Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивачка [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокат АО «Прикарпатська юридична компанія» Гедзик В.М. (ордер на надання правничої допомоги серії АТ № 1044094 від 11.06.2023 та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001124 від 08.12.2016 у належно засвідчених копіях містяться у матеріалах справи) 11.06.2023, скориставшись підсистемою «Електронний Суд», скерувала у Стрийський міськрайонний суд Львівської області позовну заяву, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 13.06.2023 за вх. № 9582, за змістом котрої, уточнивши 19.02.2024 позовні вимоги, просить ухвалити рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Швед І.В. 08.12.2017 та зареєстрованим у реєстрі за № 3641, в рахунок погашення перед нею заборгованості відповідачки, котра виникла за договором позики від 08.12.2017 (зі змінами) у розмірі 170894 доларів США, що еквівалентно 6249354 грн 30 коп., шляхом продажу предмета іпотеки, а саме: житлового будинку, що за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 705,6 м кв., до котрого примикають господарські будівлі і споруди та котрий належить відповідачці на підставі договору купівлі-продажу від 09.11.2017 за реєстровим № 3331 та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 23275555, реєстраційний номер об`єкта 432945346107, та земельної ділянки, кадастровий номер 4610700000:01:005:0426, площею 0,1 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , котра належить відповідачці на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.11.2017 за реєстровим № 3332 та зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 23277751, реєстраційний номер об`єкта 464191346107, на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення вищевказаної позовної заяви у розмірі 13420 грн, позивачка [PERSON] при ухваленні рішення у справі просить стягнути на свою користь з відповідачки. В обґрунтування позовних вимог представник позивачки покликався на те, що відповідачка [PERSON] отримала від позивачки [PERSON] грошові кошти в сумі 3795400,00 (три мільйони сімсот дев`яносто п`ять тисяч чотириста) грн в якості позики, що підтверджується нотаріально посвідченим договором позики грошей від 08.12.2017. На день укладення даного договору вказана сума у гривнях за офіційним курсом НБУ еквівалентна 140000,00 (сто сорока тисячам) доларів США. Договір позики посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Швед Іванною Володимирівною та зареєстрований у реєстрі за № 3640. Відповідно до договору (пункт 1.2) повна сума, що підлягає поверненню, на день остаточного розрахунку має відповідати сумі, еквівалентній 140000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день повернення грошей. Остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 08.12.2018. Виконання зобов`язання за договором має бути здійснено готівкою у межах міста Стрия Львівської області або за іншою адресою, вказаною позикодавцем. 08.12.2017 на забезпечення виконання вказаного правочину між [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Швед І.В., зареєстрований у реєстрі за № 3641, за умовами якого іпотекодавець [PERSON] передала іпотекодержателю [PERSON] в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 705,6 м кв., до якого примикають господарські будівлі і споруди, який належить відповідачці на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Чернилевською М.М. 09.11.2017 за реєстровим №3331 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 23275555, реєстраційний номер об`єкта 432945346107; земельну ділянку, кадастровий номер 4610700000:01:005:0426, площею 0,1 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Дана земельна ділянка належить відповідачці на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Чернилевською М.М. 09.11.2017 за реєстровим № 3332 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 23277751, реєстраційний номер об`єкта 464191346107. Позичальником та іпотекодавцем є одна й та ж особа - [PERSON] . Заставна вартість предмета іпотеки за згодою сторін визначена в сумі 7880000 грн (п. 1.3 договору іпотеки). Згодом між сторонами декілька разів, а саме: 07.12.2018, 06.12.2019, 18.12.2019 та 30.06.2020 вносились зміни до основного договору позики від 08.12.2017 у частині продовження строку повернення коштів та остаточної суми, яка підлягає поверненню. Зазначені зміни вносились шляхом укладення відповідних нотаріально посвідчених договорів. Останні зміни відбулись 30.06.2020, відповідно до яких остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 31.01.2021, а сума, яка підлягає поверненню, має відповідати сумі у гривнях, еквівалентній 159600 доларів СІЛА за офіційним курсом НБУ на день повернення грошей. Проте відповідачка свого обов`язку за договором позики (зі змінами) не виконала, вказані грошові кошти не повернула. Пунктом 2.5 договору позики передбачено зобов`язання позичальника сплатити 3% річних від простроченої суми. Отже, заборгованість відповідачки на день звернення до суду складає 170894 доларів США, що еквівалентно 6249354,30 грн, яка складається із загального залишку заборгованості в сумі 159600 доларів США, що еквівалентно 5836348,50 грн та 3% річних 11294 долари США, що еквівалентно 413005,76 грн. При цьому, звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить відповідачці, шляхом проведення прилюдних торгів на електронному аукціоні в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», є правильним способом захисту прав позивачки. Відповідачка не скористалася правом на подання відзиву. Разом з тим, представником відповідачки [PERSON] адвокатом Медвідь В.О. подано письмові пояснення щодо позову, відповідно до яких останній зазначає, що у своїй уточненій позовній заяві від 19.02.2024 сторона позивача просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 08.12.2017 в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] , яка виникла за договором позики від 08.12.2017 (із змінами) у розмірі 170894 доларів США, що еквівалентно 6249354,30 грн, шляхом продажу предмета іпотеки на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Натомість, п. 1.3 Договору передбачено, що заставна вартість предмета іпотеки за згодою сторін становить 7880000,00 грн. Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 29 липня 2020 року в справі № 727/7658/15-ц, провадження № 61-10888сб18, а також постанові Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 214/4692/16, провадження № 61-15322св19 підписання сторонами в нотаріальній конторі будь-яких документів повинно сприйматися як настання юридичного факту, з яким пов`язано виникнення або припинення прав та обов`язків. Таким чином, під час укладення та підписання договору іпотеки сторони спільно визначили заставну вартість предмета іпотеки в розмірі 7880000,00 грн, тобто вартості, не нижче якої на вказане майно може бути звернуто стягнення. Інших положень щодо визначення вартості заставного майн, договір іпотеки не містить. Відтак, враховуючи зміст уточнених позовних вимог від 19.02.2024, а також положення п. 1.3 договору іпотеки від 08.12.2017 за № 3641, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.\~174\~ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Заяви та клопотання сторін та процесуальні рішення, постановлені по справі. 13.06.2023\~ [PERSON] звернулась\~з позовом\~до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказана цивільна справа перебувала у провадженні судді Микитина В.Я. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2024 (підстава: закінчення терміну повноважень, Розпорядження керівника апарату суду №27 від 08.01.2024) справу розподілено судді Гулі Л.В. /а.с. 81/ Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.01.2024 прийняти до\~розгляду справу\~за позовом [PERSON] \~до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Підготовче судове засідання призначено на 12 год. 00 хв. 06 лютого 2024 року в приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Шевченка, 89, під головуванням судді Гули Л.В. /а.с. 82/. Ухвалою суду від 06.02.2024, за клопотанням представника відповідачки підготовче судове засідання відкладено на 01.03.2024 /а.с. 90/. 19.02.2024 представником позивачки подано заяву про уточнення позовних вимог та проведення засідань в режимі відеоконференції /а.с. 97-105/. Ухвалою суду\~від 22.02.2024\~клопотання представника\~позивачки [PERSON] \~адвоката Гедзика\~Василя Мироновича\~задоволено.\~Постановлено проводити\~підготовче судове\~засідання 01.03.2024 о 12:30 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «Електронний Суд» /а.с. 106/. В судовому засіданні 01.03.2024 представником відповідачки долучено звіти про оцінку нерухомого майна. Судове засідання відкладено на 27.03.2024 /а.с. 204/ Ухвалою суду від 27.03.2024 у зв`язку з неявкою сторін підготовче судове засідання відкладено на 19.04.2024 /а.с. 209/. Ухвалою суду від 19.04.2024 у зв`язку з неявкою сторін підготовче судове засідання відкладено на 30.05.2024 /а.с. 216/. Ухвалою від 30.05.2024 закрито підготовче провадження в справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 20.06.2024 о 12:00 в приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: Львівська область, місто Стрий, вул. Шевченка, 89. 20.06.2024 представником відповідачки подано письмові пояснення по суті позову /а.с. 231/. Розгляд справи по суті відбувся 23.07.2024 без участі сторін. Узагальнення доводів сторін та інші процесуальні дії у справі. Представник позивачки адвокат Гедзик В.М. в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Медвідь В.О. подав заяву про розгляд справи за його та відповідачки відсутності. Позовні вимоги заперечив з підстав, наведених у письмових поясненнях. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст.\~247\~ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В будь-якому випадку право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів, якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх в апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. Відтак суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між сторонами 08.12.2017 було укладено Договір позики грошей, відповідно до якого відповідачка [PERSON] отримала від позивачки [PERSON] грошові кошти в сумі 3795400,00 (три мільйони сімсот дев`яносто п`ять тисяч чотириста) грн в якості позики. На день укладення даного договору вказана сума у гривнях за офіційним курсом НБУ еквівалентна 140000,00 (сто сорока тисячам) доларів США. Договір позики посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Швед Іванною Володимирівною та зареєстрований у реєстрі за № 3640 /а.с. 6-9/. Відповідно до п. 1.2 Договору повна сума, що підлягає поверненню, на день остаточного розрахунку має відповідати сумі, еквівалентній 140000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день повернення грошей. Остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 08.12.2018. Виконання зобов`язання за договором має бути здійснено готівкою у межах міста Стрия Львівської області або за іншою адресою, вказаною позикодавцем /а.с. 6/. Пунктом 2.5 Договору позики передбачено зобов`язання позичальника сплатити 3% річних від простроченої суми у разі прострочення виконання зобов`язання /а.с. 6/. Також судом встановлено, що 08.12.2017 на забезпечення виконання вказаного правочину між [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Швед І.В., зареєстрований у реєстрі за № 3641, за умовами якого іпотекодавець [PERSON] передала іпотекодержателю [PERSON] в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 705,6 м кв., до якого примикають господарські будівлі і споруди, який належить відповідачці на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Чекрнилевською М.М. 09.11.2017 за реєстровим № 3331 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 23275555, реєстраційний номер об`єкта 432945346107; земельну ділянку, кадастровий номер 4610700000:01:005:0426, площею 0,1 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Дана земельна ділянка належить відповідачці на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Чернилевькою М.М. 09.11.2017 за реєстровим № 3332 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 23277751, реєстраційний номер об`єкта 464191346107 /а.с. 10-14, 108-110/. Позичальником та іпотекодавцем є одна й та ж особа [PERSON] . Заставна вартість предмета іпотеки за згодою сторін визначена у сумі 7880000 грн (п. 1.3 договору іпотеки) /а.с. 10/. Розділом 3 згаданого договору іпотеки визначено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація. Так, відповідно до п. 3.6 у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація Предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у рішенні суду, а саме: 3.6.1 шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому законом статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження; 3.6.2 у разі звернення стягнення на Предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса реалізація Предмета іпотеки здійснюється шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження /а.с. 13/. Крім цього, встановлено, що між сторонами декілька разів, а саме: 07.12.2018, 06.12.2019, 18.12.2019 та 30.06.2020 вносились зміни до основного договору позики від 08.12.2017 у частині продовження строку повернення коштів та остаточної суми, яка підлягає поверненню. Зазначені зміни вносились шляхом укладення відповідних нотаріально посвідчених договорів. Останні зміни відбулись 30.06.2020, відповідно до яких остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 31.01.2021, а сума, яка підлягає поверненню, має відповідати сумі у гривнях, еквівалентній 159600 доларів США за офіційним курсом НБУ на день повернення грошей /а.с. 15-18/. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 148542492 від 07.12.2018 приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Швед І.В. зареєстровано іпотеку та внесено запис про реєстрацію обтяження на підставі Іпотечного договору за реєстровим № 3641, виданого 08.12.2017 приватним нотаріусом Швед І.В.; предмет обтяження житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 705,6 м кв.; індексний номер обтяження 38618802 від 08.12.2017; обтяжувач [PERSON] , особа, майно/права якої обтяжуються [PERSON] /а.с. 19-20/ Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 148533090 від 07.12.2018 приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Швед І.В. зареєстровано іпотеку та внесено запис про реєстрацію обтяження на підставі Іпотечного договору за реєстровим № 3641, виданого 08.12.2017 приватним нотаріусом Швед І.В.; предмет обтяження земельна ділянка, кадастровий номер 4610700000:01:005:0426, площею 0,1 га, що знаходиться по [ADDRESS] ; індексний номер обтяження 38620361 від 08.12.2017; обтяжувач [PERSON] , особа, майно/права якої обтяжуються, [PERSON] /а.с. 21-22/. Відповідно до звіту про оцінку житлової нерухомості (житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 705,6 м кв., на земельній ділянці, кадастровий номер 4610700000:01:005:0426) ринкова вартість домоволодіння (житлового будинку та земельної ділянки) станом на дату оцінки, без врахування ПДВ становить 9021700,00 гривень /а.с. 113-167/. Відповідно до звіту про оцінку житлової нерухомості (земельна ділянка, кадастровий номер 4610700000:01:005:0426) ринкова вартість об`єкта оцінки станом на дату оцінки, без врахування ПДВ становить 1209800,00 гривень /а.с. 168-203/. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами Закону України «Про іпотеку». Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Згідно зі статтею 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За умовами статті 625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 1046\~ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Сторонами в судовому засіданні не заперечувалось передання відповідачці грошових коштів у розмірі 159600,00 доларів США. Жодних доказів належного виконання відповідачкою зобов`язань зі сплати заборгованості за договором позики перед позивачкою суду не надано. Відтак неналежне виконання відповідачкою взятих на себе договірних зобов`язань порушує майнові права і охоронювані законом інтереси позивачки. Пунктом 2.5 договору позики передбачено зобов`язання позичальника сплатити 3% річних від простроченої суми. Відповідно до наданого стороною позивачки розрахунку заборгованість відповідачки за договором позики від 08.12.2017 на день звернення до суду складає 170894 доларів США, що еквівалентно 6249354,30 грн, яка складається із загального залишку заборгованості в сумі 159600 доларів США, що еквівалентно 5836348,50 грн, та 3% річних, що становить 11294 долари США, що еквівалентно 413005,76 грн. Відповідно до статті 1\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання, є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Відповідно до частини п`ятої статті 3\~Закону України\~«Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 ЦК України). Статтею 33\~Закону України\~«Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Частина перша статті 12\~Закону України\~«Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»). Закон України\~«Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий (захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса)) або самозахист (договір про задоволення вимог іпотекодержателя). Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 29 травня 2019 року в справі №310/11024/15-ц вказала, що способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону України «Про іпотеку») є: реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону України «Про іпотеку»); продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку). Положеннями частини першої статті 41\~Закону України\~«Про іпотеку» передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Отже, застосування такого способу захисту права, як звернення стягнення на предмет іпотеки, пов`язане виключно з невиконанням основного зобов`язання у встановлений строк (термін). Позивачка обґрунтовує своє звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки тим, що боржниця не виконала зобов`язання за договором позики належним чином, оскільки допустила виникнення заборгованості. Позивачка звернулася до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України\~«Про виконавче\~провадження» та Законом України «Про іпотеку», тобто в порядку задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Отже, позивачка як іпотекодержатель на власний розсуд обрала спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки у судовому порядку в спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону з дотриманням норм законодавства та вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на електронному аукціоні. Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість за договором позики від 08.12.2017 на час розгляду справи судом відповідачкою не погашена; розмір такої ні відповідачкою, ні її представником не оспорювався, як не спростовано і факту наявності заборгованості за даним договором саме в такому розмірі. Разом з тим, для застосування такого способу захисту своїх прав як звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно не тільки встановити факт невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, але й розмір заборгованості, в рахунок погашення якої буде звернуто стягнення. Як вже зазначалось, відповідно до проведеного розрахунку заборгованість за договором позики від 08.12.2017 на день звернення до суду складає 170894 доларів США, що еквівалентно 6249354,30 грн, яка складається із загального залишку заборгованості в сумі 159600 доларів США, що еквівалентно 5836348,50 грн, та 3% річних у розмірі 11294 долари США, що еквівалентно 413005,76 грн. Пунктом 2.5 договору позики передбачено зобов`язання позичальника сплатити 3% річних від простроченої суми. Отже, заборгованість відповідачки на день звернення до суду складає: 170894 доларів США, що еквівалентно 6249\~354,30 грн, яка складається із загального залишку заборгованості в сумі 159600 доларів США, що еквівалентно 5836348,50 грн, та 3% річних у розмірі 11294 долари США, що еквівалентно 413005,76 грн. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та слід звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Швед Іванною Володимирівною 08.12.2017 та зареєстрованим у реєстрі за № 3641, в рахунок погашення перед [PERSON] заборгованості [PERSON] , котра виникла за договором позики від 08.12.2017 (зі змінами) у розмірі 170894 (сто сімдесят тисяч вісімсот дев`яносто чотири) доларів США, що еквівалентно 6249354 (шести мільйонам двісті сорока дев`яти тисячам триста п`ятдесяти чотирьом) гривням 30 копійкам, шляхом продажу предмета іпотеки, а саме: житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 705,6 м кв., до котрого примикають господарські будівлі і споруди та котрий належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 09.11.2017 за реєстровим № 3331, що зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 23275555, реєстраційний номер об`єкта 432945346107, та земельної ділянки, кадастровий номер 4610700000:01:005:0426, площею 0,1 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , котра належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.11.2017 за реєстровим № 3332, що зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 23277751, реєстраційний номер об`єкта 464191346107, шляхом проведення електронного аукціону відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Суд критично оцінює покликання представника відповідачки на неналежний спосіб захисту позивачкою свого порушеного права, а саме: звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення електронного аукціону відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, оскільки такий суперечить умовам договорів позики та іпотеки, адже під час укладення та підписання договору іпотеки сторони спільно визначили заставну вартість предмета іпотеки в розмірі 7880000,00 грн, тобто вартості, не нижче якої на вказане майно може бути звернуто стягнення. Так, в обгрунування вказаної позиції представник відповідачки адвокат Медвідь В.О. покликається на правові позиції Верховного Суду від 29.07.2020 у справі №727/7658/15-ц та від 07.04.2021 у справі №241/4682/16, якими визначено, що підписання сторонами в нотаріальній конторі будь-яких документів повинно сприйматися як настання юридичного факту, з яким пов`язано виникнення або припинення прав та обов`язків. Дослідивши наведені вище правові висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку, що такі стосуються інших (не тотожних) правовідносин, які є відмінними від правовідносин, які виникли в цій справі. Зокрема, представником відповідачки не враховано, що спірні правовідносини регулюються не тільки загальними нормами ЦК України, а й спеціальними нормами Закону України «Про іпотеку». Європейський Суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). А відтак інші доводи сторін не аналізуються судом та не спростовуються, оскільки на висновки суду про наявність підстав для задоволення позову не впливають. Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України. Законом України\~від 08\~травня 2024\~року №\~3684-IX\~«Про затвердження\~Указу Президента\~України «Про\~продовження строку\~дії воєнного\~стану в\~Україні»» Верховна Рада України затвердила Указ Президента України від 06 травня 2024 року № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб. Відповідно до Закону України\~від 15\~березня 2022\~року №\~2120-IX\~«Про внесення\~змін до\~Податкового кодексу\~України та\~інших законодавчих\~актів України\~щодо дії\~норм на\~період дії\~воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI\~«Прикінцеві положення»\~Закону України\~«Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту: «5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону». Враховуючи, що на момент ухвалення судом рішення воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Суд виходить з того, що вказані норми права не втратили свою чинність, оскільки не були виключені з тексту зазначеного Закону, а спеціальним законом лише запроваджене зупинення виконання цих правил на певний період. Надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 21 червня 2023 року в справі № 216/23/15-ц (провадження № 61-8113св21) Ураховуючи, що на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. В п. 27 постанови №\~2\~Пленуму Верховного\~Суду України\~від 12.06.2009\~«Про застосування\~норм цивільного\~процесуального законодавства\~при розгляді\~справ у\~суді першої\~інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов переконання, що позов [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки слід задовольнити в повному обсязі. Щодо судових витрат. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Так, понесені позивачкою документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 13420,00 грн, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 висловив висновок про застосування норми права та вказав, що для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм. Згідно з частиною п`ятою статті 268\~ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268\~ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону та правові висновки, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 23.07.2024, є та дата, на яку було призначено розгляд справи, 23.07.2024, а датою складення повного тексту судового рішення 02.08.2024.

Outcome: approved