Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовною заявою до\~ [PERSON] \~про визнання\~права власності\~на житловий\~будинок з\~господарськими спорудами\~за адресою:\~ [ADDRESS] . В обгрунтування доводів посилається на те, що позивач є забудовником індивідуального житлового будинку на земельній ділянці площею 0,15 га, яка належить йому на праві приватної власності згідно Державного акту від 26.05.1995 року. Рішенням Свалявської міської ради від 16.03.2006року надано дозвіл його дочці [PERSON] (відповідачу) на будівництво індивідуального житлового будинку на території його дворогосподарства з влаштуванням нового дворогосподарства з входом на вул. Шевченка згідно плану. Повне будівництво проведено силами позивача одноособово, крім цього він являється власником земельної ділянки на якій зведено житловий будинок. По проведенню технічної інвентаризації об"єкта видано технічний паспорт від 18.10.2023 року, в якому наявна відмітка про проведене технічне обстеження, відповідно до якого встановлена можливість його надійної та безпечної експлуатації. Під час проведення будівельних робіт позивачем були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні та екологічні норми. Вимоги мотивує тим, що у зв"язку з неможливістю оформити право власності вже на завершений будівництвом житловий будинок, просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок у [ADDRESS] . Суд своєю ухвалою від 17.04.2024 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначив судовий розгляд справи без повідомлення сторін. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Розгляд справи призначений на 10:30 годину 02.08.2024 року. Позивач подав до суду заяву (вх. №5612) про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов про визнання права власності задовольнити. Відповідач подала до суду заяву (вх. №5611) про розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відзив (заперечення) щодо позову не подано. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводить розгляд справи без участі сторін за наявними доказами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом досліджено: копія державного акта серії ЗК 010-00488 від 26.05.1995 року про виділення [PERSON] земельної ділянки 0,15 га під будівництво; копія будівельного паспорта на забудову земельної ділянки індивідуального забудівника; копія рішення виконавчого комітету Свалявської міської ради дозвіл про [PERSON] на будівництво індивідуального житлового будинку на території дворогосподарства батька за адресою [ADDRESS] ; копія технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] із схемою розташування будівель та споруд, планом будинку садибного типу, експлікацією приміщень будинку садибного типу, журналом зовнішніх обмірів, характеристикою від 18.10.2023 року; копія довідки №1009 від 18.10.2023 року, виготовленої ФОП [PERSON] (інвентаризаційна вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] становить 118103 грн). Позовні вимоги обгрунтовані позивачем з посиланням на те, що [PERSON] (позивач) не може оформити право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Суд зазначає таке. Положеннями ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків та у порядку, встановленому законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Видача свідоцтва про право власності передбачена Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (формування свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Державна реєстрація права офіційне визнання й підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами). Відповідно до п.9 ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили. щодо набуття права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.16 ЦК України - одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, враховуючи обставини справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, відповідач заперечення, що спростовують заявлені вимоги не подала, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити. Вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат позивач не заявляв, тому суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України. Статтею 129 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved