Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

Представник позивача, діючи в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що сторони зареєстрували шлюб 30.05.2009 у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №716. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх двох років в подружжя постійно виникало конфлікти, сварки пов`язані з різними поглядами на суспільні та сімейні цінності. З 2023 року сторони проживають окремо, шлюбні стосунки припинилися, сторони перестали мати спільний бюджет, спільного гоподарства не ведуть, діти проживають з матір`ю. Примирення між сторонами та збереження шлюбу неможливе. Позивач просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник подав до суду заяву про розгляд справи за їх з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявсь належним чином, про причини неявки суд не повідомив, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався, а тому згідно ст. ст.280,281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.09.2009 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30.05.2009 у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №716. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.8). Відповідно до свідоцтв про народження серія [NUMBER] від 10.07.2019 та серія [NUMBER] від 12.05.2017 сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 19, 24). Спору щодо місця проживання спільних дітей подружжя не виникає, діти проживають разом із матір`ю. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. За змістом статті 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які незаборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування, зокрема, до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач заперечує щодо примирення з відповідачем. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Надання строку для примирення подружжя є виключно правом суду, а не його обов`язком. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 200/952/18. З огляду на зазначене, суд вважає, що призначення подружжю строку для примирення та зупинення розгляду справи є правом суду, необхідність якого визначається у кожному окремому випадку індивідуально. Враховуючи викладене, оскільки позивач вважає, що спільне подальше проживання із [PERSON] неможливе в зв`язку з відсутністю згоди, порозуміння, неможливістю примирення між ними, а тому суд не вбачає підстав для надання часу сторонам для їх примирення. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних стосунків сторони не підтримують, примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде суперечити їхнім інтересам, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved