Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 02.04.2024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 2031631503 в розмірі 12552,10 грн., за Кредитним договором №3113008 в розмірі 121564,50 грн., та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3028,00 грн., оскільки останній не виконує умови договорів. Вказує, що [PERSON] уклав з АТ «ОТП БАНК» Кредитний договір №2031631503, та 28.06.2023 між АТ «ОТП БАНК» та позивачем було укладено Договір факторингу №28/06/23, до умов якого АТ «ОТП БАНК» передає за плату належні права вимоги вказаними в Реєстрі Боржників, та відповідно до Реєстру від 28.06.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 12552,10 грн. 20.08.2022 між ТОВ «ЛІНЕРУА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 3113008, згідно якого товариство надало кредит на умовах платності, строковості, та 19.10.2023 між ТОВ «ЛІНЕРУА УКРАЇНА» та позивачем було укладено Договір факторингу №19102023, до умов якого ТОВ «ЛІНЕРУА УКРАЇНА» передає за плату належні права вимоги вказаними в Реєстрі Боржників, та відповідно до Реєстру від 19.10.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 121564,50 грн. \~ \~ \~ \~З моменту отримання права вимоги до Відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитними договорами в розмірі 134116,60 грн. \~ \~ \~ \~27.05.2024\~на адресу\~суду від\~представника позивача,\~ [PERSON] \~надійшла відповідь\~на відзив\~в якій\~стосовно посилань\~представника відповідача\~вона вказує,\~що кредитний договір №2031631503 від 08.07.2020 за правовою природою є змішаним договором: кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток. Вказане підтверджується умовами вищезазначеного договору, зокрема паспортом сложивчого кредиту, де в розділі 3 «Основні умови кредитування з урахуванням Побажань Споживача» зазначено тип кредиту, а саме Кредит та Кредитна Лінія та безпосередньо зазначено окремими реквізитами для погашення заборгованості з Кредитом та Кредитною лінією. Тобто, в даному випадку кредитний договір № 2031631503 від 08.07.2020 є комбінованим, а надані докази представником відповідача підтверджують, що відповідач погасив заборгованість за кредитом, а не за кредитною лінією, за якою відступлено право вимоги позивачу. Також представник зазначає, що 28.02.2022, у зв?язку з широкомасштабним вторгненням росії в Україну, Торгово-промислова палата розмістила на своєму офіційному сайті лист, яким засвідчила, що збройна агресія рф є форс-мажорною обставиною в контексті українського законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. Крім цього, звільнення позичальника від виконання своїх зобов?язань з повернення кредиту (позики), сплати процентів за користування ним або відтермінування таких платежів Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» не передбачено. Також, в обґрунтування доводів відзиву на позов Представник Відповідача посилається на те, що Відповідач є військовослужбовцем та відповідні відсотки за кредитом не підлягають нарахуванню, однак вказані доводи є безпідставними, з огляду на те, що саме у разі надання відповідних документів, відповідач має право на пільги, тобто в даному випадку відповідач мав повідомити первісного кредитора що він є військовослужбовцем та надати документи для застосування певної пільги\~ Зазначає, що НБУ у своєму листі від 02.09. 2014 №18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 №322/2/7142, такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов вйськовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Проте, матеріали справи не містять доказів, що відповідач звертався до первісних кредиторів з відповідною заявою та надавав відповідні документи, а отже, в даному випадку відсутні підстави про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки зазначених вище документів відповідачем первісному кредитору надано не було. Стислий виклад позиції відповідача. 07.05.2024 на адресу суд від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов в якому він вказує, що 08.07.2020 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2031631503 та 24.05.2021 відповідач виконав свої зобов`язання перед АТ «ОТП Банк» за кредитним договором від 08.07.2020, таким чином вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором є безпідставним. Також зазначає, що 20.08.2022 між ТОВ «ЛІНЕРУА Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3113008. \~Відповідно до п. 1.2 Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає: 15000, 00 грн. та відповідно до Додатку 1 до Договору кредиту, кредитор почав нараховувати проценти на суму кредиту з 19.09.2022 по 15.08.2023, що в загальному розмірі склало 105221,25 грн. Відповідно до Довідки, яка видана Військовою частиною [NUMBER] від 29.04.2024 року №350 «Про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення», яка видана старшому солдату [PERSON] про те, що він дійсно в період 12.08.2016 по 10.10.2016; з 11.05.2018 по 09.08.2018; з 06.05.2019 по 13.08.2019; 3 12.11.2019 по 13.12.2019; з 12.02.2020 по 14.05.2020; з 16.07.2020 по 13.08.2020; 3 12.11.2020 по 04.02.2021; з 05.05.2021 по 05.08.2021 з 03 11.2021 по 28.01.2022 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів в м. Маріуполь Донецької області, с. Успенівка Донецької області, м. Вугледар Донецької області, та його визнано учасником бойових дій. Представник наголошує, що на відповідача поширювалися пільги передбачені п. 15\~ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв?язку із цим нарахування процентів за договором кредиту, починаючи з 19.09.2022 є незаконними та не підлягають задоволенню. Також, представник відповідача зазначає, що в матеріалах справи відсутнє повідомлення боржника про факт укладення договорів факторингу, що в свою чергу унеможливлювало погашення заборгованості на рахунок позивача. Крім того просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. 30.05.2024 на адресу суду надійшли від представника відповідача заперечення на відповідь на відзив в яких наполягає, що зобов?язання перед АТ «ОТП БАНК» відповідачем виконані належним чином, що підтверджується довідкою від 23.04.2024, яка видана АТ «ОТП БАНК» [PERSON] , про те що останній виконав в повному обсязі зобов?язання перед АТ «ОТП БАНК» за кредитним договором №2031631503 від 08.07.2020. Вважає, що доводи представника позивача, які наведені у відповіді на відзив про те, що\~відповідач не звертався до фінансової установи та не надавав документів, які дають йому відповідні пільги передбачені пунктом 15 статті 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є безпідставними оскільки, відсутність звернення відповідача до позивача, спростовує той факт, що на відповідача поширюється дія закону, при цьому, за наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди самостійно здійснюють перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом). Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 642/548/21. Таким чином, наголошує, що на відповідача поширювалися пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом у зазначений період. У зв?язку із цим нарахування процентів за договором кредиту, починаючи з 19.09.2022 є незаконними та не відповідають вимогам вказаного Закону. Тому просить суд відмовити позивачу в частині стягнення процентів за кредитним договором №3113008 від 20.08.2022. Заяви, клопотання учасників справи. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, надавши суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача Шашликов Д. в судове засідання не з`явився, просив відмовити в задоволенні позову та проводити розгляд справи за їх з відповідачем відсутності. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 09-30 год. 30.05.2024, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 30.05.2024 постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 10-30 год. 21.06.2024 та відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до участі в якості третьої особи АТ «ОТП Банк». 21.06.2024 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 09-30 год. 14.08.2024 та витребувано в АТ «ОТП Банк» інформацію. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08.07.2020 між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2031631503, який підписаний особистим підписом відповідача, відповідно до умов якого, АТ «ОТП БАНК» надало відповідачу кредит в розмірі 8108 грн. на придбання товару у продавця (ТОВ КОМФІ ТРЕЙД), 490 грн. на сплату додаткових послуг банку, а саме послуги «смс+довідка», та датою остаточного повернення кредиту 08.10.2021, згідно п. 1.2 протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 річних, загальний розмір кредиту становить 8598 грн., шляхом перерахування коштів за порученням позичальника на поточний рахунок Продавця на придбання Товару. Згідно п. 2 договору, [PERSON] попередньо ознайомившись зі всіма умовами банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів, забажав оформити поточний картковий рахунок та отримати електронний платіжний засіб, картку MC GOLD, на умовах користування кредитної лінії, а саме на дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить 3% в місяць, в продовж пільгового періоду 0,01 % річних (а.с. 8-9), а також згідно підписаного сторонами паспорту споживчого кредиту, сума кредитної лінії становить 6000 грн. на споживчі цілі, з можливістю збільшення відповідно до кредитного договору, зі строком кредитування на 36 місяців (з можливістю пролонгації), шляхом безготівкового перерахування (а.с.10). Згідно специфікації до кредитного договору та чеку, 08.07.2024 банк виконав своє зобов`язання та надав кредит [PERSON] в розмірі 8108 грн. на сплату товарів (а.с. 14). Як вбачається з довідки від 23.04.2024, виданої АТ «ОТП Банк», у [PERSON] перед Банком по кредитному договору №2031631503 від 08.07.2020 заборгованість відсутня, датою виконання зобов`язань за кредитним договором є 24.05.2021 (а.с. 88). На запит суду 23.07.2024 від АТ "ОТП БАНК" надійшла відповідь, згідно якої [PERSON] зобов`язання за Кредитним договором №2031631503 від 08.07.2020 виконав в повному обсязі та закрито 25.05.2021 (а.с. 223-233). Згідно розрахунку заборгованості за договором №2031631503_CARD від 08.07.2020, [PERSON] у період з 09.07.2020 користувався кредитними коштами, встановленими кредитною лінією, а саме: здійснював зняття готівки, розраховувався за товари/послуги, поповнював картковий рахунок, що також підтверджується звітом-рахунком (а.с. 161-169, 170-182). 28.06.2023 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №28/06/23, у відповідності до умов якого АТ «ОТП БАНК» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «ОТП БАНК» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] по Кредитному договору №2031631503 в розмірі 12552,10 грн., з яких: 12418,93 грн. - сума боргу по тілу; 133,17 грн. - сума заборгованості за відсотками, що також підтверджується розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с. 17-18, 19, 16). 20.08.2022 між ТОВ «ЛІНЕРУА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір №3113008 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та паспорт споживчого кредиту, які підписані одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого, ТОВ «ЛІНЕРУА УКРАЇНА» надало відповідачу кредит шляхом перерахування коштів на платіжну карту № [NUMBER] (п. 2.1), у сумі 15000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,99% в день, що складає 19652,26% річних, строком на 360 днів (а.с.24-34, 35-36). 19.10.2023 між ТОВ «ЛІНЕРУА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №19102023, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕРУА УКРАЇНА» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕРУА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] по Кредитному договору №3113008 в розмірі 121564,50 грн., з яких: 15000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 106564,50 грн. - сума заборгованості за процентами, що також підтверджується розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с. 37-40, 41, 42, 154-160). В матеріалах справи містить посвідчення серії [NUMBER] видане 07.12.2016 ГУ НГУ, згідно якого [PERSON] має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 90). Відповідно до Довідки, яка видана Військовою частиною [NUMBER] від 29.04.2024 року №350 «Про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення», яка видана старшому солдату [PERSON] про те, що він дійсно в період 12.08.2016 по 10.10.2016; з 11.05.2018 по 09.08.2018; з 06.05.2019 по 13.08.2019; 3 12.11.2019 по 13.12.2019; з 12.02.2020 по 14.05.2020; з 16.07.2020 по 13.08.2020; 3 12.11.2020 по 04.02.2021; з 05.05.2021 по 05.08.2021 з 03 11.2021 по 28.01.2022 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів в м. Маріуполь Донецької області, с. Успенівка Донецької області, м. Вугледар Донецької області, та його визнано учасником бойових дій (а.с. 92) та згідно довідки №351 від 29.04.2024 виданої ВЧ [NUMBER] , [PERSON] з 03.09.2022-05.09.2022, з 07.11.2023 по 19.12.2023, з 05.03.2024 та по теперішній час бере участьу заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в Херсонській області (а.с. 92 зворот). Також, згідно Довідки №585 від 29.04.2024 виданої начальником відділення кадрової роботи ВЧ [NUMBER] [PERSON] , старший солдат [PERSON] перебуває на військовій службі та працює у військовій частині [NUMBER] Центрального ОТО НГУ з 15.06.2016 по теперішній час (а.с. 93). Судом не було відхилено жодного доказу наданого сторонами. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №3113008 був укладений в електронній формі, а тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.ч. 1-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Останні встановлені ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, відповідно до яких істотними умовами кредитного договору, щодо яких сторони повинні дійти згоди в належній формі виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Так, судом встановлено, що укладений між Товариствами та [PERSON] кредитний договір №3113008 підписаний відповідачем електронним підписом та кредитний договір №2031631503, особистим підписом, на умовах визначених у вказаних договорах, згідно яких останньому надавалися кредити, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, та зі встановленими строками їх повернення. Як вбачається, 20.08.2022 між ТОВ «ЛІНЕРУА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір №3113008 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та паспорт споживчого кредиту, які підписані одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого, ТОВ «ЛІНЕРУА УКРАЇНА» надало відповідачу кредит шляхом перерахування коштів на платіжну карту № [NUMBER] (п. 2.1), у сумі 15000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,99% в день, що складає 19652,26% річних, строком на 360 днів (а.с.24-34, 35-36). Також, судом встановлено, що 08.07.2020 між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2031631503, який підписаний особистим підписом відповідача, відповідно до умов якого, АТ «ОТП БАНК» надало відповідачу кредит в розмірі 8108 грн. на придбання товару у продавця (ТОВ КОМФІ ТРЕЙД), 490 грн. на сплату додаткових послуг банку, а саме послуги «смс+довідка», та датою остаточного повернення кредиту 08.10.2021, згідно п. 1.2 протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 річних, загальний розмір кредиту становить 8598 грн., шляхом перерахування коштів за порученням позичальника на поточний рахунок Продавця на придбання Товару. Згідно п. 2 договору, [PERSON] попередньо ознайомившись зі всіма умовами банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів, забажав оформити поточний картковий рахунок та отримати електронний платіжний засіб, картку MC GOLD, на умовах користування кредитної лінії, а саме на дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить 3% в місяць, в продовж пільгового періоду 0,01 % річних (а.с. 8-9), а також згідно підписаного сторонами паспорту споживчого кредиту, сума кредитної лінії становить 6000 грн. на споживчі цілі, з можливістю збільшення відповідно до кредитного договору, зі строком кредитування на 36 місяців (з можливістю пролонгації), шляхом безготівкового перерахування (а.с.10). З долученої представником відповідача довідки від 23.04.2024, виданої АТ «ОТП Банк», вбачається, що у [PERSON] перед Банком по кредитному договору №2031631503 від 08.07.2020 заборгованість відсутня, датою виконання зобов`язань за кредитним договором є 24.05.2021 (а.с. 88). Суд вважає необхідним звернути увагу на те, що дата виконання кредитного договору збігається з часовим проміжком (датою остаточного повернення кредиту, що надавався на придбання товару) 08.10.2021, встановленою цим договором. З огляду на відповідь, яка надійшла на запит суду 23.07.2024 від АТ "ОТП БАНК" [PERSON] зобов`язання за Кредитним договором №2031631503 від 08.07.2020 виконав в повному обсязі та кредит закрито 25.05.2021 (а.с. 223-233). Однак слід звернути увагу на те, що згідно долученого позивачем розрахунку заборгованості за договором №2031631503_CARD від 08.07.2020, вбачається, що [PERSON] у період з 09.07.2020 користувався кредитними коштами, встановленими кредитною лінією, а саме: здійснював зняття готівки, розраховувався за товари/послуги, поповнював картковий рахунок, що також підтверджується звітом-рахунком (а.с. 161-169, 170-182). Тому суд вважає необхідним зазначити, що з долученої представником відповідача довідки не зрозуміло яку саме частину договору було сплачено [PERSON] , оскільки Кредитний договір № 2031631503 є погодженим сторонами та за своєю природою є змішаним, а саме таким, що містить умови надання кредиту на оплату товару та надання кредитної лінії на умовах строковості, зворотності та платності, що не суперечить чинному законодавству. Тому суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами про повне погашення заборгованості по Кредитному договору № 2031631503 від 08.07.2020. Крім того слід звернути увагу, що відповідач не оспорював узгодженої між АТ «ОТП\~БАНК» та\~ [PERSON] кредитної лінії за кредитним договором №2031631503, не надав суду доказів погашення кредиту чи сплати суми зарахованих платежів на погашення\~штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом. Згідно ч. 2 ст. 628 ЦК України, \~сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір). До відносин сторін у\~ змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у\~ змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті\~ змішаного договору. Згідно із ч. 2. ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Матеріалами справи підтверджується, що Товариства виконали зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти. 28.06.2023 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №28/06/23, у відповідності до умов якого АТ «ОТП БАНК» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «ОТП БАНК» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] по Кредитному договору №2031631503 в розмірі 12552,10 грн., з яких: 12418,93 грн. - сума боргу по тілу; 133,17 грн. - сума заборгованості за відсотками, що також підтверджується розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с. 17-18, 19, 16). Крім того, 19.10.2023 між ТОВ «ЛІНЕРУА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №19102023, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕРУА УКРАЇНА» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕРУА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] по Кредитному договору №3113008 в розмірі 121564,50 грн., з яких: 15000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 106564,50 грн. - сума заборгованості за процентами, що також підтверджується розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с. 37-40, 41, 42). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Всупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитних заборгованостей по Договорам. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] , позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за вказаними кредитними договорами всього в розмірі 134116,60 грн. Щодо посилань представника відповідача щодо незаконного нарахування відсотків слід зазначити. Відповідно до підпункту 3 пункту 4\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року\~статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього\~Закону\~поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Згідно з положеннями\~Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»\~особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення\~Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року\~та триває по теперішній час. За змістом\~статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»\~особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу. У частині четвертій\~статті 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»\~зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду. Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду. Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»\~надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні\~Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що за\~змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Відповідно до пункту 13 статті 14\~Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. Разом з цим пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18). В матеріалах справи міститься посвідчення серії [NUMBER] видане 07.12.2016 ГУ НГУ, згідно якого [PERSON] має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 90). Також, згідно Довідки №585 від 29.04.2024 виданої начальником відділення кадрової роботи ВЧ [NUMBER] [PERSON] , старший солдат [PERSON] перебуває на військовій службі та працює у військовій частині [NUMBER] Центрального ОТО НГУ з 15.06.2016 по теперішній час (а.с. 93), а тому дані обставини свідчать про те, що первісними кредиторами не повинні були нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за кредитним договором, оскільки на нього поширювалися пільги, передбачені пунктом 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, слід звернути увагу на позицію викладену в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.01.2023 по справі № 642/548/21, а саме за наявності первісного позову банку про стягнення боргу за кредитним договором\~суди повинні були самостійно здійснити перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~(зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення\~штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом). Як визначено ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналізуючи вищевикладені норми права, суд приходить до висновку, що первісними кредиторами незаконно було нараховано відсотки за користування кредитними коштами, оскільки відповідач з 15.06.2016 перебував на військовій службі, а тому на нього поширюються пільги визначені п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому слід відмовити позивачу в частині стягнення суми заборгованості за відсотками з [PERSON] за кредитним договором №2031631503 в розмірі 133,17 грн. та за кредитним договором №3113008 в розмірі 106264,50 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. \~ \~ \~ \~Також, стосовно того, що відповідач перебуває на військовій службі та працює у військовій частині [NUMBER] , суд вважає необхідним зазначити, що [PERSON] не заявляв клопотань про зупинення провадження, в порядку п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, а навпаки, скористався правом на правову допомогу, уклавши угоду з адвокатом Шашликовим Д.Г., який представляв інтереси відповідача та викладав свою позицію щодо спору в відзиві та в запереченнях на відповідь на відзив та просив проводити розгляд справи за їх з позивачем відсутності, тому суд вважає можливим провести розгляд справи по суті за відсутності відповідача. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом. Оскільки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ТОВ «ЛІНЕРУА УКРАЇНА», АТ «ОТП БАНК» відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредитів не виконав, в строки, передбачені графіками погашення кредитів, кредити не сплатив, чим порушив вимоги кредитних договорів, тому суд вважає необхідним позов задовольнити частково і стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитними договорами всього в розмірі 27418,93 грн. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. Щодо стягнення понесених відповідачем судових витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. В обґрунтування заявленої суми на надання правової допомоги представником відповідача надано копію Договору №77/2024 про надання правової допомоги від 22.04.2024, укладений між відповідачем та адвокатом Шашликовим Д.Г., акт виконаних робіт в якому вказано, що адвокатом за надану правову допомогу отримана винагорода в розмірі 5000 грн. (а.с. 96-98, 91, 94). Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Приписами ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як роз`яснено в п. 47 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10, право на правову допомогу гарантовано ст. 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013). Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Таким чином, аналізуючи викладені норми права та враховуючи обставини справи, обґрунтованості та реальності понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, розумності їхнього розміру, складністю справи та виконаними адвокатом Шашликовим Д.Г. послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, суд вважає необхідним відшкодувати за рахунок позивача понесені відповідачем витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 3978 грн., відповідно до вимог п. 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 618,92 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ЗУ «Про електронну комерцію», ст.ст. 526, 549, 610, 611, 626, 627, 628, 1050, 1054, 1082 ЦК України,

Outcome: partial