Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

До Червонозаводського районного суду м. Харкова звернулася [PERSON] із заявою, в якій просила:встановити факт сумісного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , військовослужбовця з 10 червня 2023 по день смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування заяви зазначає, що з літа 2023 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом, очікували на народження спільної дитини та планували найближчим часом зареєструвати офіційний шлюб. Їх спільне проживання було пов`язане близькістю поглядів та почуттів один до одного, взаємною повагою і коханням, та спільним побутом. Заявниця із [PERSON] мали взаємні права та обов`язки щодо утримання житла, а також піклувалися один про одного та надавали взаємну допомогу, особливо коли [PERSON] потрапив до лікарні. За період спільного проживання вони спільно купували продукти харчування, одяг, постіль та побутові речі. У березні 2024 року заявниця стала на облік лікаря у зв`язку із вагітністю. 08.03.2022 [PERSON] був призваний до лав ЗСУ згідно з Указом Президента України №69/2022. 13 січня 2024 під час захисту Батьківщини, у бойовій обстановці, під час виконання бойових завдань з відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, збройними формуваннями російської федерації о 11:35 год. відбувся ворожий артилерійський обстріл в околиці н.п. Табаївка Харківської області зі сторони позицій військ російської федерації, внаслідок якого отримав поранення солдат [PERSON] , кулеметник 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини [NUMBER] . [INFO] від отриманих поранень [PERSON] помер, що підтверджується копією Лікарського свідоцтва про смерть №157 від 27.03.2024. Факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з померлим [PERSON] та визнання заявниці членом сім`ї померлого може бути встановлено лише за рішенням суду, тому у неї виникла необхідність для звернення до суду із вказаною заявою. Встановлення зазначеного факту необхідне їй для встановлення батьківства після народження дитини. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За приписами п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. В силу ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ст.318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть бути також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно вимог ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Заявниця вказує, що на початку 2024 року вона завагітніла від [PERSON] . Відповідно до копії індивідуальної картки вагітної та породіллі №99 (форма №113/о) вбачається, що [PERSON] 27.02.2024 року стала на облік по вагітності. Окрім того, факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] підтверджується довідкою Курилівської сільської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області №624 від 11.03.2024, відповідно до якої [PERSON] фактично проживав з 10.06.2023 по 12.01.2024 за адресою [ADDRESS] згідно акту про фактичне місце проживання. За даною адресою вони проживали в будинку матері заявниці. Додатковими доказами є спільні фото з [PERSON] , з яких вбачається, що заявниця та [PERSON] дуже кохали один одного та піклувалися і якби не було трагічних обставин його загибелі то вони б створили міцну та люблячу сім`ю. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. За вказаних обставин, слід дійти висновку про наявність правових підстав для встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , військовослужбовця з 10 червня 2023 по день смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. Під час розгляду справи, за клопотанням заявниці допитано свідків [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою, хлопці проживали в селі, працювали в територіальній обороні. Бачила, як [PERSON] з [PERSON] гуляли по селу, ходили разом на ставок. Його машина постійно стояла біля двору, де жила [PERSON] . Ночував там, кола була можливість. Вони проживали разом, заходила до них та бачила їх у спальні. Також зазначила, що він приходив до неї та поздоровляв її з днем народження. Вони разом купляли продукти харчування, вона готувала їм. Він допомагав по господарству, ремонтував їх машину. Ходили, гуляли по селу. Він проживав по [ADDRESS] , на протилежній стороні від свідка. Зазначила, що спілкувалася з [PERSON] . Вказала, що разом проживали ( [PERSON] та [PERSON] ) мабуть з півроку, зустрічалися давно, що він був у шлюбі, не казав. Свідок [PERSON] у судовому засідання пояснила, що знає [PERSON] давно, мешкали в одному селі. З [PERSON] познайомилася у листопаді 2022 року. Вказала, що мама [PERSON] , не хоче визнавати [PERSON] як цивільну дружину. Крім того, зазначила, що [PERSON] їй розповідав про стосунки з [PERSON] , він був захоплений дівчиною. Зазначила, що з [PERSON] добре товаришували. Пояснила, що [PERSON] був серйозно налаштований на стосунки з [PERSON] , планував забрати із собою. Також зазначила, що він ( [PERSON] ) проживав у батьків [PERSON] , в цивільному шлюбі з останньою. Свідок вказала, що [PERSON] говорив, про те що вони з [PERSON] живуть разом, та хотів одружитися на [PERSON] , про його шлюб знали, [PERSON] казав, що в нього фіктивний шлюб. Крім того, зазначила, що коли [PERSON] був у лікарні, з ним поряд була [PERSON] та її мати, його мати до лікарні не з`являлася. Після цього, [PERSON] перевезли спочатку в Київ, потім в Тернопіль. Мати [PERSON] обмежила [PERSON] спілкування з ним. Також свідок пояснила, що вони разом з серпня 2023 року і до моменту поранення. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити, просив встановити факт сумісного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , військовослужбовця з 10 червня 2023 по день смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Представник заінтересованої особи проти задоволення заяви заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю. Суд, заслухавши учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 293 ч. 1 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На підставі п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України та п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно вимог ч. 4 ст.3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Обов`язковою умовою для визнання членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення чоловіком та жінкою спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків. Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1, ч. 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Під час судового розгляду заявником не доведено та матеріали справи не містять належних, достатніх та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та жінки, тобто наявність сім`ї, зокрема, що постійно спільно проживали, мали спільний бюджет, харчування, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні житла, ремонті, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин з [PERSON] Декілька світлин, що надані заявницею не можуть бути беззаперечним доказом спільного проживання. Суд не може прийняти до уваги надану заявницею довідку Курилівської сільської ради Військової адміністрації Куп`янського району Харківської області від 11.03.2024 №624, адже фіксація самого факту постійного проживання [PERSON] , 2003 р.н. за адресою: [ADDRESS] з 10.06.2023 по 12.01.2024, не може свідчити про наявність факту спільного проживання, ведення побуту та сімейних відносини із заявницею [PERSON] та не може бути єдиної підставою для задоволення заяви, без сукупності інших підтверджуючих даних чи фактів. При цьому, суд зауважує, що показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19). Крім того, суд вважає необхідне звернути увагу на факт перебування [PERSON] у шлюбі в період з 09.12.2022 по 25.03.2024, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00044781644 від 30.04.2024. Так, відповідно до зазначеного витягу між [PERSON] та [PERSON] 09.12.2022 укладено шлюб, про що Виконавчим комітетом Острожецької сільської ради Млинівського району зроблено актовий запис. Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 25.03.2024 шлюб розірвано. Дата набрання рішенням законної сили 25.04.2024. Статтею 25 СК України передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Згідно із ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Таким чином, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу буде суперечити вищевказаним нормам сімейного законодавства та є неефективним способом захисту порушених або оспорюваних прав. Так, встановлення факту спільного проживання чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, при наявності зареєстрованого шлюбу з іншою особою, якщо його не визнано фіктивним або недійсним, порушить право одного з подружжя та не досягне мети звернення заявника з вищевказаною заявою. В силу ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При цьому, слід зауважити, що таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов`язків подружжя ( ч. 2ст. 21 СК України). Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім`ю, але статусу подружжя не набувають. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, встановив, що заявником не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, крім того, обраний спосіб захисту шляхом звернення до суду із заявою про встановлення факту, при конкретних обставинах, що мають місце в даному випадку, є неефективним, тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог про встановлення факту спільного проживання заявника та [PERSON] однією сім`єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу.

Outcome: dismissed