Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 83 970,33 грн.. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 30.01.2019 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № LGC0GA0040300004. Згідно договору АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 102 295,00 грн. терміном до 30.01.2024 року, а відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Відповідач не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку із чим станом на 07.02.2024 року в останньої виникла заборгованість в розмірі 83 970,33 грн., яка складається з наступного: - 58 335,08 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 25 635,25 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Зазначену суму заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача, а також покласти на неї судові витрати. Ухвалою суду від 01 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження по справі (а.с. 37). В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, одночасно позов підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання повторно не з`явилась, була повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 30 січня 2019 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № LGC0GA0040300004, згідно з умовами якого кредитор зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 100 000,00 гривень у формі строкового кредиту на ціль - споживчий кредит під заставу нерухомості та 2 295,00 гривень у формі відновлювальної кредитної лінії на ціль - сплата страхових платежів, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, здійснювати платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором, у тому числі відсотки за користування кредитом в строки, визначені цим Договором у розмірі 20,9 % річних. Згідно п. 1.2 договору, позичальник зобов`язується повернути кредитору відповідно до умов цього договору кредит не пізніше «30» січня 2024 року. Кредит надається під заставу нерухомості за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19-22). У відповідності до додатку № 1 до кредитного договору, графіку платежів, загальна вартість наданого відповідачу кредиту становить 162 916,87 гривень, з яких: 100 000,00 грн. - тіло кредиту; 62 916,87 грн. - відсотки (а.с. 23). АТ КБ «ПриватБанк» зі своєї сторони виконав покладені на нього кредитним договором зобов`язання, а саме надав позичальникові кредитні грошові кошти в сумі 100 000,00 гривень, шляхом їх безготівкового переказу на банківський рахунок відповідача, про що свідчить надана позивачем виписка по банківському рахунку [PERSON] (а.с. 14-15), з якої також вбачається, що за період 28.02.2019 року по 20.01.2022 року останньою здійснювались платежі направлені на погашення заборгованості. Зазначене свідчить про існування договірних зобов`язань між сторонами справи. Однак, починаючи з лютого 2022 року [PERSON] припинила здійснювати платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку із чим станом на 07.02.2024 року в останньої виникла заборгованість в розмірі 83 970,33 грн., яка складається з наступного: - 58 335,08 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 25 635,25 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с. 8-9). При цьому, станом на момент розгляду справи, даних про погашення відповідачем вищевказаної заборгованості за кредитом, матеріали справи не містять. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону. Так, в силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 527ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п. 4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених позивачем в позові. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором № LGC0GA0040300004 від 30.01.2019 року, що виникла станом на 07.02.2024 року у розмірі 83 970,33 грн.. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved