Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

26 березня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та третьої особи по справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що 27.04.2021 року відповідач уклав договір про споживчий кредит №4170310 та отримав кредитні кошти на картковий рахунок у розмірі 10000 гривень. Зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував. 13.09.21 року згідно умов договору відступлення прав вимоги №07Т ТОВ "Мілоан" було відступлено право вимоги за кредитним договором №4170310 від 27.04.2021 року укладеним з відповідачем на користь ТОВ "Діджи Фінанс". Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором становить 38872,14 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 9025 грн., заборгованість за відсотками 29147,14 грн., заборгованість за комісійними винагородами 700 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,4 грн. та 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду направила клопотання про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду направив відзив у якому заперечував проти позовних вимог за їх необґрунтованістю, просив суд відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. Витрати позивача на правову допомогу вважав завищеними, неспівмірними з ціною позову та складністю справи ( а.с.119-128). Третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи убачається, що 27 квітня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №4170310 (далі Договір), за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 10000 грн. строком на 30 днів з 27.04.2021 року по 27 травня 2021 року, з нарахуванням процентів за користування кредитом та комісії за надання кредиту (п.п. 1.3, 1.5.2, 1.6 Договору). Договір підписаний електронними підписами кредитодавця та споживача з одноразовим ідентифікатором (п. 6 кредитного договору) (а.с. 40). Відповідно до пункту 2.1. Договору, кредит надається позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок. Згідно з пунктом 3.3.2. договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.1.-1.6. та п. 2.4. цього договору. Згідно пункту 6.1. Договору, цей кредитний договір укладався в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МІЛОАН» та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4. Договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.6.5. Договору). Згідно з пунктом 7.1, цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Додатком №1 до Договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту. Анкета-заява на кредит №4170310 від 27.04.2021 року містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем у ТОВ «Мілоан» у розмірі 10000 грн., строком на 30 днів з 27 квітня по 27 травня 2021 року, зі сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 700 грн., яка нараховується одноразово за ставкою 7.000 відсотків від суми кредиту за договором, та відсотків за користування кредитом в сумі 2640 грн., які нараховуються за ставкою 0.88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом ( а.с.16). Згідно із Платіжним дорученням №44838518 від 27 квітня 2021 року ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок відповідача на картку VISA [NUMBER] *94 10000 грн., призначення платежу: кошти згідно договору 4170310 (а.с.46). 13 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір факторингу №07Т, відповідно до умов якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача за кредитним договором № 4170310 від 27.04.2021 року ( а.с. 69-74). Згідно витягу з Додатку до договору факторингу №07Т від 13.09.2021 року та розрахунку заборгованості за Договором про споживчий кредит № 4170310 від 27 квітня 2021 року заборгованість відповідача перед позивачем за період з 13.09.2021 року по 20.02.2024 року становить 38872 грн. 14 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9025 грн.; заборгованість за відсотками - 29147 грн. 14 коп., заборгованість за комісією 700 грн. (а.с.15, 95-96). За правилами частини 1\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3\~статті 203 ЦК України\~визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до положень\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст.\~628,\~629 ЦК України). Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. За правилом частини 1\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.\~205,\~207 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини 1\~статті 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію»\~(надалі Закону). Статтею 3 Закону\~передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3\~статті 11 цього Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). За правилами частини 5\~статті 11 Закону\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст. 11 Закону). За правилом частини 8\~статті 11 Закону\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями\~статті 12 Закону\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами\~статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом ( ст. ст.\~610,\~611 ЦК України). Відповідно до частини 1\~статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з анкети заяви на кредит №4170310 сформованої відповідачем на сайті: miloan.ua, відповідач надав первісному кредиторові свої персональні дані, контактні дані, адресу електронної пошти та отримав погодження на кредитування по заяві №4170310 на суму 10000 грн. Крім цього, з виписки з карткового рахунку наданої АТ КБ «ПриватБанк» убачається, що 27 квітня 2021 року відповідач отримав на картку № [NUMBER] грошовий займ від Мiloan в сумі 10000 грн. (а.с.189-191). Що на переконання суду спростовує доводи відповідача про не укладання ним договору з ТОВ «Мілоан», та не отримання від товариства коштів в кредит. Також суд зауважує, що матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного договору. Зазначений договір не визнано недійсним. Відповідач у повному обсязі отримав інформацію про умови кредитування, був ознайомлений з порядком повернення кредиту та інших платежів. Таким чином, оскільки відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від ТОВ «Мілоан» грошових коштів не повернув, тому позов у частині стягнення з нього на користь позивача тіла кредиту у розмірі 9025 гривень та комісії за надання кредиту в розмірі 700 грн. підлягає задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у частині стягнення із відповідача відсотків за користування кредитом з огляду на наступне. Порядок та підстави нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами, зокрема кредитними коштами банку, передбачені статтями 1048 та 1056-1\~ЦК України. Частиною 1\~статті 1048 ЦК України\~встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно\~статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до вимог\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі\~76,\~77 ЦПК України). Згідно вимог\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Із долученої до матеріалів справи копії паспорту споживчого кредиту №4170310 убачається, що реальна річна процентна ставка за кредитом становить 99% (а.с.173). Відповідно до копії Анкети заяви на кредит № 4170310 створеної позичальником на сайті: miloan.ua 27 квітня 2021 року, при погодженні умов кредитування ставка процентів визначена - 0,88% за кожен день користування (а.с.17). Пунктом 1.5.2 Договору про споживчий кредит № 4170310 передбачено проценти за користування кредитом 2640 грн., які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За п.п.1.6 і 1.7 вказаного договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки фіксована, особливості нарахування процентів визначенні п.п.2.2, 2.3 цього Договору (а.с.30-37). Позивачем долучено до позову розрахунок заборгованості за Договором про споживчий кредит №4170310 від 27.04.2021 року, в якому зазначені лише загальні суми нарахованої заборгованості (а.с.95-96), та з якого неможливо встановити відповідність нарахованих відсотків за користування кредитом. Оскільки такий розрахунок не містить даних щодо періоду його нарахування, суми кредиту, або заборгованості, на яку нараховувались відсотки, розміру відсоткової ставки застосованої при розрахунку, даних про внесення позичальником коштів на погашення заборгованості, що фактично позбавляє суд можливість перевірити законність нарахування відсотків у заявленому розмірі. Згідно\~статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки позивач належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження позовних вимог у частині нарахованих відсотків не надав, підстав для задоволення позову у цій частині не убачається. Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. За правилами частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 606,03 грн судового збору за подання позовної заяви. До витрат, пов`язаних з розглядом справи також належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача при зверненні до суду з позовом було надано копії: - договору про надання правової допомоги від 11.12.2023 року, укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», предметом якого є надання правої допомоги в цілому, без зазначення конкретної справи; - додаткову угоду № 003204722255 від 09 лютого 2024 року до вказаного договору, відповідно до якої доповнено предмет договору наданням правничої допомоги по справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] та умовами щодо порядку здійснення розрахунків, згідно якого клієнт виплачує адвокату гонорар, у порядку та строки за погодженням сторін. Виплата гонорару здійснюється на умовах попередньої оплати (авансування) та/або, що підтверджується підписаним сторонами актом про надання професійної правничої допомоги, складеним та підписаним сторонами на підставі Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. - акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 20.02.2024, з описом часу, витраченого адвокатом на виконання робіт (надання послуг), вартості наданих послуг за годину та загальну вартість послуг, яка складає 6000,00 грн.; - копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №11306/10 виданого 02.11.2023 року [PERSON] . З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, яка не є складною, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), ціну позову, заперечення відповідача, який вважав такі витрати завищеними та неспівмірними зі складністю справи, суд доходить висновку, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 3000,00 грн.

Outcome: partial