Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

У травні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 1103 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Позовна заява мотивована ти тим, що на даний час сімейні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинилися - шлюб має суто формальний характер, сторони проживають окремо один від одного, мають окремі бюджети, спільне господарство ними не ведеться. Дітей від даного шлюбу у сторін немає. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. За таких обставин позивач вважає, що даний шлюб повинен бути розірваний у судовому порядку, оскільки відповідач не хоче його розірвати в порядку, передбаченому ст. 106 СК України, а даний шлюб суперечить особистим інтересам позивача - вона не може укласти інший шлюб, при укладенні багатьох юридично значимих угод необхідна обов`язкова згода чоловіка тощо. У позовній заяві вказано, що позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.05.2024 року було відкрито провадження в цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 09.07.2024 до суду надійшов відзив відповідача одночасно із заявою про поновлення строку для подання відзиву та доказів. У відзиві відповідач просив закрити провадження у вказаній справі. В обґрунтування позову вказано, що суд позбавлений можливості розглянути цивільну справу та винести законне та обґрунтоване рішення про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, оскільки він не може в даному випадку взяти на себе функцію спеціально уповноваженого органу - органу державної реєстрації актів цивільного стану визначеного ст. 106 СК України. Відповідач вважає, що вимога позивача про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, який 25.09.2010 зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві судом, є передчасна та необґрунтована. В судовому засіданні 07.08.2024 залишено без розгляду клопотання відповідача про закриття провадження у справі, яке викладено у відзиві, у зв`язку із не підтриманням відповідачем вказаного клопотання. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час судового засідання повідомлялась належним чином, до суду надійшла заява [PERSON] у якій вона просила розгляд справи проводити без участі її участі, позовну заяву задовольнити повністю, строк на примирення не потрібен. Відповідач в судовому засіданні не заперечував щодо розірвання шлюбу, зазначав, що з травня 2023 проживають окремі, спільного бюджету не має, намагався шлюб зберегти. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що позов є передчасним і необхідно звернутись в органи реєстрації. Вислухавши пояснення відповідача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2010 року, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1103 - розірвати, що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу виданого повторно серії [NUMBER] . Сторонами не заперечується, що спільних неповнолітніх дітей вони не мають. Вимогами ст. 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя, зокрема, має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, з матеріалів справи та з встановлених судом обставин в судовому засіданні, суд не вбачав виявлення бажання у подружжя надання їм строку на примирення, враховуючи і те, що в судовому засіданні не було заявлено відповідних клопотань з цього приводу. Як встановлено судом, подружнє життя між сторонами дійсно не склалося, тривалий час подружжя не проживає разом, фактично між ними припинені і шлюбні стосунки, і ведення спільного господарства і взагалі спілкування. Шлюб існує формально, його збереження не відповідає інтересам сторін. Оскільки відповідач фактично визнав позов, про що вказав безпосередньо в судовому засіданні, так як не виклав заперечення щодо розірвання шлюбу і це визнання не порушує законних прав та інтересів сторін, суд відповідно до ст. 206 ЦПК України приймає таке визнання позову. Позивачка не виявила бажання змінювати прізвище на дошлюбне. З огляду на зазначене та враховуючи те, що відповідач позов визнав, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved