Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

ТОВ "ГК "Нафтогаз України" звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 43\~573,20 грн. та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що відповідачем по об`єкту, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у період з серпня 2021 року по березень 2024 року було спожито природний газ на загальну суму 43\~573,20 грн., вартість якого не сплачена. ТОВ «ГК «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб та являється постачальником на якого покладені спеціальні обов`язки. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, який є однаковим для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2500 від 30.09.2015 визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідачем у порушення договірних відносин не проведено своєчасну оплату отриманих послуг, а тому вищевказані обставини стали підставою для звернення до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 22 травня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду представник позивача подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності. Не заперечують, щодо прийняття заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явивсь, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, відзив щодо позовних вимог не подавав, інших заяв та клопотань не надходило. Згідно із ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного вище, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Згідно із частиною 1 статті 4\~Цивільного процесуального\~кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.07.2023 вбачається, що 13.11.2015 зареєстровано юридичну особу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», код ЄДРПОУ 40121452, вид економічної діяльності торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний). [PERSON] підписав заяву приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» від 02.04.2021, що підтверджується копією заяви приєднання (а.с.17) Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 29.02.2023 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ТОВ "ГК "Нафтогаз України" про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожитий природний газ і судового збору (а.с.12). ТОВ "ГК "Нафтогаз України" проведено розрахунок фінансового стану за особовим рахунком № [NUMBER] , який стосується споживача [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , який свідчить, що за період із серпня 2021 року по березень 2024 року наявна заборгованість за споживання газу, яка складає 43\~573,20 грн. (а.с.15) [PERSON] , є власником квартири, що за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 18-19) ТОВ "ГК "Нафтогаз України" на адресу відповідача направлялась вимога про сплату заборгованості за спожитий газ, яка залишена без задоволення (а.с.16). Відповідно ст.ст.202, 208, 638 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори); у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами відповідно до ст. 629 ЦК України. Частиною 1 ст.714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором, що передбачено ч.1 ст.901 ЦК України. Відповідно ст.ст. 7, 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Пунктами 1.1-1.3 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» №2500 від 30.09.2015 визначено, що типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496, та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом укладення цього Договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку. Згідно ч.2 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Відповідно Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу та/або факт фактичного споживання природного газу. Відповідач акцептував договір, фактично споживаючи природний газ і частково сплативши вартість спожитого газу. Проаналізувавши у сукупності норми законодавства та матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявність правовідносин між позивачем і відповідачем з кореспондуючими цим правовідносинам правами та обов`язками підтверджується діями сторін, а саме: позивач здійснював надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (газопостачання), а відповідач отримував і користувався даними послугами. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказані висновки узгоджуються з постановою Верховного Суду від 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц. Враховуючи вищезазначене, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Висновок суду ґрунтується на тому, що відповідач, як споживач, не виконав передбачені законом зобов`язання, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за спожитий природний газ. Будь-яких належних та допустимих доказів, що свідчать про неотримання відповідачем вищезазначених комунальних послуг, матеріали справи не містять. Вище наведені обставини достовірно встановлені судом та сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим позов необхідно задовольнити в повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved