Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

Позивач в лютому 2022 року звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з вищезазначеним позовом про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є батьком [PERSON] , добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, оскільки дитина часто хворіє, позивач змушена постійно перебувати з нею вдома, аби надавати їй належний догляд, а тому не працює, проте, відповідач має постійну роботу та високий дохід. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного та морального розвитку, такий рівень позивач самостійно забезпечити не може, у зв`язку з викладеним вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 03.01.2024 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі була направлена позивачу та відповідачу. У наданий в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 02.02.2024 року від представника позивача адвоката Дубінчук Ж.М. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 15\~000 грн, а також судові витрати, в обґрунтування заяви зазначила, що внаслідок введення на території України воєнного стану та через бойові дії у м. Херсоні, позивач з дитиною були вимушені тимчасово покинути своє місце проживання та переїхати до іншого міста України, а тому витрати на утримання дитини збільшилися. 02.05.2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Стефан Л.В. надійшов відзив у якому зазначено, що відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме у розмірі 3000 грн, у зв?язку з тим, що позивач не надала доказів на підтвердження потреби дитини саме у заявленому розмірі аліментів та їх доцільності. Також, позивач не надала доказів на підтвердження того, що сама витрачає на утримання дитини таку ж суму, яку просить стягнути з відповідача. Крім цього, в матеріалах справи відсутні належні докази того, що відповідач працює моряком, оскільки термін документу, який посвідчував особу моряка сплив у 2017 році, інші докази, долучені позивачем до матеріалів справи також не підтверджують викладені у позовній заяві обставини щодо працевлаштування відповідача, оскільки їх термін закінчився, а отже вони є неактуальними на день розгляду справи. 08.07.2024 року від представника позивача надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначено, що твердження відповідача про відсутність в матеріалах справи належних доказів про працевлаштування відповідача спростовуються довідкою від компанії «Ocean whale company». При цьому, дитина пережила тяжкі часи в окупації, наразі вона евакуйована разом з матір?ю до іншого міста. Відповідач, в свою чергу, весь час проживав закордоном, участі у вихованні дитини не приймає, допомогу позивачу із виїздом закордон не пропонував, жодних доказів про свій матеріальний стан, стан здоров?я, наявність у нього інших утриманців не надав. В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача надіслала суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника за наявними у справі доказами. Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача надіслала суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та її представника за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.04.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції, актовий запис № 244. Відомості про розірвання шлюбу відсутні. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилася дитина [PERSON] , про що 24.02.2015 року складено актовий запис №216 та Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьками зазначені: [PERSON] , [PERSON] . Із довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.04.2022 року №5617-7000980096 та від 18.04.2022 року №5617-7000799325 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] . На підтвердження обставин викладених у позовній заяві позивачем долучено до матеріалів справи копію підтвердження працевлаштування від 18.06.2024 року у якому зазначено, що [PERSON] працює в компанії «Ocean whale company» на посаді другого механіка на борту риболовецького судна з 30.01.2023 року та в період з 11.10.2023 року по 17.03.2024 року він був в рейсі зазначеного судна. Переклад тексту з англійської мови на українську мову виконала перекладач [PERSON] . На спростування зазначеного відповідачем доказів не надано. Відповідно до\~статті 81ЦПКУкраїни\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у п.17\~Постанови від 15 травня 2006року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182\~СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 02.06.2016року «Про виконавче провадження»\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Частиною першою\~ст.191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ст. ст.\~180,\~182,\~184 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Суд, при визначенні розміру аліментів, повинен враховувати найбільш вагомі обставини, визначені законом, які мають братися ним до уваги при вирішенні спору. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення по справі, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Норми\~Сімейного кодексу України\~встановлюють принцип, відповідно до якого базою аліментних відрахувань є дійсні та постійні доходи платника. Це прямо випливає зі\~ст. 183 СК України, яка закріплює загальне правило, що аліменти встановлюються у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 № 789-ХІІ\~та набрала законної чинності для України 27 вересня 1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зібрані у справі докази та встановлені судом обставини, беручи до уваги заперечення з боку відповідача щодо розміру аліментів та те, що відповідачем на підтвердження обставин викладених у відзиві доказів не надано. Суд дійшов до переконання, що [PERSON] є особою працездатного віку, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, має постійну роботу та дохід (інших відомостей суду не надано), відтак є фінансово - спроможним, а тому взмозі утримувати дитину. До того ж, суду не надано доказів про наявність у відповідача осіб на утриманні, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати неповнолітню дитину, або доказів на спростування обставин, зазначених представником позивача у позовній заяві. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог щодо розміру аліментів на утримання дитини та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Приписами ч.6 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. Тому суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого позивач звільнена при подачі позову. Згідно з п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial