Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник позивача [PERSON]., в інтересах [PERSON] , звернулася до суду із позовом до Чернігівської міської ради про визнання [PERSON] спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом майна, що належало померлій [PERSON] . Заявлені вимоги обґрунтоввано тим, що у лютому 1981 року позивач познайомився з [PERSON] , та через деякий час почали проживати однією сім`єю як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, піклувалися один про одного. Реєструвати шлюб не поспішали, оскільки в цьому не було нагальної потреби. Проживали у квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, свою квартиру за вказаною вище адресою заповіла позивачу. За життя, вони піклувались і про матір [PERSON] - [PERSON] , яка на той час проживала по [ADDRESS] . Коли будинок [PERSON] став не придатним для проживання, придбали для неї сусідній будинок [ADDRESS] , у якому вона проживала з грудня 1992 року до 1999 року. [PERSON] за життя склала заповіт на ім`я своєї доньки [PERSON] та доручення на право представлення її інтересів на загальних зборах акціонерів. Після смерті доньки [PERSON] склала заповіт та довіреність на [PERSON] . Позивач до самої смерті піклувався про [PERSON] , яка померла [INFO] та здійснював її поховання. Після смерті спадкодавця [PERSON] , позивач вважаючи себе спадкоємцем за заповітом від 13.10.1999 року, звернувся із заявою про прийняття спадщини до Другої Чернігівської державної нотаріальної контори. Заяву у нього прийняли, але при ознайомленні з документами нотаріус виявила, що [PERSON] склала 12.11.1999 року новий заповіт на ім`я [PERSON] , посвідчений секретарем Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, тому йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. [PERSON] спадщину не прийняв. Враховуючи, що [PERSON] постійно проживав та піклувався про [PERSON] до її смерті, прийняв спадщину після її смерті та відповідно до вимог чинного законодавства може бути визнаний спадкоємцем четвертої черги. 28.12.2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 28-31). Заперечення обгрунтовані тим, що встановлення юридичного факту - проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, є підставою для визнання особи спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом і саме встановлення вказаного факту є предметом доказування. У позові не вказано наявність спадкового майна, з метою спадкування якого позивач звертається до суду для визначення себе спадкоємцем четвертої черги. Зазначає, що залежно від наявності або відсутності конкретного спадкового майна встановлення даного факту буде породжувати юридичні наслідки для тих чи інших осіб, які можливо навіть і не залучені до участі у справі, або взагалі не буде мати юридичних наслідків, що суперечить засадам судового розгляду. Вважає, що позивачем не надано достатніх доказів для встановлення факту проживання зі спадкодавцем протягом більше, ніж п`ять років до моменту смерті спадкодавця, зокрема не надано жодних підтверджень ведення спільного господарства, наявності спільного побуту зі спадкодавцем, взаємних прав та обов`язків, не заявлено клопотання про виклик свідків, які могли б підтвердити або спростувати цю обставину. Вся площина доказування зводиться лише до фрази по тексту позову про постійне проживання та піклування, але не вказано у чому це проявлялося та не підтверджено доказами. Позивачем не надано жодного підтверджуючого доказу проживання однією сім`єю з [PERSON] , з якою не перебував у шлюбі. Факт проживання зі спадкодавцем теж не підтверджено, не вказано на наявність спільного господарства та побуту. Факт здійснення позивачем поховання не може підтверджувати факт спільного проживання протягом п`ятьох років, документи на підтвердження здійснення поховання не можуть свідчити про факт тривалого спільного проживання зі спадкодавцем, ведення з ним спільного господарства та побуту. Довіреність видана [PERSON] на уповноваження позивача представляти її інтереси на загальних зборах акціонерів, не може вважатись доказом, який підтверджує факт спільного проживання, адже взагалі не вказує на постійне тривале проживання, на ведення спільного господарства та побуту тощо. 09.01.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.43-45). Представник зазначає, що позовні вимоги обґрунтовуються законодавчо на праві позивача отримання спадку у разі відсутності спадкоємців першої-третьої черги. Також обгрунтовується тим, що після смерті доньки спадкодавець написала заповіт та довіреність на [PERSON] . Позивач до самої смерті піклувався про [PERSON] та здійснив поховання, що підтверджується відповідними документами, доданими до позовної заяви. Вказане вище свідчить, що позивач проживав із [PERSON] однією сім`єю. Враховуючи, що [PERSON] постійно більше п`яти років проживав та піклувався про [PERSON] до її смерті, прийняв спадщину після її смерті та відповідно до вимог чинного законодавства може бути визнаний спадкоємцем четвертої черги. Також, представник зазначив, що органом місцевого самоврядування не вчинено жодних дій для прийняття спадщини спадкодавця, що свідчить про відсутність підстав, на які посилається відповідач. 16.01.2024 року від представника Чернігівської міської ради надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с.59-62). Представник зазначає, що відповідь на відзив не містить жодних нових доказів у справі, пояснень, підтверджень або спростувань. Звертає увагу, що визнання спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом, передбачає встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем протягом п`яти і більше років до часу відкриття спадщини, що включає доведення факту спільного постійного проживання, факту ведення спільного господарства та факту наявності взаємних прав та обов`язків між особами у сукупності. Твердження, що після смерті доньки спадкодавець написала заповіт та довіреність на [PERSON] , жодним чином не підтверджує факт спільного проживання позивача та спадкодавця, не має відношення до встановлення наявності спільного господарства, взаємних прав та обов`язків. Заповіт, складений на [PERSON] 13.10.1999, станом на момент смерті [PERSON] був недійсний, адже після нього, 12.11.1999 був складений новий заповіт на [PERSON] . Враховуючи суть заповіту загалом та принцип «свободи заповіту» не вказує на факт спільного проживання зі спадкодавцем особи, на яку склали заповіт. Довіреність, видана [PERSON] на уповноваження позивача на представлення інтересів на загальних зборах акціонерів, не може вважатися доказом, який підтверджує факт спільного проживання, адже взагалі не вказує на постійне тривале проживання, на ведення спільного господарства та побуту тощо. Факт проживання з [PERSON] жодним чином не стосується та не може підтвердити або спростувати факт проживання з [PERSON] . Звертає увагу, що з пояснень позивача у судовому засіданні, [PERSON] до листопада 1999 року проживала в своєму будинку за адресою [ADDRESS] , а з 1999 року до дня смерті [INFO] проживала в геріатричному пансіонаті, в той час як позивач проживав у м. Чернігові за адресою реєстрації. Також, позивач вказує що спір пов`язаний із реалізацією ним спадкових прав на майно [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Однак, не надає підтверджуючих документів про право власності на спірний будинок, адже лише його наявність підтверджує наявність спору та обґрунтованість поданого позову. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03.11.2023 року позовну заяву залишено без руху. 17.11.2023 року представник позивача, [PERSON] подала заяву про виправлення недоліків. Ухвалою від 01.12.2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Ухвалою суду від 22.02.2024 року до участі у справі як співвідповідача залучено Седнівську селищну раду Чернігівського району Чернігівської області ( а.с. 71) У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені у позові, та наявні у справі докази. Позивач у вступному слові пояснив, що він проживав із донькою [PERSON] - [PERSON] без реєстрації шлюбу, бо не були розлучені у попередніх шлюбах. Проживали із тещою [PERSON] однією сім`єю з грудня 1992 року. [PERSON] тяжко хворіла, хата у неї розвалилась, а у м. Чернігів вона їхати не хотіла. Вони із дружиною після закриття комбінату у м. Чернігові, де разом працювали, залишились без роботи, під скорочення попали, тому вирішили переїхати у село. Вони купили будинок, сусідній із будинком [PERSON] , у [ADDRESS] , оформили на нього та стали жити втрьох, дружина , він та теща. У жовтні 1999 року померла дружина, вони залишились вдвох із тещею, яка була дуже слабка, не виходила вже з хати, тому він утримував її, доглядав за нею. На той час він був прописаний у [ADDRESS] , теща в його будинку в с. Макишині, а дружина у квартирі у [ADDRESS] . Тепер він у цій квартирі проживає, дружина склала на нього заповіт. 13.11.1999 року вони відбули поминки по дружині та через пару днів переїхали жити з тещею в Чернігів на [ADDRESS] , де жили рівно рік. Він наймав жінку, щоб допомагала доглядати тещу, потім ходив просив допомоги, шукав куди її влаштувати, бо не міг самостійно впоратись. Він влаштувався на роботу у смт. Гончарівськ, оскільки за догляд треба було платити і самому треба було працювати, бо не був ще на пенсії. Потім йому надали соціальну допомогу, влаштували [PERSON] у будинок престарілих, в якому вона жила до смерті, приблизно три роки, він її там провідував. Заповіт теща складала через 9 днів після смерті його дружини, 12.10.1999 року, люди порадили їй скласти заповіт, так як стан здоров`я у неї був поганий. Він відвозив тещу у лікарню у с. Дирчин, потім забрав її, бо лікарня не опалювалась. Другий заповіт вона склала на свого онука [PERSON] , який є сином його дружини, проживає з 1988 року у Тульській області, в Росії. Про цей заповіт він нічого не знав, довідався тільки у 2012 році від нотаріуса, під час оформлення документів на спадщину. Не знає як вона могла скласти цей заповіт, адже із дому не виходила. Із сином дружини він у нормальних відносин, у 1996 році подарував йому 2-х кімнатну квартиру. Із [PERSON] він спілкувався по телефону з приводу спадщини, він сказав що приїде, але питання так і залишилось не вирішеним. Заяву про вступ у спадщину [PERSON] не подавав, наміру спадкування у нього не було, приїхати не міг, так як був раніше судимий. З тещею у них був спільний побут, проживали разом з 1992 до грудня 2000 року. Інших спадкоємців у [PERSON] немає, у [PERSON] є дві доньки, але вони теж живуть у Росії. До нотаріуса ніхто з них не звертався. У [PERSON] був пай на землю, город він обробляв, але тепер він не їздить туди через похилий вік, жити сам там не може. Представник відповідача Чернігівської міської ради у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на заперечення викладені у відзиві на позов та заперечення на відповідь на відзив, та наявні докази у справі. Представник Седнівську селищної ради у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду рада повідомлена належно, заяв про поважні причини неявки та відкладення розгляду справи до суду не надходило. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Згідно із договором купівлі-продажу будинку від 08.12.1992 року [PERSON] купив житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , розташований на присадибній ділянці 0,15га (а.с. 8). Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Макишинської сільської ради 05.11.1993 року, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до довіреності на право участі та голосування на зборах акціонерів від 04.04.1997 року [PERSON] уповноважила [PERSON] , яка проживала у за адресою : [ADDRESS] представляти її інтереси на загальних зборах акціонерів (а.с. 10). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Управлінням реєстрації актів громадянського стану Чернігівської міської ради Чернігівської області, Україна від 08.10.1999 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.06.2000 року, [PERSON] є спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON] , померлої [INFO] . Спадкове майно складається з квартири, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 7). Вказані документи підтверджують, що [PERSON] склала заповіт на [PERSON] на квартиру, що їй належала, та в якій вона була зареєстрована. 13.10.1999 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Макишинської сільської ради, відповідно до якого все своє майно заповіла [PERSON] , реєстраційний запис №107 (а.с. 11, 90). Відповідно до довіреності, посвідченої секретарем [PERSON] . Макишинської сільської ради 13.10.1999 року, зареєстрованої у реєстрі за № 107, [PERSON] довірила [PERSON] керувати і розпоряджатися всім її майном, строком на один рік (а.с. 12). Згідно із журналом для реєстрації нотаріальних дій Макишинської сільської ради Городнянського району за 1999 рік, [PERSON] 13.10.1999 року склала заповіт реєстраційний номер -107, та дві довіреності за реєстраційними номера, відповідно за номерами 108 та 109 ( а.с.90) Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Макишинської сільської ради 12.11.1999 року, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] , відповідний запис № 129 зроблений у журналі для реєстрації нотаріальних дій Макишинської сільської ради Городнянського району за 1999 рік (а.с. 16, 92). У цей же день, 12.11.1999 року нею складена заява, посвідчена у реєстрі за номером -130, що посвідчується витягом із вказаного журналу. Згідно із довіреністю, посвідченою уповноваженою особою Чернігівського геріатричного будинку-інтернату 06.08.2002 року, [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси з 06.08.2002 року на 5 років (а.с. 13). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна, [PERSON] , померла [INFO] (а.с. 14). Згідно із довідкою КП «Спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування» Чернігівської міської ради №103 від 04.04.2005 року виданою [PERSON] в тому, що його теща [PERSON] дійсно похована на кладовищі «Яцево» м.Чернігова 01.04.2005 року. Похорони оплачені [PERSON] згідно рахунку-замовлення (а.с. 15). Згідно з довідкою Чернігівського геріатричного пансіонату №5 від 12.02.2024 року [PERSON] , [INFO] , знаходилась на повному державному утриманні в Чернігівському геріатричному пансіонаті з 16.11.2000 року по день смерті [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 67). Відповідно до копії акту складеного 26.01.2024 року [PERSON] , 1940 року народження за адресою: [ADDRESS] , з листопада 1999 року по 07.12.2000 року проживав однією сім`єю з тещею [PERSON] , 1920 року народження (а.с. 68). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.07.2020 року державний нотаріус Другої чернігівської державної нотаріальної контори Панченко О.І. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим секретарем Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області [PERSON] 13.10.1999 року за реєстровим №107 на право на земельну частку (пай) КСП ім. Леніна села Макишин (а.с. 39). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що була подругою дружини позивача. [PERSON] його теща вона проживала у с. Макишин Городнянського району. Спочатку [PERSON] з жінкою їздили туди допомагати, бо теща була дуже слабка. Потім [PERSON] купив там хату і вони жили разом з нею у селі. Потім вони забрали її в Чернігів, доглядали за нею. Жінка [PERSON] померла першою, а теща залишилась проживати з ним, він доглядав за нею, наймав також жінку щоб доглядала за нею. Через те що хвороба у неї була статевих органів, він влаштував її до будинку престарілих. Він ходив відвідувати її, коли вона померла займався похованням. Вони проживали разом приблизно 5-6 років, як сім`я. Все у них було спільне, обробляли город разом. Спочатку їздили туди допомагати, вона також туди їздила. В село [PERSON] з дружиною переїхали коли [PERSON] стала зовсім слабкою, [PERSON] була її єдиною донькою. Скільки часу [PERSON] проживала у будинку престарілих не може точно пригадати. Свідок [PERSON] пояснила, що живе в одному під`їзді з позивачем, знає його як гарного сім`янина. У будинку по [ADDRESS] разом з тещею він не проживав, їй відомо, що вони жили в районі Бобровиці в його будинку, після смерті дружини. У тещі була хвороба жіночих органів, тому він наймав жінку, щоб доглядала за нею. Вони жили разом десь 5 років, про це він сам розповідав, коли навідувався до квартири. Потім йому прийшлося віддати її у будинок престарілих, бо потрібно було працювати. У район Бобровиці у місті Чернігові вони тільки з тещею переїхали. До того як переїхати у місто вони купили у селі хатину, і там жили втрьох. Скільки часу вони жили в селі точно не знає, не один місяць. У них було спільне господарство, разом обробляли город, з жінкою вони були дружніми. Досліджені судом докази в їх сукупності доводять факт того, що позивач [PERSON] проживав із [PERSON] без реєстрації шлюбу. Також, судом встановлено, що [PERSON] , яка була матір`ю [PERSON] , проживала разом з дочкою та позивачем за однією адресою у селі Макишин Городнянського району Чернігівської області, після смерті дочки проживала із [PERSON] у місті Чернігові, про це можуть свідчити нотаріально посвідчені документи, заповіти та довіреності, видані як на ім`я дочки, так і на ім`я позивача, в тому числі довіреність, посвідчена уповноваженою особою Чернігівського геріатричного будинку-інтернату 06.08.2002 року, згідно якої [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси з 06.08.2002 року на 5 років (а.с. 13). Отже у позивача були довіреності від імені [PERSON] на розпорядження її майном, видані у різні роки її життя, як у селі Макишин, так і у м. Чернігові. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Дослідивши докази у справі, суд відповідно до свого внутрішнього переконання, визнає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, що у сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] до Чернігівської міської ради, співвідповідач Седнівська селищна рада про визнання спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом підлягають.

Outcome: approved