Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

Адвокат Дербін Д.О., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою 28.02.2024, в якій просив суд встановити факт постійного проживання [PERSON] однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] на день відкриття спадщини [INFO] . Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , який доводиться позивачеві [PERSON] рідним дідом по лінії матері [PERSON] (дошлюбні прізвища [PERSON] , [PERSON] ). За життя її дід [PERSON] , баба [PERSON] та мати [PERSON] набули у спільну сумісну власність в порядку безоплатної приватизації квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 49 кв.м., отримавши свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 11.11.1996, видане Управлінням ЖКГ виконкому Криворізької міської ради народних депутатів Дніпропетровської області. При цьому, у правовстановлюючому документі на житло відомості про її діда були вказані з помилкою « [PERSON] ». [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема, на 1/6 частку квартири за адресою: [ADDRESS] . Після смерті діда [PERSON] , 31.03.2021 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кульбіди Є.М. для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на належну за життя [PERSON] частку квартири. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з виявленням розбіжностей у даних спадкодавця з даними, вказаними у правовстановлюючому документі на житло свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 11.11.1996, виданому Управлінням ЖКГ виконкому Криворізької міської ради народних депутатів Дніпропетровської області, а також пропуском нею строку подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.01.2023 встановлено факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , вищевказаного правовстановлюючого документу. Що стосується строку прийняття спадщини, то представник зауважив, що [PERSON] з моменту народження постійно мешкала за адресою: [ADDRESS] , у тому числі й на момент смерті діда [PERSON] , та мешкає в цій квартирі й дотепер, де й має зареєстроване місце проживання. Разом з нею до дня смерті мешкав [PERSON] , який формально мав реєстрацію місця проживання за іншою адресою. Вказані обставини можуть підтвердити свідки. Встановлення факту постійного проживання її зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для неї юридичне значення, оскільки надасть змогу реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті діда у встановленому законом порядку. Ухвалою суду від 06.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження та призначенням підготовчого судового засідання у справі. Ухвалою суду від 04.04.2024 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Затребувані докази надійшли до суду 20.05.2024. Ухвалою суду від 04.04.2024 задоволено заяву представника позивача про виклик свідків. Ухвалою суду від 20.05.2024 закрито підготовче провадження у справі з призначенням до судового розгляду по суті. Інших заяв, клопотань не заявлено. Інші процесуальні дії по справі судом не вчинялись. Присутні в судовому засіданні 09.07.2024 позивач [PERSON] та її представник адвокат Дербін Д.О., кожен окремо, позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. У подальшому про свою участь у судовому засіданні не заявили, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради Дядюк М.В. в судове засідання не з`явилася, попередньо подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. При вирішенні справи покладалась на розсуд суду. \~ \~ \~ \~За даних обставин, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності учасників справи на підставі обсягу наявних у справі письмових доказів та їх позиції, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду судом даної категорії справи. \~ \~ \~ \~Допитана судом як свідок [PERSON] 09.07.2024 суду показала, що вона знала за життя [PERSON] та знайома з [PERSON] , стосунки нормальні. Їй відомо, що [PERSON] помер восени 2018 року, до моменту смерті проживав за адресою: [ADDRESS] , по сусідству з нею. Разом з ним постійно мешкала [PERSON] онука його, яка здійснювала за ним догляд, допомагала по господарству, купувала йому ліки. \~ \~ \~ \~Будучи допитаною як свідок [PERSON] 09.07.2024 суду показала, що її батьки дружини з батьками [PERSON] та були добре знайомі з її дідом [PERSON] . Підтвердила, що [PERSON] постійно проживала з дідом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , до моменту його смерті, адже вона мешкала по сусідству з ними та добре про це знала. Їй відомо, що [PERSON] робили операцію, після якої саме [PERSON] доглядала його, купувала ліки, в усьому йому допомагала. Суд, врахувавши позицію учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, вислухавши покази свідків, надавши оцінку доказам в сукупності, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 11.11.1996, квартира [ADDRESS] , передана в порядку приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Право власності зареєстроване за ними в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за №128П-389-389, про що є відмітка на правовстановлюючому документі (а.с.16). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 11.09.1993 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.18). Після розірвання шлюбу 07.12.1995, [PERSON] залишила прізвище « [PERSON] » без змін (а.с.21). 20.09.1996 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.09.1996, а.с.19), та змінила прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] позивача у справі, що підтверджується свідоцтвом про її народження від 17.03.1997 (а.с.10). Після розірвання шлюбу 18.02.2002 [PERSON] залишила прізвище без змін (а.с.20). Таким чином, за аналізом наявних доказів встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є близькими родичами кровного споріднення. [INFO] померла [PERSON] мати позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 15.12.2011 Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.22). Після її смерті [PERSON] прийняла спадщину в порядку спадкування за законом, отримавши 05.04.2013 свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку квартири [ADDRESS] та на 1/6 частку квартири [ADDRESS] (а.с.24, 25, 26). [INFO] померла [PERSON] баба позивача по лінії матері, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 05.05.2014 Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.23). [INFO] помер [PERSON] дід позивача по лінії матері, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 11.10.2018 Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.15). Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [PERSON] , будучи онукою [PERSON] та єдиною спадкоємицею після його смерті, з метою отримання права на належне за життя дідові спадкове майно, 31.03.2021 звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Кульбіди Є.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Приватним нотаріусом було заведено спадкову справу (а.с.52), однак, постановою від 31.03.2021 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] відмовлено з причини розбіжності прізвища спадкодавця [PERSON] з правовстановлюючим документом на частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в якому співвласником зазначений « [PERSON] », а також у зв`язку з пропуском спадкоємцем строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с.47), оскільки з представлених документів не вбачається, що вона постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому не вважається такою, що прийняла спадщину. Факт належності правовстановлюючого документу [PERSON] підтверджено рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.01.2023 у справі №214/3551/22, яке набрало законної сили 23.02.2023 (а.с.29). Що стосується факту постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, який позивач просить встановити, суд вважає за необхідне зазначити таке. У постанові\~Верховного Суду\~від 24.05.2021\~у справі\~№671/22/19\~зроблено висновок,\~що "усталеним\~в судовій\~практиці та\~цивілістичній доктрині\~є розуміння\~відкриття спадщини\~як настання\~певних юридичних\~фактів,\~що зумовлюють\~виникнення спадкових\~правовідносин. При цьому, як юридичний факт відкриття спадщини характеризується двома параметрами: часом відкриття; місцем відкриття. Час відкриття спадщини має важливе значення, оскільки на час відкриття спадщини визначаються, зокрема: склад спадщини; коло спадкоємців; матеріальний закон, який буде застосовуватись до спадкових відносин". Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. З наявних у справі доказів встановлено, що до моменту смерті [PERSON] значився зареєстрованим один за адресою: [ADDRESS] , що слідує з інформації з реєстру Криворізької міської територіальної громади (а.с.50-зворот). Позивач [PERSON] з 29.01.2013 та дотепер має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною відміткою на стор.11 паспорта громадянина України, виданого на ім`я [PERSON] (а.с.9). Разом з тим, як підтвердили в ході розгляду справи допитані судом свідки [PERSON] , [PERSON] , та на чому акцентувала увагу позивач, фактично до дня смерті [PERSON] постійно мешкав разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.ч.1,6 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з пп.4.10 п.4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. У п.23 вищевказаної Постанови вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини) визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. За змістом пунктів 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм матеріального права слід дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини безпосередньо з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до ст.1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч.3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №633/344/16-ц. Як встановлено в судовому засіданні, спадкодавець [PERSON] серед кола близьких родичів мав лише онуку [PERSON] , оскільки його донька [PERSON] померла [INFO] , а дружина [PERSON] померла [INFO] . Будучи особою похилого віку ( [PERSON] народився [INFO] та помер у віці 82 роки), він безсумнівно потребував допомоги та догляду, які здійснювала саме [PERSON] . Ці обставини підтвердили допитані судом свідки [PERSON] , [PERSON] , як і той факт, що [PERSON] та [PERSON] проживали постійно разом за адресою: [ADDRESS] до моменту смерті останнього. Покази свідків суд вважає належними та допустимими доказами, оскільки вони не викликають сумнівів в їх правдивості та дійсності в сукупності з обсягом наявних у справі доказів. До того ж на момент смерті [PERSON] був співвласником вказаної квартири, а відтак в силу діючої презумпції права власності, що включає право на володіння, розпорядження та користування належним майном, він вправі був самостійно визначити режим користування, володіння цим майном, у тому числі на власний розсуд вирішувати, де йому мешкати, що відповідає праву на свободу у пересуванні та вільному виборі місця проживання. Таким чином, факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини, як того вимагає положення ч.3 ст.1268 ЦК України, знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, та є належним і дієвим захистом її оспорюваних прав. Відповідно до висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 «…суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів…». З огляду на викладене, виходячи з інтересів осіб щодо захисту їх права на спадкування, зважаючи на те, що позивач не має іншої можливості, окрім в судовому порядку, підтвердити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що позовна вимога підлягає задоволенню, оскільки є законною, обґрунтованою та підтвердженою доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. При розподілі судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує, що позивачем не заявлялася вимога про відшкодування понесених нею витрат по сплаті судового збору, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для їх стягнення з відповідача.

Outcome: approved