Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання позивача із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини у квартирі [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , та позивачем у встановленому законом порядку та строки 14.05.2024 року подано до нотаріальної установи заяву про прийняття спадщини. Однак, постановою державного нотаріуса Дев`ятої київської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, оскільки позивач на момент відкриття спадщини була зареєстрована не за адресою фактичного проживання спадкодавця, та нотаріусом додатково зауважено, що позивач нібито пропустила строк для прийняття спадщини, тому позивач вимушена звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Київської міської ради про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на момент смерті та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2024 року підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті позовних вимог. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить провести розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали спадкової справи № 330/2024, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Залізничним відділом ЗАГС в м. Києві від 23.04.1992 року, актовий запис № 1573. (а.с. 10) На підставі свідоцтва про право на житло, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва від 20.01.2000 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності в рівних долях [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (а.с. 20) За життя [PERSON] 18.12.2020 року було видано нотаріально посвідчену довіреність на ім`я [PERSON] на право представляти інтереси довірителя у передбачених Довіреністю установах та організаціях. (а.с. 19) 06.11.2023 року Київським відділом державної реєстрації смерті ЦМУЮ (м. Київ) видано свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , актовий запис № 18970. (а.с. 7, 8) Згідно Договору надання ритуальних послуг від 05.11.2023 року, Договору-замовлення на організацію та проведення поховання, чеків оплати за Договорами, Свідоцтва про поховання від 06.11.2023 року, поховання [PERSON] організовано та оплачено [PERSON] (а.с. 15-18) 14.01.2024 року [PERSON] подано до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , про що заведено спадкову справу № 330/2024. (а.с. 44) 14.05.2024 року державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Майданником І.В. складено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у посвідченні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку із пропуском шестимісячного строку звернення із заявою про прийняття спадщини. (а.с. 13) За даними Акту, затвердженого начальником Житлово-експлуатаційної дільниці № 404 від 20.05.2024 року [PERSON] дійсно фактично проживає з 2007 року за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 14) Відповідно до п. 1.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N -296/5 зазначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до ст. 29 ЦК України. Фізична особа може мати декілька місць проживання, у цьому разі місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Зокрема, за положеннями п. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II вказаного Порядку передбачено, що у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Доказом проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, покази свідків та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частинами першою, третьою статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1269 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, статтями 1268 та 1269 Цивільного кодексу України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України. Як убачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання позивача із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини у квартирі [ADDRESS] , задля подальшого отримання свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємець першої черги. Відповідно до частини першої статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності,

Outcome: approved