Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів - двох архівних довідок, виданих 30 грудня 2020 року Комунальною установою «Трудовий архів Устинівського району» Кіровоградської області, оскільки вказане в архівній довідці №436 ім`я та по батькові заявника - « [PERSON] », а в архівній довідці №437 по батькові « [PERSON] » не відповідають дійсному її імені та по батькові « [PERSON] », зазначеному в належному їй паспорті. Встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення пенсії за віком. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлену нею вимогу повністю, прохала суд її задоволити. Зазначила, що неправильність зазначення її імені та по батькові в двох архівних довідках про її роботу та заробітну плату за 1977 та 1978 роки в колишньому колгоспі ім. [PERSON] зумовлює недостатність у неї трудового стажу для оформлення пенсії за віком, оскільки вказані в них ім`я та по батькові її, як працівника, є відмінними від тих відомостей, які зазначені в належному їй паспорті громадянина України та інших документах. В судове засідання представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ч.ч.5, 7 ст.14 ЦПК України (а.с.42). В письмових поясненнях від 22 липня 2024 року зазначив про те, що 22 квітня 2024 року заявник [PERSON] звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком становить 28 років. Натомість згідно розрахунку стажу у заявниці підтверджено лише 19 років 06 місяців страхового стажу, а тому у здійсненні призначення пенсії відмовлено, що підтверджується рішенням №112550000747 від 29 квітня 2024 року, яке прийняте Головним управлінням за принципом «екстериторіальності». До страхового стаж відсутні підстави зарахувати період роботи в колгоспі в 1977-1978 роки згідно архівної довідки від 30 грудня 2020 року №437, оскільки ім`я та по батькові (« [PERSON] ») не відповідають паспортним даним заявниці « [PERSON] », чим порушені вимоги Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому ці обставини потребують вирішенню в порядку окремого провадження цивільного судочинства у відповідності до норм ст.315 ЦПК України (а.с.46-50). Під час судового розгляду справи інші заяви та клопотання учасниками судового процесу не подавались. Заслухавши пояснення заявника, безпосередньо дослідивши показання свідків та письмові докази у справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 09 квітня 1983 року, в якому записи виконані російською мовою, судом встановлено, що заявник по справі народилась « [INFO] », місцем її народження зазначені: «с.А.-Леонтович Устиновский район Кировоградская область», прізвище, ім`я та по батькові записані як « [PERSON] » (а.с.10). Зі змісту\~атестату про\~середню освіту\~(серії\~ [NUMBER] ),\~виданого 25\~червня 1979\~року Устинівською\~заочною середньою\~школою Кіровоградської\~області, вбачається: запис українською мовою прізвища, імені та по батькові громадянки, якій він виданий, як « [PERSON] », дата та місце народження - «село Ганно-Леонтовичеве Устинівського району Кіровоградської області, 1961 року» (а.с.56). Згідно атестату №6784, виданого 30 вересня 1977 року Інгульським сільським професійно-технічним училищем №4, гр-нка « [PERSON] » по закінченню навчання отримала кваліфікацію «оператор-птицевод» (а.с.57). Після проведення 18 жовтня 1980 року за актовим записом №13 державної реєстрації шлюбу з гр-ном [PERSON] дошлюбне прізвище заявника змінилось із « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (серія [NUMBER] ). У відповідних графах вказаного свідоцтва також містяться виконані українською мовою відомості щодо дати та місця народження заявника, як дружини, а саме: « [INFO] , село Ганно-Леонтовичеве Устинівський район Кіровоградська область». Ім`я та по батькові заявника зазначені як « [PERSON] » (а.с.9). 10 січня 2022 року заявнику був виданий паспорт громадянина України № [NUMBER] , в якому її прізвище, ім`я та по батькові записані українською мовою як « [PERSON] », дата народження - « [INFO] » місце народження - «с.Ганно-Леонтовичеве Устинівський район Кіровоградська область Україна» (а.с.7). 11 грудня 2009 року заявнику була видана картка платника податків із реєстраційним номером [NUMBER] . Прізвище, ім`я та по батькові, дата народження заявника як фізичної особи-платника податків зазначені в картці як « [PERSON] , [INFO] » (а.с.7). Зі змісту трудової книжки (серія [NUMBER] ), заповненої 11 жовтня 1978 року, вбачається зміна записів прізвища власника трудової книжки, виконаних на російській мові, з « [PERSON] » на « [PERSON] » при незмінному зазначенні імені та по батькові власника трудової книжки як « [PERSON] », та її дати народження « [INFO] » (а.с.14). На аркушах трудової книжки маються записи про прийняття заявника з 13 лютого 1979 року в члени колгоспу ім.Ватутіна Устинівського району Кіровоградської області згідно поданої заяви в якості інструктора по спорту та виключення її 01 жовтня 1984 року з членів колгоспу в зв`язку з переходом на іншу роботу (а.с.14). Згідно архівної довідки №436, виданої 30 грудня 2020 року Комунальною установою «Трудовий архів Устинівського району» Устинівської районної ради Кіровоградської області, в документах архівного фонду колгоспу ім.Ватутіна Устинівського району Кіровоградської області у наявних книгах нарахування за заробітний період з 1977 по 1978 роки є відомості про заробітну плату, дослівно, « [PERSON] »: у 1977 році значиться як « [PERSON] », у 1978 році - як « [PERSON] »; нарахування заробітної плати наявні у 1977 році: за січень - 55,20, за лютий 52,50, березень - 60,00, квітень - 5,20, травень - 55,00, червень - 193,01, липень - 168,48, серпень 275,75, вересень - 114,28 та грудень - 72,85 та у 1978 році: за січень - 72,00, лютий - 74,50, березень - 76,80, квітень - 91,45, червень - 25,68, липень - 22,93, серпень - 11,52, вересень - 13,48 та жовтень - 12,00 (а.с.12). Згідно архівної довідки №437, виданої 30 грудня 2020 року Комунальною установою «Трудовий архів Устинівського району» Устинівської районної ради Кіровоградської області, у наявних книгах трудового стажу та заробітку колгоспників за період з 1977 по 1978 роки в документах архівного фонду колгоспу ім.Ватутіна є такі відомості про стаж роботи та заробітну плату, дослівно, « [PERSON] »: у 1977 році значиться як « [PERSON] », у 18978 році - як « [PERSON] »; кількість відпрацьованих л/днів за 1977 рік становить 260 з нарахуванням грошей за рік - 1102,27 без встановленого ліміту л/дн; кількість відпрацьованих л/днів за 1978 рік становить 147 з нарахуванням грошей за рік - 400,36 без встановленого ліміту л/дн (а.с.11). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №112550000747 від 29 квітня 2024 року заявнику [PERSON] відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 21 рік (а.с.13). Під час безпосереднього дослідження доказів у справі судом, в порядку ст.ст.91, 229, 230 ЦПК України, в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які дали суду показання про відомі їм обставини справи. Так, свідок [PERSON] дала суду показання про те, що вона з 1971 року працювала в колгоспі ім.Ватутіна, що знаходився в с.Ганно-Леонтовичеве Устинівського району Кіровоградської області, на різних роботах: була поваром, обліковцем, вісовщиком на птахофермі, а тому добре знала всіх працівників, які там працювали. Заявник по справі [PERSON] працювала на птахофермі приблизно в 1977-1978 роках. Дана обставина їй добре відома, оскільки в цей час вона також працювала на птахофермі на вагах та особисто під час спільної роботи неодноразово спілкувалась із нею. Свідок [PERSON] суду показала, що вона протягом багатьох років особисто знає заявника [PERSON] , з якою познайомилась після того, як у 1976 році приїхала до с.Ганно-Леонтовичеве Устинівського району працювати вихователем в дитячому садку, який на той час був колгоспним. Спочатку [PERSON] працювала на птахофермі, куди ходила кожного дня, проходячи повз дитячий садок, а потім займалась спортивними питаннями. Обставини працевлаштування свідків в період з 1977 по 1978 роки в колгоспі ім.Ватутіна Устинівського району Кіровоградської області підтверджені копіями витягів із належних їм трудових книжок, в яких містяться відповідні записи, та які були безпосередньо досліджені судом під час розгляду справи. Виконуючи приписи ч.4 ст.264 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним заявником щодо наявності підстав для задоволення заявленої ним вимоги, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України). За змістом п.6 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до\~п.п.1,\~2\~розділу ІІІ\~Порядку виконання\~архівними установами\~запитів юридичних\~та фізичних\~осіб на\~підставі архівних\~документів та\~оформлення архівних\~довідок (копій,\~витягів),\~затвердженого наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~02\~березня 2015\~року №295/5, архівні\~довідки про\~підтвердження трудового\~стажу оформлюються\~лише за\~той період\~роботи,\~відомості про\~який є\~в документах\~архіву.\~При цьому\~зазначаються точна\~назва посади,\~яку обіймала\~фізична особа,\~і період\~її роботи\~на цій\~посаді. До\~архівної довідки\~для призначення\~пенсії або\~перерахунку пенсії\~включаються відомості,\~визначені Порядком\~подання та\~оформлення документів\~для призначення\~(перерахунку)\~пенсій відповідно\~до Закону\~України «Про\~загальнообов`язкове державне\~пенсійне страхування»,\~затвердженим постановою\~правління Пенсійного\~фонду України\~від 25\~листопада 2005\~року №22-1\~(у\~редакції постанови\~від 07\~липня 2014\~року №13-1). За змістом п.п.2 п.2.1 Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до заяви про призначання пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. Відповідно до п.1 «Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (з наступними змінами), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообовязкового державного соціального страхування, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи служби, навчання, а також архівними установами. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються, крім іншого, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 зазначеного вище Порядку). За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в п.17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. Згідно роз`яснень п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - Постанови №5 від 31 березня 1995 року) на підставі ЦПК України, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звернення заявника [PERSON] до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, від якого залежить реалізація її права на пенсійне забезпечення, здійснено у спосіб, передбачений законом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як письмовими доказами. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зі змісту архівних довідок за №436 та №437 від 30 грудня 2020 року, про встановлення факту належності яких заявник звернулась до суду з відповідною заявою, та наданих заявником письмових доказів (зокрема, свідоцтв про народження, про шлюб, атестатів про середню та професійно-технічну освіту, трудової книжки, паспорта громадянина України, картки платника податків), вбачається відмінність запису в архівних довідках імені та по батькові заявника « [PERSON] » та по батькові « [PERSON] » від дійсних її імені та по батькові, зазначених в належних їй документах як « [PERSON] », при одночасній відповідності інших відомостей, внесених до архівних довідок, тим даним, які містяться в трудовій книжці та інших документах заявника, зокрема, щодо її прізвища: спочатку « [PERSON] », а після реєстрації шлюбу - « [PERSON] », та які були безпосередньо підтверджені показаннями двох свідків, які працювали разом із заявником в колгоспі ім.Ватутіна в період часу з 1977 по 1978 роки, внаслідок чого суд приходить до висновку про належність заявнику вказаних вище архівних довідок. Будь-яких інших обставин, які б спростовували належність саме заявнику [PERSON] архівних довідок №436 та №437 від 30 грудня 2020 року, про стаж її роботи, заробітну плату та кількість л/днів в колгоспі ім.Ватутіна Устинівського району Кіровоградської області, судом під час розгляду справи встановлено не було. Крім того, судом приймається до уваги, що норми ст.ст.15, 16 ЦК України не містять посилань на обмеження захисту в суді цивільного права чи інтересу у спосіб, що встановлений законом. В даному випадку у спосіб, встановлений п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення. Таким чином, заявник [PERSON] наділена правом на захист свого цивільного права в судовому порядку, оскільки підстави її звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа свідчать про наявність обмеження її права на пенсійне забезпечення. На підставі викладеного, встановивши обставини, якими обґрунтовується заява [PERSON] , оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення вимоги [PERSON] та встановлення факту належності їй архівних довідок №436 та №437 від 30 грудня 2020 року на підтвердження стажу роботи та розміру нарахованої заробітної плати в колгоспі ім.Ватутіна Устинівського району Кіровоградської області з метою реалізації права заявника на оформлення та отримання пенсії, що відповідає вимогам п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України. Відповідно до п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що заявником [PERSON] при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., що підтверджено належним письмовим доказом по справі (а.с.). Разом з тим, відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Згідно роз`яснень п.18 Постанови №5 від 31 березня 1995 року при постановленні рішення в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суди повинні мати на увазі, що відповідно до особливостей окремого провадження правила про розподіл судових витрат у цих справах не застосовуються. З огляду на викладене, судові витрати у виді сплаченого заявником [PERSON] судового збору, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved