Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Позовна заява обґрунтована тим, що 22 грудня 2021 року о 14год. 50 хв. У м. Харкові по вул. Клочківській, 1975/1 сталася дорожньо - транспортна пригода за участю спеціалізованого автомобіля швидкої та невідкладної допомоги АСПА 941157.018.03 державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Suzuki державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Під час ДТП було пошкоджено автомобіль швидкої та невідкладної допомоги АСПА державний номер AX0542K, чим Позивачу було спричинено матеріальну шкоду. 10 лютого 2022 року Дзержинським районним судом м. Харкова було винесено постанову по справі №638/335/22 про притягнення [PERSON] до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУПАП (надалі за текстом - Постанова; копія Постанови додається), у відповідності до якої, судом встановлено, що: «... [INFO] о 14 год. 50 хв. За адресою: м. Харків, вул. Клочківська в районі будинку 1975/1, водій [PERSON] , керуючи автомобілем АСПА державний номерний знак [NUMBER] здійснив рух по зустрічній смузі на дорозі, яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку, та відступаючи від ПДР не увімкнув спеціалізований звуковий сигнал та не забезпечив безпеку дорожнього руху, допустивши зіткнення з т.з. Suzuki, державний номерний знак [NUMBER] . При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що винність [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, знайшла своє підтвердження, натомість склад правопорушення, передбачений вказаною статтею КУпАП в діях [PERSON] відсутній...» На думку суду, своїми діями [PERSON] порушив п.п.2.3., 3.1.,11.4, ПДР та здійснив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. До того ж, на думку суду вина [PERSON] у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №222885 від 06.01.2022 року (копія додається), схемою місця ДТЛ від 22.12.2021 року (копія додається), на якій зафіксовано механізм ДТП, відеозаписом, зробленим відео реєстратором автомобіля швидкої допомоги державний номер [NUMBER] . Отже, Дзержинським районним судом м. Харкова було визнано винним водія [PERSON] в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто його до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Факт дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 22.12.2021 року у [ADDRESS] за участю спеціалізованого автомобіля швидкої та невідкладної допомоги АСПА 941157.018.03 державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Suzuki державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] ; факт участі у даному ДТП спеціалізованого автомобіля швидкої та невідкладної допомоги АСПА 941157.018.03 державний номер [NUMBER] , яким володіє Позивач (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу додається), протиправність поведінки водія [PERSON] ; наявність причинного зв?язку між протиправною поведінкою завдавача шкоди [PERSON] і шкодою майну Позивача, доказуванню не підлягають - це вже встановлено, оскільки Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2022 року по справі №638/335/22 (провадження №3/638/663/22). Згідно Звіту 84/2022 з визначення вартості матеріального збитку заподіяному власнику автомобіля без урахування ВТВ, унаслідок ДПТ 22.12.2021 року від 19.12.2022 року вартість матеріальної шкоди заподіяної особі, що володіє автомобілем АВТОСПЕЦПРОМ АСПА 941157.018.03 державний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 22.12.2021 року, становить - 84 298,37 гривень (вісімдесят чотири тисячі двісті дев`яносто вісім гривень 37 коп.). Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 січня 2023 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачеві строк в 10 (десять) днів для усунення недоліків. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 березня 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. В судове засідання відповідач повторно не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається наявність умов для заочного розгляду справи, передбачених пунктами 1-3 ч.1 ст. 280 ЦПК України. Проте, оскільки представником позивача не надано згоди на ухвалення рішення при заочному розгляді, суд позбавлений можливості постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 22 грудня 2021 року о 14год. 50 хв. У м. Харкові по вул. Клочківській, 1975/1 сталася дорожньо - транспортна пригода за участю спеціалізованого автомобіля швидкої та невідкладної допомоги АСПА 941157.018.03 державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Suzuki державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Під час ДТП було пошкоджено автомобіль швидкої та невідкладної допомоги АСПА державний номер AX0542K, чим Позивачу було спричинено матеріальну шкоду. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доході громадян, що становить 850 грн. 00 коп., стягнуто судовий збір. Згідно Звіту 84/2022 з визначення вартості матеріального збитку заподіяному власнику автомобіля без урахування ВТВ, унаслідок ДПТ 22.12.2021 року від 19.12.2022 року вартість матеріальної шкоди заподіяної особі, що володіє автомобілем АВТОСПЕЦПРОМ АСПА 941157.018.03 державний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 22.12.2021 року, становить - 84 298,37 гривень (вісімдесят чотири тисячі двісті дев`яносто вісім гривень 37 коп.). Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В розумінні ст.78 ЦПК України допустимі докази це докази, отримані у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Отже, надані позивачем акти є письмовими доказами, які відповідають критеріям належності, допустимості та достовірності, що встановлені положеннями процесуального закону. Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у ЦПК України, зібрані у відповідності з чинним цивільно - процесуальним законодавством. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти (ст.11 ЦК України). Згідно приписів ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. За правилами статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частинами 1, 2\~ст. 22 ЦК України, визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1166 ЦК України, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2\~постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №759/4781/16-ц, від 11.09.2019 у справі № 203/2378/14-ц та від 28.08.2019 у справі № 638/20603/16. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень\~ЦК України\~щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ту обставину, що позивач не звертався до страхової компанії та скористався своїм правом вимоги відшкодування майнової шкоди її заподіювачем, деліктне зобов`язання, що виникло між ним та особою, яка завдала такої шкоди, вважається не припиненим, зазначена шкода відповідачем добровільно не відшкодована, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі та стягнення з відповідача збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved