Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна. Свій позов обґрунтувала тим, що 03 листопада 2001 року між її чоловіком, [PERSON] , та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу жилого будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , зазначений договір посвідчений державним нотаріусом Смагою Л.М. та зареєстровано в реєстрі за№2 - 2372. 11 квітня 2023 року її чоловік помер та вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після його смерті. До спадкового майна було включено житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , проте нотаріус їй повідомив, що на житловий будинок накладено арешт. Згідно інформації з єдиного реєстру заборон відчуження об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1698957 арешт на нерухоме майно було зроблено на підставі Постанови (архівний запис) № 2279 від 15.06.2001 р. про арешт майна накладеного Миргородською виконавчою службою. Стосовно зазначеного вище арешту нерухомого майна їй із чоловіком нічого відомо не було, крім того власником житлового будинку її чоловік став вже після спливу певного періоду після винесення постанови Миргородською виконавчою службою. 05.01.2024 року вона отримала відповідь від Миргородського відділу ДВС у Миргородському районі Полтавської області № 692, з якої дізналась, що станом на 05.01.2024 р. виконавчих проваджень про стягнення з [PERSON] , [INFO] у відділі не знаходиться. Проте повідомлено, що згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено арешт нерухомого майна № 1698957 за адресою : [ADDRESS] , а саме будинок, состав: ціле, стан добудований, статус жиле (власник [PERSON] ), накладений на підставі постанови 2279, 15.06.2001 р. Миргородською виконавчою службою. Просила зобов`язати Миргородський відділ державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східне Міжрегіональне управління Міністерства юстиції зняти арешт нерухомого майна розташованого за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 12.02.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.05.2024р. підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до розгляду по суті. До початку судового засідання від представника позивачки адвоката Ковердяєвої Л.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, сповіщені належним чином про дату, час там місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що переглядом виконавчих проваджень з АСВП Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції станом на 01.03.2024 відсутні відомості про наявність (відсутність) накладення арешту на майно належного [PERSON] , який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 21.08.2002р., копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 12.04.2023р. (а.с.9,10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у тому числі у вигляді жилого будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 03 листопада 2001 року, посвідченого державним нотаріусом 1 Миргородської державної нотаріальної контори Смага Л.М., зареєстровано в реєстрі за№2 2372 (а.с.11). Як вбачається з довідки приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Карбана Є.О. №22/01-16 від 22.01.2024р., ним заведена спадкова справа №44/2023 після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після померлого прийняла за законом в цілій частині його дружина [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №363764846 від 30.01.2024р. (а.с.15), накладено арешт на нерухоме майно- будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] , власник [PERSON] , на підставі постанови Миргородської виконавчої служби №2279 від 15.06.2001 року, зареєстровано 21.02.2005 року за №1698957 реєстратором: Першою Миргородською державною нотаріальною конторою. Як вбачається з листів Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №692 від 05.01.2024р., №45005 від 11.07.2024р., станом на 05.01.2024 р. виконавчих проваджень про стягнення з [PERSON] у відділі не знаходяться. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено арешт нерухомого майна №1698957 за адресою: [ADDRESS] , накладений на підставі постанови 2279, 15.06.2001р. Миргородською виконавчою службою зареєстровано 21.02.2005 Першою Миргородською державною нотаріальною конторою. Надати копію постанови №2279 від 15.06.2001 не має можливості, так як документи виконавчого провадження стосовно [PERSON] було передано до архіву та знищено. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод визначено, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно з ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Частиною 5 ст. 59 вказаного вище Закону, передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно з положеннями ч.2 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі, зокрема, судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. За встановлених обставин, приймаючи до уваги неможливість скасування обтяження в позасудовому порядку, враховуючи те, що у Миргородському відділі державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відсутні виконавчі провадження відносно боржника [PERSON] , а накладена заборона на відчуження майна порушує права позивачки здійснення її спадкових прав після померлого чоловіка, який був власником зазначеного нерухомого майна, що перебуває під арештом, крім того в матеріалах справи відсутні докази того, що на даний час існує потреба в арешті майна померлого [PERSON] , оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved