Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

Одеська міська рада 05.07.2023 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] та просить: - визнати відумерлою спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , яка складається з 564/1000 частин квартири спільного заселення, що становить 51,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 91,5 кв.м.; - встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого після набрання ним законної сили воно є підставою для державної реєстрації за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради права власності на 564/1000 частин квартири спільного заселення, що становить 51,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 91,5 кв.м.; - стягнути з відповідачів на користь позивача витрати зі сплати судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина на 564/1000 частин квартири спільного заселення. Заповіти та спадкові договори [PERSON] не укладав. Після смерті [PERSON] до Приморської державної нотаріальної контори в м. Одеса 13.12.2019 з заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] . Їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю доказів родинних відносин. 25.10.2022 [PERSON] та [PERSON] звернулися до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту спільного проживання з [PERSON] , однак заяву залишено без розгляду у зв`язку з наявністю спору. Інших спадкоємців у [PERSON] немає, тому спадщина, яка залишилися після смерті [PERSON] підлягає визнанню відумерлою. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2023 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 16.08.2023. Ухвалою від 07.07.2023 відмовлено у задоволенні заяви Одеської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову. До суду 31.07.2023 надійшов відзив [PERSON] та [PERSON] , згідно якого просять відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що у померлого [PERSON] був брат [PERSON] , який є громадянином рф та постійно там мешкає. З померлим він інколи спілкувався телефоном, однак особистих зустрічей не було більше 10 років. З 2009 року відповідачі проживали разом з померлим, який для них був як батьком. Рідний брат [PERSON] обізнаний про те, що майже 10 років відповідачі турбувалися про його брата, проживали з ним та були однією сім`єю, тому написав заяву про відмову від спадкового майна на користь [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи, те що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини у межах 6-місячного строку звернулися [PERSON] та [PERSON] , а спадкоємець другої черги надав письмову відмову на користь цих осіб, підстави для задоволення позову про визнання спадщини відумерлою відсутні. Залишення заяви відповідачів без розгляду не означає, що судом не підтверджено право відповідачів на спадкування. Відповідачі та син [PERSON] - [PERSON] зареєстровані у квартирі померлого та проживали з ним 10 років до його смерті. Відповідачі протягом 10 років сплачували комунальні послуги, несли усі витрати на ремонт житла, адже пенсія померлого не покривала навіть витрат на лікування та їжу. Відповідачі зареєстровані та мешкають у спірній квартирі, тому фактично прийняли спадщину. До суду 09.08.2023 надійшов зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] до Одеської міської ради, за участі третьої особи: державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контри у місті Одесі Шевцова Ольга Володимирівна та просять: - встановити факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; - визнати [PERSON] та [PERSON] спадкоємцями четвертої черги спадкування за законом майна, що належало померлому [PERSON] ; - стягнути з Одеської міської ради судові витрати на користь позивачів за зустрічним позовом. Зустрічна позовна заява мотивована тими обставинами, що і відзив, сумісним проживанням з померлим, піклуванням про нього та відмовою брата померлого від спадкування на користь позивачів за зустрічним позовом. У підготовчому засіданні 16.08.2023 проведеному за участі представника позивача [PERSON] та відповідачів [PERSON] та [PERSON] було задоволено клопотання позивача про витребування доказів, а саме копії спадкової справи. Відзив та зустрічний позов не прийнято до розгляду через відсутність додатків, наданий час для усунення недоліків, у підготовчому засіданні оголошено перерву до 11.10.2023. У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в м. Одесі та необхідністю слідувати працівникам та відвідувачам суду в укриття, розгляд справи у підготовчому засіданні 11.10.2023 було відкладено до 30.11.2023. У підготовчому засіданні 30.11.2023 проведеному за участі представника позивача [PERSON] та відповідачів [PERSON] , [PERSON] було відкладено розгляд справи до 08.12.2023 з метою отримання відповідачами правової допомоги. У підготовчому засіданні 08.12.2023 представник [PERSON] - [PERSON] просила поновити процесуальний строк, прийняти відзив та зустрічний позов, представник позивача [PERSON] заперечував щодо прийняття відзиву та зустрічного позову. Суд, з метою уникнення надмірного формалізму та повного, всебічного розгляду справи поновив відповідачам строк та прийняв до розгляду відзив та зустрічний позов разом з додатками. У підготовчому засіданні було оголошено перерву до 18.01.2024 з метою надання позивачу часу для підготовки відзиву на зустрічну позовну заяву. Одеська міська рада 28.12.2023 подала до суду відзив на зустрічну позовну заяву, яким просила відмовити у задоволенні зустрічного позову, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази сумісного проживання зі спадкодавцем. Окрім самого проживання має бути пов`язаність осіб з померлим спільним побутом, взаємними правами та обов`язками. Захоронення померлого є актом доброї волі. Акт від 19.11.2020 виданий КП ЖКС «Порто-Франківський» містить суто оціночний характер. У квитанціях про оплату житлово-комунальних послуг, платником зазначено [PERSON] , а де зазначено [PERSON] то номер рахунку інший. Хто покупець продуктів побуту та харчування встановити не можливо. До суду 18.01.2024 від представника [PERSON] - [PERSON] надійшла відповідь на відзив, згідно якої зазначає, що всі докази в сукупності підтверджують факт проживання відповідачів з померлим. Доводи Одеської міської ради зводяться лише до не згоди з позицією позивачів за зустрічним позовом. У квитанціях зазначено, що платник [PERSON] тому, що на нього відкритий рахунок. В чеках, які підтверджують витрати на ремонт зазначено, що платником є [PERSON] Номер рахунків в квитанціях щодо оплати житлово-комунальних послуг відрізняються, оскільки квитанції стосуються оплати за холодну воду та за спожиту електроенергію. У підготовчому засіданні 18.01.2024 проведеному за участі представника позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та її представника [PERSON] було прийнято відзив та відповідь на відзив. Судом було задоволено клопотання представника відповідача про виклик свідків та в результаті проведених підготовчих дій було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 14.03.2024. У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в м.Одеса та необхідністю слідувати в укриття, розгляд справи у судовому засіданні 14.03.2024 було відкладено до 15.05.2024. У судовому засіданні 15.05.2024 було задоволено клопотання [PERSON] та [PERSON] про відкладення, у зв`язку з зайнятістю адвоката, наступне засідання призначено на 04.06.2024. У судовому засіданні 04.06.2024 проведеному за участі представника позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та її представника [PERSON] було допитано свідка [PERSON] , з метою допиту іншого свідка, який не зміг з`явитися через стан здоров`я, розгляд справи було відкладено до 03.07.2024. У зв`язку з відключенням подачі електроенергії до приміщення суду, розгляд справи у судовому засіданні 03.07.2024 було відкладено на 01.08.2024. У судовому засіданні 01.08.2024 було допитано свідка [PERSON] . Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову. [PERSON] , [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали вимоги зустрічного позову, просили відмовити у задоволенні позову Одеської міської ради. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи та показання свідків, дійшов висновку про безпідставність позову та часткову обґрунтованість зустрічного позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (т.1 а.с.22). Приморською державною нотаріальною конторою у місті Одеса зареєстрована спадкова справа №64418090, номер у нотаріуса 301с/19, відкрита до майна померлого [PERSON] (т.1 а.с.83). [PERSON] звернулася 13.12.2019 до Приморської державної нотаріальної контри му місті Одеса з заявою про прийняття спадщини [PERSON] (т.1 а.с.179). [PERSON] звернувся 13.12.2019 до Приморської державної нотаріальної контри му місті Одеса з заявою про прийняття спадщини [PERSON] (т.1 а.с.180). [PERSON] подав нотаріально посвідчену заяву про відмову від спадкування майна його брата [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.181). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 20.12.2019 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , не залишав заповіту, спадковий договір не укладав (т.1 а.с.84-99). 23.06.2023 Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернувся до Приморської державної нотаріальної контри му місті Одеса з претензією кредитора щодо включення кредиторської вимоги у розмірі заборгованості [PERSON] перед банком у сумі 25 100 грн до спадкової маси (т.1 а.с.205). [PERSON] є власником 564/1000 квартири [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право власності від 17.08.2001 та свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №1-176 державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Садовою Т.В. (т.1 а.с.32, т.2 а.с.50). Згідно листа Приморської державної нотаріальної контри у місті Одеса №2959с/02-14 від 20.12.2019, встановлено, що 13.12.2019 заведена спадкова справа №301с/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] . До складу спадкова майна входить частка квартири під [ADDRESS] . Нотаріусом запропоновано [PERSON] та [PERSON] звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, адже доказів родинних відносин з померлим надано не було (т.1 а.с.48). 25.10.2022 [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання в результаті розгляду якої ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.01.2023 у справі №522/14253/22 заяву залишено без розгляду у зв`язку з наявність спору про право та роз`яснено про можливість подати позов на загальних підставах (т.1 а.с.49-51). Похованням [PERSON] займався [PERSON] (т.2 а.с.71, 72, 73). У листі Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 28.12.2022 вказано, що у квартирі [ADDRESS] станом на 24.12.2022 зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [PERSON] (з 11.04.2000), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (з 08.11.2018), [PERSON] , [PERSON] . Померлий [PERSON] також був зареєстрований в квартирі з 03.07.1979 по 01.08.2019 (т.1 а.с.53-54). Свідок [PERSON] , яка є сусідкою відповідачів у судовому засіданні пояснила, що мешкає в сусідній квартири з 1995 року, а [PERSON] та [PERSON] мешкає в квартирі десь з 2007-2008 року, [PERSON] останні роки не працював, він вказував, що йому допомагають, [PERSON] доглядала за ним, після смерті його матері. Відповідачі та [PERSON] мали різні кімнати в цій квартирі, але кухня, ванна, коридори були спільні. [PERSON] допомагала ще матері [PERSON] , сумки таскала, їжу готувала. [PERSON] робив ремонти в квартирі, [PERSON] прибирала в квартирі. Щодо сплати житлово-комунальних послуг свідок не бачила хто платив. До [PERSON] крім «собутильників» ніхто не приходив. Відповідачі з померлим ніколи не сварилися, жили дуже дружно. Свідок бачила як вони обідають разом, [PERSON] допомагав [PERSON] сумки нести. Свідок [PERSON] , яка проживає в будинку [ADDRESS] , розповіла, що [PERSON] ніде не працював, поки була тітка [PERSON] вона за ним доглядала, потім [PERSON] з [PERSON] доглядали за [PERSON] . Відповідачі і ванну змінювали і кухню ремонтували, всі вікна змінили і в квартирі [PERSON] . Відповідачі шукали [PERSON] , як він десь на ніч не проходив додому, лікували його. У нього навіть на сигарети грошей не було, все [PERSON] з [PERSON] купували, кормили його. [PERSON] дав відповідачам свою одну кімнату та прописав на своїй території їх сина [PERSON] . Сусіди померлого та відповідачів [PERSON] та [PERSON] склали акт про те, що [PERSON] та [PERSON] незважаючи на дату реєстрації, фактично проживали в квартирі з померлим з 2007 року. Підписи сусідів на акті завірено начальником дільниці №7 КП ЖКС «Порто-Франківський» (т.2 а.с.74-75). Суд не вбачає оціночних суджень у тому, що сусіди вказують на фактичне мешкання осіб в квартирі. [PERSON] у квартиру [ADDRESS] купував 09.08.2010 москітну сітку (а.с.77). Інші чеки на ремонті товари не можна ідентифікувати як оплачені [PERSON] . Також, квитанції про сплату житлово-комунальних послуг свідчать про сплату [PERSON] цих послуг, як особи на яку відкрито особовий рахунок. Витрати на продукти в магазині не свідчать про те, що такі продукти кувалася відповідачами саме для [PERSON] . Разом з тим, інші докази в сукупності, з урахуванням принципу більшої вірогідності, свідчать про те, що відповідачі проживали з померлим, годували його, робили ремонт в квартирі за власний кошт та сплачували житлово-комунальні послуги. За приписами статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно із ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті на життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Брат [PERSON] , який проживає в РФ, відмовився від спадкування. Статтею 1264 ЦК України закріплено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 21 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. У постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 694/646/20 також зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків. Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 Якщо вимога про встановлення факту проживання осіб однією сім`єю заявлена у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, відповідні відносини є спадковими і до них слід застосовувати статтю 1264 ЦК України. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі, де і був зареєстрований та проживав [PERSON] , свідки підтверджують, що після смерті матері [PERSON] у 2014 році, його утримували відповідачі, адже він ніде не працював, відповідачі займалися ремонтом та прибиранням не лише загальної території, але і кімнати померлого, [PERSON] та [PERSON] разом мешкали в квартирі з [PERSON] з 2007 року. Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Згідно із ч. 2 ст. 1277 ЦК України заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 338 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Повно дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю з [PERSON] , позиція відповідачів є більш вірогідною, заперечуючи проти зустрічного позову Одеська міська рада посилалася лише на недостатність доказів, в той час, як сама на спростування доводів відповідачів доказів не представила. Тому, обставини справи свідчать про те, що зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Визнання спадкоємцем 4-ї черги за встановлення в судовому порядку факту спільного проживання особи зі спадкодавцем протягом не менше 5 років є компетенцією нотаріуса. Тобто набуття [PERSON] та [PERSON] статусу спадкоємця 4-ї черги відбувається одночасно з прийняттям нотаріусом від них заяви про прийняття спадщини, тому позові вимоги про визнання спадкоємцями четвертої черги задоволенню не підлягають. За таких обставин, тобто при наявності спадкоємців [PERSON] , позову Одеської міської ради про визнання спадщини відумерлою задоволенню не підлягає. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). У вступній та резолютивній частині було допущено помилку у викладені порядку оскарження рішення, яка на підставі ст. 269 ЦПК України підлягає виправленню при складенні повного тексту рішення. Підлягає вилученню абзац: «До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується» з зазначенням, що апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду.

Outcome: partial