Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Позивач Кооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський» звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є членом Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський» та власником гаражного боксу № [NUMBER] на території кооперативу площею 20,5 кв.м, гараж металевий з погребом. Вказаний гараж знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що член коооперативу зобов`язаний вчасно і в повному обсязі вносити встановлені статутом і загальними зборами внески. Розмір членських внесків встановлювався зборами кооперативу (витяг з протоколів за 2017-2024 роки додається). У порушення вимог ЗУ «Про кооперацію» та статуту кооперативу, відповідач не виконує зобов`язання щодо сплати внесків на утримання гаражного кооперативу, а тому станом на день звернення до суду заборгованість відповідача становила 8420,00 грн. Посилаючись на наведене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість, яка становить 8845,93 грн. та складається з: заборгованості по сплаті внесків у сумі 8420,00грн, інфляційні збитки у розмірі 260,77 грн; 3% річних у розмірі 165,16 грн.А також, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 29.04.2024 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський» до [PERSON] , про стягнення заборгованості. Розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, при цьому, 26.06.2024 подав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Заперечень щодо заочного розгляду справи не висловив. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 16 серпня 1991 року проведена державна реєстрація Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський». Згідно статуту Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський» (нова редакція), затвердженого загальними зборами членів кооперативу 19.03.2016, кооператив створений для задоволення потреб громадян у зберіганні, ремонті, технічному та сервісному обслуговуванню автотранспортних засобів, що належать громадянам та правах особистої власності; надання в оренду нежилих приміщень, що знаходяться на балансі Кооперативу (для створення станцій технічного обслуговування, автомагазинів, пунктів харчування) і створення автостоянок. Пунктом 9.1.3 Статуту передбачено, що при відчуженні членом кооперативу гаражу, набувач останнього, автоматично стає членом кооперативу, після виникнення в нього право власності на приміщення, незалежно від наявності автотранспортного засобу. Відповідно до п.9.3 Статуту, член кооперативу, серед іншого, зобов`язаний дотримуватися положень, рішень загальних зборів, Правління і ревізійної комісії кооперативу; вчасно і в повному обсязі вносити встановлені статутом і загальними зборами внески. Як вбачається з довідки від 11.04.2024 № 6 голови кооперативу, [PERSON] є членом Кооперативу (юридична адреса: [ADDRESS] ) та власником гаражного боксу № [NUMBER] , площею 20,5 кв.м. Гаражний бокс розташований за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:78:041:0022, яка перебуває у користуванні позивача за договором оренди. Згідно з витягу з протоколу зборів кооперативу від 10.03.2019, членський внесок - січень 2019 року становить 150,00 грн на місяць, з 01.02.2019 - 170,00 грн на місяць і додатково 30,00 грн за гаражі, які здаються в оренду; відповідно до витягу з протоколу зборів кооперативу від 12.01.2021, членський внесок по [ADDRESS] становить 250,00грн на місяць і додатково 40,00 грн за гаражі, які здаються в оренду; згідно з витягу з протоколу зборів кооперативу від 02.02.2024 членський внесок по [ADDRESS] складає 350,00 грн на місяць та додатково 40,00грн за гараж, який здається в оренду. З наданого позивачем розрахунку, заборгованість зі сплати внесків відповідача за період з січня 2021 року по квітень 2024 року складає 8420,00 грн. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання грошових зобов`язань щодо сплати внесків. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦПК України власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України на власника покладено обов`язок утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про кооперацію», основними обов`язками членів кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, згідно з ч.2 ст. 11 ЦК України, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує внески, допустив заборгованість з їх оплати, яка складає 8420,00 грн. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За таких обставин суд дійшов до висновку про задоволення позову у частині стягнення з [PERSON] на користь Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський» заборгованості у розмірі 8420,00 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 165,16 грн. та інфляційні втрати у розмірі 260,77 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування втрат від інфляції та трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. У зв`язку з простроченням оплати відповідачем внесків заявлені позивачем до стягнення 3 % річних та інфляційні втрати на загальну суму 425,93 грн. є обґрунтованими та правомірними. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. У частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано договір про надання правничої допомоги від 09.04.2024, укладений між Кооперативом по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський» та адвокатом Коваль В.В. відповідно до умов якого, адвокат надає клієнту правничу допомогу. Гонорар адвоката, визначений сторонами, складає 6000 грн за вивчення матеріалів, підготовку процесуальних документів, подання їх до суду та участь в судових засіданнях. Крім того, надано ордер на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved