Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

07.02.2024 представник ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернувся до Великописарівського районного суду Сумської області з позовом та просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» суму заборгованості в розмірі 45772,32 грн, нараховані відсотки за 60 календарних днів 15760,80 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та 10 000,00 грн витрат на правову допомогу. Позовна заява мотивована тим, що 09.02.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства укладено електронний договір №5511309 про надання споживчого кредиту відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом №19-ОД від 05.01.2022 та розміщених на їх сайті. За умовами договору позичальник отримав кредитні кошти в сумі 13200,00 грн строком на 363 дні (до 07.02.2023) у порядку та на умовах, визначених договором, та сплатою відсотків за користування кредитом. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 13200,00 грн шляхом зарахування коштів на його платіжну картку № [NUMBER] . 19.02.2022 та 12.04.2022 відповідач здійснив оплату процентів на рахунок кредитора на суму 2745,01 грн та 1050,72 грн відповідно. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, чим порушив умови договору. 29.05.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» як клієнтом та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» як фактором укладено договір факторингу №29-05/2023-Ф, за умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за вказаним вище кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну поштову адресу, зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором становить 61533,12 грн, з яких: 13200,00 грн - тіло кредиту, 48333,12 грн - нараховані проценти, що і стало підставою звернення до суду. 12.02.2024 ухвалою судді Великописарівського районного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження за участю сторін. 11.03.2024 ухвалою Великописарівського районного суду Сумської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 23.04.2024 №1224/0/15-24 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Великописарівського районного суду Сумської області», в зв`язку із зміною з 01.05.2024 територіальної підсудності судових справи Великописарівського районного суду Сумської області шляхом її передачі до Охтирського міськрайонного суду Сумської області, цивільну справу №575/135/24 згідно з актом від 16.05.2024 передано до Охтирського міськрайонного суду Сумської області. 23.05.2024 ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області цивільну справу прийнято до провадження, призначено судове засідання за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи, призначено підготовче судове засідання. 19.06.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій письмовій заяві просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, про причину неявки не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Приймаючи до уваги згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Установлено, що 09.02.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір №5511309 про надання споживчого кредиту, за умовами якого товариство надає споживачу кредит в розмірі 13200,00 грн строком на 363 дні (п. 1.4 догоовру), а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 12-18). Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. [PERSON] договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором А417414 09.02.2022 18:25:40. У пункті 1.5.1 договору сторони погодили фіксовану стандартну процентну ставку 1,99% в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4 цього договору. Відповідно до п. 1.5.2 договору знижена процентна ставка 1,89% в день застосовується, зокрема, якщо споживач до 20.02.2022 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Пунктом 2.1. договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно пункту 2.1 договору (пункт 2.4 договору). Пунктом 3.1 договору передбачено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Також [PERSON] підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором додаток №1 до договору - Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту (а.с. 17 зворот 18, 9-10). Відповідно до ч. 1 ст.\~1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. У ч. 1 ст. 627\~ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України). Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору. Так пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Ст. 527 ЦК України передбачає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. Статтею 610\~ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 09.02.2022 о 18:26 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконано свої зобов`язання за договором та перераховано на картку № [NUMBER] , номер якої надано йому позичальником та вказано в кредитному договорі, кредитні кошти в сумі 13200,00 грн, транзакція №017288737182, що підтверджується підтвердженням АТ «ПУМБ» від 31.05.2023 №КНО-20.4/73 (а. с. 61-63). Доказів того, що банківська картка з відповідним номером [PERSON] не належить, матеріали справи не містять. Таким чином, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання [PERSON] кредитних коштів у сумі 13200,00 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості (картки обліку), наданого позивачем (а.с. 21-33), за період з 09.02.2022 по 28.05.2023 включно позичальнику нараховано проценти за користування кредитом у розмірі 36368,05 грн, що відповідає умовам кредитного договору про сплату процентів. З урахуванням того, що 19.02.2022 та 12.04.2022. сплачено 2745,01 грн та 1050,72 грн відповідно на погашення відсотків, заборгованість зі сплати процентів становить 32572,32 грн та 13200,00 грн заборгованості за тілом кредиту. Правильність вищезазначеного розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростована. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 29.05.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» як клієнтом та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» як фактором укладено договір факторингу №29.05/23-Ф, за яким ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступив ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» права грошової вимоги, зокрема, за кредитним договором №5511309 укладеним з [PERSON] у розмірі 45772,32 грн, що підтверджується витягом з реєстру боржників (а.с. 46-50, 20 зворот). Таким чином, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» є новим кредитором, так як набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №5511309 від 09.02.2022, а тому вправі вимагати погашення відповідачем заборгованості згідно з цим договором. Разом з тим, обґрунтовуючи вимоги, позивач посилався на ту обставину, що розмір заборгованості за відсотками становить 48333,12 грн, з яких: 32572,32 грн, які нараховані первісним кредитором, та 15761,80 грн за період з 01.05.2022 по 01.09.2022, які нараховані позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. В постанові №639/4836/17 від 19.02.2020 провадження №61-21697св19 Верховний суд дійшов наступного висновку. За правилом статті 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто за наведеним загальним правилом до нового кредитора переходять усі права, які належали первісному кредиторові у зобов`язанні, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір факторингу є підставою для сингулярного правонаступництва, в силу якого не відбувається припинення попереднього кредитного зобов`язання. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу - на стороні кредитора - у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного з їх учасників. Отже, у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі відступлення права вимоги новий кредитор замінює собою особу у всіх правах, що існували на момент здійснення відступлення і не припинилися внаслідок такої заміни кредитора у зобов`язанні. Зміст зобов`язання як правовідношення визначається сукупністю певних прав та обов`язків, відповідно, у разі описаного відступлення права вимоги до нового кредитора переходять усі права, які належали первісному кредитору. А отже, у спірних правовідносинах обсяг прав визначається обсягом прав, пов`язаних із обов`язком з повернення суми кредиту і виконанням усіх похідних від цього зобов`язань. Наведене не стосується конкретного розміру та грошового вираження вимог за усіма складовими такого зобов`язання, оскільки в силу такого відступлення права вимоги відбувається перенесення на нового кредитора усіх прав, що випливають із договору, укладеного первісним кредитором з боржником, окрім тих, що нерозривно не пов`язані з особою первісного кредитора. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, ні первісним кредитором, ні позивачем, який є новим кредитором, не було пред`явлено до позичальника вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості. Разом з тим, як вже було зазначено вище, згідно з карткою обліку Договору (розрахунку заборгованості), на момент укладення Договору факторингу №29.05/23-Ф від 29.05.2023 первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» нараховано проценти у розмірі 32572,32 грн за період з 09.02.2022 по 28.05.2023 включно. При цьому, позивачем перераховано відсотки за період з 01.05.2022 по 01.09.2022 на суму 15760,80 грн за стандартною процентною ставкою 1,99%. Однак, згідно з п. 1.1. Договору факторингу №29.05/23-Ф Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно з Реєстром боржників (витяг), який є Додатком №1 до договору факторингу №29.05/23-Ф від 29.05.2023 до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] у загальній сумі 45772,32 грн, з яких: 13200,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 32572,32 грн - заборгованість за процентами. Отже, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», приймаючи право вимоги до боржника [PERSON] , погодилося на розмір нарахованих первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» процентів, які розраховані в період з 09.02.2022 по 28.05.2023 включно. Таким чином, перерахування позивачем відсотків за період з 01.05.2022 по 01.09.2022, які вже нараховані первісним кредитором, є неправомірним. За таких обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню відсотки в сумі 32572,32 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Враховуючи наявність підстав для частково задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень Глави 8 ЦПК України. Так положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані: договір №10/07-2023 про надання правової допомоги від 10.07.2023 про надання правничої допомоги адвокатом Столітнім М.М. (а.с. 35-36); ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Столітнім М.М. (а.с. 71); звіт від 02.02.2024 про надання правової допомоги згідно з договором №10/07-2023 від 10.07.2023 (а.с. 19); рахунок на оплату по замовленню №493/02/02 від 02.02.2024 на оплату 10000,00 грн (а.с. 20); платіжну інструкцію від 05.02.2024 №3093 про оплату 10000,00 грн (а.с. 11). Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з наступного. У детальному описі виконаних робіт адвокатом Столітнім М.М. зазначено, що ним здійснено таку роботу: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №5511309 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] 3 год. 3000,00 грн; складання позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №5511309 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] 5 год. 5000,00 грн; подання до Охтирського міськрайонного суду Сумської області позовної заяви в інтересах клієнта 2 год. 2000,00 грн, всього на суму 10000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 10000,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст.\~137\~ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача. Крім того, при подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн (а.с. 71 зворот). Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог (74,4%) на користь позивача підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 4034,27 грн ((3000,00 грн + 2422,40 грн) х 74,4%). На підставі викладеного,

Outcome: partial