомоги повертаються: отримувачем державної соціальної допомоги самостійно; за згодою отримувача державної соціальної допомоги у повному обсязі за рахунок її наступних виплат; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок суми наступних виплат державної соціальної допомоги у розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру виплачених сум державної соціальної допомоги такі суми стягуються в судовому порядку. Враховуючи вищенаведене та те, що вина [PERSON] у завданні майнової шкоди унаслідок незаконного отримання соціальної допомоги встановлена вироками суду, які набрали законної сили і нею не оскаржувалися, така шкода відповідачем у добровільному порядку не відшкодована, суд прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а відтак з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 3 028 грн.

Outcome: approved