Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просила: - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щодо їхньої малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] ; - встановити опіку над малолітньою [PERSON] , [INFO] , призначивши її опікуном рідну бабусю дитини [PERSON] , [INFO] ; - стягнути щомісячно із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 2 500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 листопада 2023 року до її повноліття, тобто до [INFO] ; - стягнути щомісячно із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 2 500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 листопада 2023 року до її повноліття, тобто до [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що з вересня 2021 року і дотепер вона самостійно доглядає, утримує та виховує свою онуку [PERSON] , [INFO] , створює їй необхідні умови для проживання, оздоровлення та отримання дошкільної освіти, коли мати та батько дитини (відповідачі по справі) покинули її, матеріальної допомоги не надають, життям дитини не цікавляться, проживають за межами України. Позивачка в суді пояснила, що 19 грудня 2019 року її донька [PERSON] поїхала до знайомих в м. Москву та залишилися там проживати, згодом познайомилася із [PERSON] , вийшла за нього заміж та [INFO] народила дитину - [PERSON] . У вересні 2021 року [PERSON] разом з малолітньою [PERSON] за нотаріально посвідченою згодою батька на виїзд повернулися до України. Однак відповідачка через декілька днів повернутися до м. Москви, свою малолітню дочку [PERSON] залишила на неї. Після цього [PERSON] до України не поверталася, життям дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Зазначила, що відповідачі мають наркотичну залежність, ведуть аморальний спосіб життя та притягувалися до кримінальної відповідальності. [PERSON] також зазначила, що вона самостійно доглядає, утримує та виховує свою онуку [PERSON] , [INFO] , створює їй необхідні умови для проживання, оздоровлення та отримання дошкільної освіти. Дитина також почала називати її матір`ю. Просила позов задовольнити. Представник позивачки в суді пояснила, що відповідачі є батьками малолітньої [PERSON] , народженої [INFO] на території РФ в м. Москві, яку [PERSON] привезла до України у вересні 2021 року в річному віці, після чого через декілька днів повернулася назад до Росії. З того часу дитина проживає з бабусею (позивачкою), яка її повністю забезпечує та дбає про моральний та фізичний розвиток. Батько дитини є громадянином Росії, в Україні ніколи не був. Відповідачі дитину покинули, її життям не цікавляться, вихованням не займаються та матеріально не допомагають, в зв`язку з чим просила позов задовольнити. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим, до суду не прибув. Відповідачі, будучи повідомленими належним чином про розгляд справи, повторно до суду не з`явилися. З матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] є громадянином РФ, останнє відоме місце проживання якого є [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] є громадянкою України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак з 10 жовтня 2019 року з реєстрації за вказаною адресою знята та фактично проживає в [ADDRESS] . Суд зазначає, що 24 лютого 2022 року розірвано дипломатичні відносини між Україною і Російською Федерацією у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території Російської Федерації та діяльність дипломатичних установ Російської Федерації на території України зупинено. Комунікація Міністерства закордонних справ України з органами державної влади Російської Федерації за посередництва третіх держав не здійснюється. У зв`язку з чим наразі унеможливлено сприяння органами дипломатичної служби України у переданні судових документів російській стороні (листи Міністерства закордонних справ України вих. №71/17-500-67127 від 04 вересня 2022 року та вих. №71/17-500-77469 від 03 жовтня 2022 року). 01 грудня 2022 року прийнято Закон України № 2783-IX «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року». 22 грудня 2022 року Закон опубліковано у газеті «Голос України» та 23 грудня 2022 року вказаний Закон набрав чинності. Закон передбачає: зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року (далі - Мінська конвенція та Протокол), вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР, у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь (стаття 1); вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до неї, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР (стаття 2). Відтак, діяльність дипломатичних представництв України в Росії та Росії в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені. Комунікація МЗС з органами влади Російської Федерації також не здійснюється. Окрім того, відповідно до повідомлення, розміщеного 25 лютого 2022 року на офіційному веб-сайті Акціонерного товариства «Укрпошта», у зв`язку з агресією з боку Російської Федерації та введенням воєнного стану, АТ «Укрпошта» припинило поштове співробітництво з Поштою Росії та Білорусі, посилки та перекази в ці країни не приймаються. У зв`язку із чим, відповідачів, які проживають на території РФ, про дату, час та місце розгляду справи за позовом [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів на утримання дитини, повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке розміщалося не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відтак, судом вжито усіх можливих процесуальних заходів задля належного повідомлення відповідачів про дату, час і місце судового засідання та створення учасникам процесу належних умов для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надано сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку. Заслухавши позивачку та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25 вересня 2020 року Відділом №3 Ленінського управління ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області, актовий запис №110209500011304468008 (до справи долучено нотаріально посвідчений переклад вказаного документа на українську мову). [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26 січня 1999 року. Згідно копії паспорту № [NUMBER] , виданого 29 червня 2021 року МВС 77809, малолітня [PERSON] , [INFO] , є громадянкою РФ. (до справи долучено нотаріально посвідчений переклад вказаного документа на українську мову). 02 вересня 2021 року [PERSON] , [INFO] , нотаріально посвідченою заявою від 02 вересня 2021 року надав згоду і не заперечував проти виїзду його малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , разом з її матір`ю [PERSON] , [INFO] , до України (до справи долучено нотаріально посвідчений переклад вказаного документа на українську мову). Згідно вироку РФ Ізмайловського районного суду м. Москви, 08 грудня 2022 року [PERSON] та [PERSON] засуджено за вчинення злочинів проти власності та у сфері незаконного обігу наркотичних речовин (до справи долучено нотаріально посвідчений переклад вказаного документа на українську мову). Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19-40265/18/24 від 10 червня 2024 року, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України, громадянином РФ [PERSON] , [INFO] , в період з 01 січня 2019 року по 10 червня 2024 року, в базі даних не виявлено. З листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19-37737/18/24 від 30 травня 2024 року вбачається, що згідно відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України, [PERSON] , [INFO] , виїхала з України 08 жовтня 2021 року через пункт пропуску в с. Бачівськ Сумської області. Відомості щодо її в`їзду до України в період з 01 січня 2019 року по 30 травня 2024 року, в базі даних не виявлено. 03 грудня 2021 року наказом №55 Служби у справах дітей Димерської слищної ради, [PERSON] , [INFO] , взято на первинний облік Служби у справах дітей Димерської селищної ради, як дитину, яка залишилася без батьківського піклування. Також вказаним наказом малолітню [PERSON] тимчасово влаштовано в сім`ю бабусі [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Начальником служби у справах дітей Димерської селищної ради 23 листопада 2021 року, 11 травня 2022 року та 09 березня 2023 року проводилося обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , про що складено відповідні акти, з яких вбачається, що будинок складається з 3 житлових кімнат, коридору, кухні, вбиральні та ванної. Умови проживання задовільні, в будинку сухо, тепло та чисто, є необхідні меблі та побутова техніка. Для дитини відведена окрема кімната, де є ліжко, шафа для одягу, стіл, стілець, коляска для прогулянок. Дитина забезпечена сезонним одягом, взуттям, іграшками, книжками за віком, продуктами та ліками. За вказаною адресою проживають: [PERSON] , [INFO] (бабуся), [PERSON] , [INFO] (дідусь), та малолітня [PERSON] , [INFO] (їх онука). Згідно листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» ВМР №922 від 08 грудня 2021 року, малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] , разом з бабусею [PERSON] . Побутові умови родини, де перебуває дівчинка задовільні. Догляд за дитиною хороший. На момент огляду бабуся скарг не пред?являє, шкіра та видимі слизові оболонки чисті без висипань. Над легенями дихання пуерильне. Тони серця ритмічні, ясні. Живіт м?який, фізіологічні виправлення в нормі. Хода самостійна, правильна. Фізичний розвиток гармонійний. Психомоторний розвиток відповідає віку. Згідно витягів з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності та наявності судимості» №ВР-0011569107, [PERSON] станом на 28 вересня 2023 року до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи не погашеної судимості не має. Відповідно до довідки ЗДО (ЯС) «Зернятко» Димерської селищної ради Вишгородської району Київської області №51 від 02 жовтня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , з 03 травня 2023 року відвідує заклад дошкільної освіти ясла-садок «Зернятко» Димерської селищної ради. За час відвідування педагогічний колектив жодного разу не спілкувався з батьками, ні в телефонному режимі, ні очно батьки на зв?язок не виходили. Доглядає, займається вихованням дитини, приводить та забирає з дитячого садка лише бабуся. Дівчинка до дитячого садка завжди приходить вчасно, одяг чистий, відповідає сезону та погоді, волосся доглянуте. В своїх розмовах дитина згадує також лише бабусю, простежується тісний емоційний зв?язок, що говорить про ключову роль бабусі в житті онучки. [PERSON] завжди цікавиться у педагогів життям дитини в групі, її розвитком, приймає участь в освітній діяльності закладу дошкільної освіти. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не виконують своїх батьківських обов?язків щодо їх малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Малолітня [PERSON] народилася у м. Москва та має російське громадянство, проте у вересні 2021 року [PERSON] за нотаріально-посвідченою згодою [PERSON] привезла її до України, однак через декілька днів повернулася назад до м. Москви, залишивши [PERSON] на виховання своїй матері - [PERSON] . З того часу до України не поверталася, життям дитини не цікавилася, матеріальної допомоги не надавала. [PERSON] є громадянином Росії, в Україні ніколи не був. Дитина з вересня 2021 року по теперішній час проживає в родині [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивачка створює їй необхідні умови для проживання, оздоровлення та отримання дошкільної освіти, дбає про її фізичний та моральний розвиток. Згідно ч. 2, 3, 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно ч. 1 ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Відповідно до ст. 258 СК України, баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Згідно роз`яснень даних в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З пояснень позивачки, її представника та матеріалів справи вбачається, що відповідачі не виконують покладених на них законом обов`язків щодо виховання та утримання дитини. У справі встановлено, що відповідачі від виконання своїх батьківських обов`язків ухилилися, матеріальним утриманням дитини не займаються, не цікавляться її життям, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, навчання і підготовку до самостійного життя, не забезпечують харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову її виховання. Малолітня дитина знаходиться на утриманні позивачки, яка займається її виховання та матеріальним забезпеченням. Доцільність позбавлення батьківських [PERSON] та [PERSON] щодо їхньої малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , підтверджується висновками Служби у справах дітей Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, затвердженими рішеннями Димерської селищної ради №62 від 03 червня 2022 року та №49 від 20 лютого 2023 року. Суд погоджується з такими висновками Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, які є обґрунтованими та відповідають іншим матеріалам справи. Крім того, відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно роз`яснень даних у Постанові Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. З огляду на викладені обставини та з урахуванням того, що відповідачі від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню дитини ухиляються, суд вважає необхідним згідно ст. 183 СК України стягнути з них аліменти в розмірі 2 500 грн. з кожного, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на її утримання. Що стосується встановлення опіки над малолітньою [PERSON] , [INFO] , то відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно матеріалів справи та встановлених у справі обставин, суд вважає доцільним у встановленні опіки над малолітньою [PERSON] , [INFO] , та призначення її опікуном бабусі [PERSON] , [INFO] . Однак, в матеріалах справи відсутнє і суду згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України не надано відповідне подання Органу опіки та піклування про це, в зв`язку з чим, на даний час суд позбавлений можливості призначити опікуна згідно вказаних вимог Закону. Відтак, пред`явлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial