Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-25 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 19.01.2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 51838,20 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., кошти за проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження в розмірі 4550,00 грн. та судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 26.01.2024 року провадження по справі відкрито. 13.03.2024 року судом отримано письмові пояснення відповідача [PERSON] , відправлені поштою. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] 22.08.2023 року, перебуваючи в приміщенні паркінгу за адресою: [ADDRESS] , здійснила пошкодження транспортного засобу, належного позивачу, а саме пошкодження лакофарбового покриття вздовж авто. За результатами експертного дослідження повна вартість відновлювального ремонту становить 51838,20 грн. Позивачем неодноразово здійснювалися спроби врегулювання даної ситуації з відповідачем [PERSON] , яка під час розмови свою вину визнає, проте компенсувати завдані збитки в розмірі, що встановлюється експертизою, відмовляється. В письмових поясненнях відповідач [PERSON] посилається на те. що 22.08.2023 року близько 18.48 у паркінгу відповідач дійсно облила належний позивачу [PERSON] транспортний засіб "зеленкою". Однак, як зазначає відповідач [PERSON] , жодним чином не пошкоджувала лакофарбове покриття транспортного засобу, не наносила йому подряпини тощо, що підтверджується фото та відео, що були додані позивачем до позовної заяви. Також відповідач звертає увагу суду на те, що рапорт працівника поліції не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення за відсутності будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення особою адміністративного правопорушення. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Позивач [PERSON] є власником транспортного засобу TOYOTA C-HR, 2018 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , що вбачається з свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 30.05.2022 року. 28.08.2023 року о 14:23 до чергової частини відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області звернулась позивач [PERSON] з заявою про те, що 23.08.2023 року о 08.45 за місцем паркування, а саме у паркінгу будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] , позивач виявила, що належний їй транспортний засіб - автомобіль марки TOYOTA, модель C-HR, державний номер [NUMBER] , був пошкоджений, а саме його лакофарбове покриття мало численні пошкодження. Крім того, заднє скло було облите рідиною з різким запахом зеленого кольору (попередньо, брильянтовий зелений розчин ("зеленка"). З записів камер відеоспостереження вбачається, що вказані пошкодження транспортного засобу були нанесені 22.08.2023 року близько 18.48 [PERSON] . На вказану заяву начальником відділу було надано лист, згідно з яким за результатами заяви, згідно Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР, проведена робота в межах компетенції НПУ, винесено відповідний висновок. В ході проведення перевірки, в даній ситуації вбачається цивільно-правові відносини, які вирішуються в судовому порядку, та врегулювання яких не відноситься до компетенції органів Національної поліції. Слідчим відділом відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ознак кримінального правопорушення не виявлено. Судом досліджено рапорт ДОП СП ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ст. лейтенанта поліції Жеребцова М.Ю. Начальнику ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області підполковнику поліції В.Кулібабі, з якого вбачається, що 28.08.2023 року до ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшло звернення від гр. [PERSON] про те, що 22.08.2023 року гр. [PERSON] , перебуваючи за адресою [ADDRESS] здійснила пошкодження автотранспорту марки TOYOTA C-HR, державний номер [NUMBER] . Перевіркою встановлено, що звернення від гр. [PERSON] , було зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 12158 від 28.08.2023 року та доручено на розгляд сектору превенції ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області. В ході проведення перевірки, згідно з відеозаписами, наданими гр. [PERSON] , було встановлено, що гр. [PERSON] , 23.08.2023 року перебуваючи за адресою м. Одеса, вул. Генуезька, 36 в приміщенні паркінгу з хуліганських мотивів здійснила пошкодження належного гр. [PERSON] автотранспорту марки TOYOTA C-HR, а саме пошкодження лакофарбового покриття вздовж авто. Також в ході відпрацювання проводились заходи щодо встановлення місцезнаходження гр. [PERSON] , однак інформації щодо її теперішнього місцезнаходження не надходили. Згідно з бази ІПНП "Цунамі" встановити місце мешкання останньої не надалось можливим. Під час бесіди за номером телефону [NUMBER] з гр. [PERSON] , остання факт пошкодження не заперечувала, однак будь-якої інформації стосовно теперішнього місця перебування, та пояснень проти себе надавати відмовилась, на неодноразові виклики з метою встановлення всіх обставин для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП [PERSON] , ігнорувала. Вказані матеріали були розглянуті в межах Закону України "Про звернення громадян". Судом досліджено Висновок експерта №41-23В експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу марки TOYOTA C-HR, реєстраційний номер [NUMBER] , складений 11.09.2023 року судовим експертом Вєлковим В.М. на підставі заяви [PERSON] , відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки TOYOTA C-HR, державний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок події, яка відбулася 22.08.2023 року, визначається рівною 51838,20 грн. Судом досліджено надані стороною позивача відеозаписи з камер спостереження паркінгу, з яких вбачається, що відповідач [PERSON] протягом майже трьох хвилин перебуває поряд з автомобілем позивача [PERSON] , зокрема, щось наливаючи на скло автомобіля. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено та не оспорювалось стороною відповідача, що відповідач [PERSON] 22.08.2023 року, перебуваючи в паркінгу, налила на скло автомобіля позивача рідину зеленого кольору. При цьому відповідач заперечує щодо завдання інших ушкоджень автомобілю позивача. Однак суд критично ставиться до вказаних заперечень, оскільки з наданих суду відеозаписів з камер охорони паркінгу вбачається, що відповідач перебувала поряд з автомобілем позивача протягом майже трьох хвилин, з яких лише кілька секунд було витрачено на залиття скла зеленкою. Суд зазначає, що правом на подання відзиву на позов відповідач [PERSON] не скористалась, в письмових поясненнях від 13.03.2024 року заперечувала проти позовних вимог, зокрема і щодо наданого стороною позивача висновку. Проте, заперечуючи проти висновку експерта, наданого стороною позивача, відповідач іншого висновку не надала, клопотань про проведення експертизи суду не заявляла, будь-яких належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог до суду не подавала та жодним чином не пояснила причини такої поведінки. Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Щодо вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди з відповідача суд зазначає, що вказані вимоги належними та допустимими в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України доказами не підтверджені, в зв`язку з чим задоволенню не підлягають. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також стягненню з відповідача підлягає сума в розмірі 4550,00 грн., сплачена позивачем за проведення експертизи.

Outcome: partial