Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

У червні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікрокредит» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати виконавчий напис № 20632 від 09.08.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичемпро стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікрокредит» заборгованості в розмірі 13677,42 гривень таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що йому стало відомо, що в Єдиному реєстрі виконавчих проваджень наявне відкрите виконавче провадження приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. відносно позивача про стягнення коштів на підставі виконавчого напису № 20632 від 09.08.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. З вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] позивачу стало відомо, що 09.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис № 20632 про стягнення зі [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікрокредит» заборгованості в розмірі 13677,42 грн. Вважає, що виконавчий напис вчинено незаконно, оскільки будь-яких боргових зобов`язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Мікрокредит» у позивача не має. Письмових повідомлень, які б передували вчиненню виконавчого напису, він не отримував, що суперечить правилам його вчинення. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Письмових повідомлень, які передували вчиненню зазначеного напису від відповідача чи нотаріуса він не отримував, а тому не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості. На підставі вищевикладеного вважає, що виконавчий напис вчинено незаконно, оскільки є достатні правові підстави вважати виконавчий напис №20632 про стягнення зі [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікрокредит» заборгованості в розмірі 13677,42 грн., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., вчиненим з порушенням вимог законодавства та таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 12.06.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом сторін). У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікрокредит» повторно у судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило. Відповідач не подав відзив. Треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. до суду повторно не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Суд, у відповідності до вимог ст.223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 09 серпня 2024 року постановлено про заочний розгляд справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст.ст.280,281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 09.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О.вчинено виконавчий напис №20632 про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «Мікрокредит» заборгованості в розмірі 13677,42 гривень (а.с.11). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. від 25.10.2021 року відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Бригіда В.О. №20632 від 09.08.2021 року (а.с.8-10). Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами [PERSON] , зокрема, посилався на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 09.08.2021 року не переконався належним чином у безспірному розмірі суми, що підлягає стягненню за написом з позивача на користь банку, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». [PERSON] не отримував жодної вимоги від Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікрокредит». Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. (далі - Перелік). Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Крім того, в п.2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Мікрокредит» було направлено позивачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання, також відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що вказаний лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором [PERSON] отримував, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ «Мікрокредит», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, [PERSON] не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1211 грн. 20 коп. - судовий збір за подання позову немайнового характеру. На підставі викладеного та

Outcome: approved