Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернулась до Подільського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою. В обгрунтування заявлених вимог позивачка вказує на те, що 03.03.2015 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції в Київській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу в подружжя народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, тому 30.11.2023 рішенням Подільського районного суду м. Києва шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не несе жодних витрат на лікування, оздоровлення та розвиток здібностей спільної дитини. Позивач зверталася до відповідача з проханням матеріально підтримувати доньку, сплачувати аліменти на утримання доньки, однак жодного результату це не дало, а тому позивач змушена звертатись до суду з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати дитину. Відповідач інших утриманців немає, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти на утримання доньки за останні 6 місяців. 12.07.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, який обґрунтований тим, що відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме не заперечує проти стягнення з нього на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини за минулі 6 місяців, які передували зверненню до суду, оскільки за вказаний період позивачка жодного разу не зверталася до відповідача з проханням сплачувати аліменти на утримання дитини. Протягом останніх 6 місяців позивачка змінила номер телефону, картковий рахунок та припинила будь-які контакти з відповідачем. Останній намагався зв`язатися з позивачкою задля узгодження питань щодо спілкування з дитиною, в тому числі і надання їй матеріальної допомоги, однак позивачка з відповідачем спілкуватись не забажала. В судове засідання позивач не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. В судове засідання відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду відзив на позовну заяву. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.03.2015. Шлюб було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції в Київській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 26 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30.11.2023 шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 04.10.2023 (повторно) Яготинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністертсва юстиції (м. Київ), про що зроблено відповідний актовий запис № 6. Батьком дитини вказано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Дитина проживає разом із матір`ю. Дана обставина не заперечувалася сторонами, а відтак додатковому доведенню не підлягає. З досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, яка була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. При цьому, суд також враховує законодавчі положення, щодо розміру прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років, згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років до 18 років становить у розмірі 3196 гривень. Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). Ураховуючи те, що відповідач записаний у свідоцтві про народження батьком малолітньої дитини, яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачкою на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів та визначаючи їх розмір, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Розмір аліментів на утримання дитини залежить від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Так, з 1 січня 2024 року такий розмір для дитини від 6 до 18 років складає 3196 грн., а отже розмір аліментів для дітей віком від 6 до 18 років становить половину від цієї суми, а саме - 1598 грн. За таких обставин, з урахуванням того, що малолітня дочка відповідача потребує від нього матеріальної допомоги, а також враховуючи матеріальне становище сторін та гарантований розмір аліментів, суд вважає, що справедливим буде стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки за минулий час, а саме за останні 6 місяців, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до статті 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: 1) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; 2) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач не надала належних і допустимих доказів, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, а останній ухилявся від їх сплати, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 605 грн 60 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial