Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

24 червня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, в яких у них народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] . Однак їхнє спільне життя не склалося через постійні сварки, відсутність взаєморозуміння, вживання алкогольних напоїв. З 2012 року [PERSON] разом із сином переїхав до своїх батьків у с. Кустолові Кущі. [INFO] помер батько [PERSON] . Малолітній [PERSON] залишився проживати з рідною бабусею та дядьком [PERSON] . Матір [PERSON] ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами дитини, станом здоров`я, фізичним і духовним розвитком, навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування, не бачиться з дитиною, не здійснює підготовку до дорослого життя тощо. Відповідачка проживає в м. Кобеляки зі своїм співмешканцем та двома малолітніми дітьми. [PERSON] зрідка відвідував родину матері до того випадку, коли він та двоє його братів стали свідками сварки та бійки між матір`ю та її співмешканцем, у результаті якої [PERSON] підрізала свого співмешканця. [PERSON] зловживає алкоголем, має агресивний і запальний характер, що є частою причиною сварок та бійок. [PERSON] не бажає бувати в родині матері. Таким чином, позивач [PERSON] прохав суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; встановити опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] , та призначити [PERSON] його опікуном; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01 липня 2024 року по даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.25-27). Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала повністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування виконавчого комітету Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області, [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, заслухавши учасників справи, розглянувши та дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.7). [INFO] помер [PERSON] (а.с.8). Малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації з дядьком [PERSON] у [ADDRESS] (а.с.11). Рішенням виконавчого комітету Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області № 134 від 24.04.2024 року затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.14-17). У висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав зазначено, що працівниками служби у справах дітей Білицької селищної ради спільно з працівниками КУ «Центр надання соціальних послуг» Білицької селищної ради проведено обстеження умов проживання та оцінку потреб сім`ї дядька [PERSON] за вказаною вище адресою. Будинок складається з трьох кімнат, коридору, кухні, опалення - пічне та газове. Наявний продуктовий запас, серед якого є овочі, крупи, борошно, олія, закрутки. Дядько з племінником тримають підсобне господарство, вирощують овочі на власному городі. [PERSON] повністю утримує та матеріально забезпечує малолітнього племінника. Сусіди характеризують родину як працьовиту, неконфліктну. Поспілкувавшись із сусідами, односельцями працівникам служби стало відомо, що ніхто ні разу не бачив матір дитини, яка б могла приїжджати, дізнаватись про життя сина, брати участь у його вихованні. Мати ніколи не навідується до хлопчика, не цікавиться і не дбає про фізичний, розумовий і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду. Не бачиться з дитиною, не здійснює підготовку до дорослого життя та не проявляє інтересу до її внутрішнього світу. Забуває вітати сина з днем народження, жодного разу не купувала йому одяг, фінансово не підтримувала. Хлопчик єдиний раз попрохав у матері подарувати йому портфель, але так його прохання мати і не задовільнила. [PERSON] проживає в м. Кобеляки зі своїм співмешканцем та двома малолітніми дітьми. [PERSON] зрідка відвідував родину матері до того випадку, коли він та двоє його братів стали свідками сварки та бійки між матір`ю та її співмешканцем. На власні очі [PERSON] бачив, як мати ножем підрізала співмешканця. Хлопчик побачив калюжу крові та викликав поліцію. Двоє інших дітей в цей час заховалися під стіл. [PERSON] зловживає алкоголем, має агресивний і запальний характер, що є частою причиною сварок та бійок. [PERSON] не бажає бувати в родині матері. За інформацією адміністрації Кобеляцького ліцею Полтавської обласної ради (повідомлення № 01-18/37 від 15.04.2024), [PERSON] за час перебування та навчання її малолітнього сина в закладі не цікавилася його навчанням, розвитком та вихованням, не відвідувала батьківські збори, не спілкувалася з дирекцією, класним керівником, не брала участь у громадському житті класу та закладу. У повідомленні КНП «Кобеляцька міська лікарня» Кобеляцької міської ради зазначено, що на обстеження, консультації, за медичною допомогою [PERSON] звертається виключно в супроводі дядька. [PERSON] контактує з педіатром, але тільки з питань дітей, які проживають разом з нею. Ніколи не цікавилася станом здоров`я сина [PERSON] , його фізичним, психічним та розумовим розвитком. Виходячи з наведеного, з метою захисту прав та інтересів дитини, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дітей, орган опіки та піклування Білицької селищної ради вважав за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області № 198 від 18.07.2024 року затверджено висновок про доцільність призначення [PERSON] опікуном над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] (а.с.43-44). З висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном вбачається, що [PERSON] не притягувався до кримінальної відповідальності, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Згідно висновку про стан здоров`я заявника - здоровий. На обліку в лікаря-психіатра та нарколога не перебуває. [PERSON] користується повагою серед мешканців села. Офіційно працевлаштований в ПКС «Старт», що знаходиться на території Білицької громади. Займається веденням сільського господарства. Шкідливих звичок немає. Скарг від мешканців села стосовно поведінки [PERSON] до селищної ради не надходило. Орган опіки та піклування вважає, що [PERSON] може бути призначений опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини» (ратифікованою Україною 27.02.1991 року) та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення будь-кого з батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] свідомо допускає ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітнього сина [PERSON] , не створює для нього умов для життя і навчання та підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до сина. Таким чином, враховуючи, що відповідачка [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, позов визнала, з урахуванням висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки, суд вважає, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Статтею 55 Цивільного кодексу України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Частиною 3 статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 63 ЦК України, опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до положень статті 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми - сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 244 СК України, при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. За змістом статті 62 ЦК України, опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації з дядьком [PERSON] у [ADDRESS] (а.с.11). Оскільки малолітній [PERSON] залишений без батьківського піклування, враховуючи відомості про особу [PERSON] , який має добрі умови проживання за місцем мешкання дитини, утримує дитину, виховує її, піклується про її здоров`я, фізичних, духовний та моральний розвиток, суд вважає за доцільне встановити опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] , призначивши його опікуном дядька [PERSON] , що буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частина 3 статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, нормами ст. 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Тобто саме такий розмір законодавець визначає як рекомендований і безспірний при стягнення аліментів на утримання дітей. Таким чином, з [PERSON] слід стягувати на користь опікуна [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому стягнення аліментів слід проводити з дня подачі позову до суду - 24 червня 2024 року. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень.

Outcome: approved