Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (далі по тексту АТ «ТАСКОМБАНК») та просить суд визнати недійсними кредитний договір №5585198935 від 26.01.2021, паспорт кредиту №5198935 від 26.01.2021 та заяву анкети від 26.01.2021. В обґрунтування вимог зазначила, що вона з метою отримання кредиту 26.01.2021 уклала наступні договори із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі по тексту - ТОВ «ФК ЦФР»), правонаступником якого через укладення договору факторингу №200921 від 20.09.2021 є АТ «ТАСКОМБАНК», на суму 60\~809,52 грн. - кредитний договір №5585198935 від 26.01.2021, та його частини - паспорт кредиту №5198935 від 26.01.2021 та заяву анкети від 26.01.2021. Після більш детального ознайомлення із текстом кредитного договору №5585198935 від 26.01.2021, паспорту кредиту №5198935 від 26.01.2021 та заявою анкетою від 26.01.2021 позивач дійшов висновку, що підписання кредитного договору №5585198935 від 26.01.2021, паспорту кредиту №5198935 від 26.01.2021 та заяви анкети від 26.01.2021 стало наслідком чисельного порушення норм чинного законодавства та прав Позичальника, як споживача кредитної послуги, з боку кредитодавця, а самі кредитний договір №5585198935 від 26.01.2021, паспорт кредиту №5198935 від 26.01.2021 та заява-анкети від 26.01.2021 мають бути визнані недійсними. Ухвалою суду від 13.05.2024 цивільну справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 15.05.2024 представником АТ «ТАСКОМБАНК» Бойко О.С. на електронну пошту суду надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Ухвалою суду від 23.07.2024 закрито підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, її представник надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник АТ «ТАСКОМБАНК» Бойко О.С. відповідно до відзиву просила відмовити у задоволенні позовних вимог та розгляд справи провести за відсутності представника банку. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов такого висновку. За правилами статей 2, 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст.\~77 ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що 26.01.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №5585198935, Паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5198935 та Заяву-анкету на отримання послуг в ТОВ «ФК «ЦФР», відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 60\~809,52 грн. строком на 48 місяців з нарахуванням 11,99% річних від суми боргу за договором та 2,19% щомісячних від суми кредиту, реальна річна процентна ставка, % річних склала 61,90% (а.с. 7-9). Згідно із пунктом 2.1. Кредитного договору, всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ "ФК "ЦФР" редакція від 04.05.2020, які розміщені на сайті ТОВ "ФК "ЦФР" www.kreditmarket.ua та з якими Позичальник ознайомився до укладення цього Договору та до яких Позичальник приєднується підписавши цей Договір. Відповідно до пункту 2.2. Кредитного договору, цей Договір, Паспорт кредиту №5198935 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ "ФК "ЦФР" редакція від 04.05.2020 складають єдиний кредитний договір. Позичальник підписавши цей Договір підтверджує, що свій примірник цього Договору він отримав. Доказів на спростування факту укладення вказаних фінансових документів та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини і проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1-3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. У частині 1 статті 215 ЦК України законодавець закріпив, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга та третя статті 215 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Разом з тим, згідно зі статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Стаття 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлює, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору Під час розгляду справи позивачем не підтверджено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність змісту оспорюваного Кредитного договору вимогам законодавства. Натомість судом встановлено, що при укладенні оспорюваних фінансових документів, які у сукупності складають єдиний Кредитний\~договір, сторонами додержано вимог, необхідних для чинності цього правочину і передбачених Цивільним кодексом України та Законом України «Про захист прав споживачів». Враховуючи, що Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх його істотних умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним й відповідало їхній внутрішній волі, при цьому положення вказаного договору повністю відповідають вимогам законодавства, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд доходить висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. При ухваленні рішення у справі суд приймає до уваги відзив відповідача на позовну заяву, який вважає обґрунтованим. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про\~захист прав\~споживачів» позивач при поданні позову до суду звільнений від сплати судового збору, тому з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, суд вважає за необхідне віднести судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed