Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду з заявою про встановлення факту що має юридичне значення посилаючись на те, що він народився в м. Чернівці 26.09.1965р., з 1989 по 1994 він працював різноробочим у колгоспі ім. Суворова в с. Подвірне Новоселицького району Новоселицького району Чернівецької області і не був ніде зареєстрований. 17.09.1993р. він був зареєстрований в [ADDRESS] . У грудні 2022 з власної необережності він втратив паспорт зразка 1974 року. У вересні 2023 року він звернувся до Чернівецького міського відділу Управління державної міграційної служби у Чернівецькій області з заявою щодо оформлення паспорта громадянина України у зв`язку з втратою паспорта зразка СРСР, 10.10.2023р. їй ів цьому було відмовлено у зв`язку неможливістю встановлення приналежності до громадянства України та рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту його проживання на території України на момент проголошення незалежності України та станом на 13 листопада 1991 року, на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України», відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» від 08 жовтня 1991 року за №1636-ХІІ\~\~(13.11.1991 року). А тому просив встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року, коли набрав чинність Закон України «Про громадянство України». Заявник в судовому засіданні заяву підтримав і в своєму поясненні підтвердив обставини, викладені в заяві. Представник Управління державної міграційної служби у Чернівецькій області, в судове засідання не з`явився, подав до суду пояснення, в якому просив розглянути справу в його відсутності на підставі документів, що є в матеріалах справи. Згідно з пунктом 5 частини другої ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Належність до громадянства та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України»\~\~і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Водночас юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Закону України «Про громадянство України»\~(13 листопада 1991 року). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України»\~\~ громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України»\~\~ (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 Закону України «Про громадянство України»\~\~дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно із п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27.03.2001 року №215 , встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Заслухавши пояснення заявника та свідка, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що заявник народився в м. Чернівці 26.09.1965р., з 1989 по 1994 він працював різноробочим у колгоспі ім. Суворова в с. Подвірне Новоселицького району Новоселицького району Чернівецької області і не був ніде зареєстрований. Вищенаведене підтверджується ксерокопією довідки голови комісії з припинення колгоспу ім. Суворова в с. Подвірне Новоселицького району Новоселицького району Чернівецької області від 23.12.2019 ( а.с. 9 ) та ксерокопією відомостей про кількість вироблених трудоднів, трудову участь у колгоспному виробництві за 1989 1994, виданій головою комісії з припинення цього колгоспу. 17.09.1993р. він був зареєстрований в [ADDRESS] . У грудні 2022 з власної необережності він втратив паспорт зразка 1974 року. У вересні 2023 року він звернувся до Чернівецького міського відділу Управління державної міграційної служби у Чернівецькій області з заявою щодо оформлення паспорта громадянина України у зв`язку з втратою паспорта зразка СРСР, 10.10.2023р. їй ів цьому було відмовлено у зв`язку неможливістю встановлення приналежності до громадянства України та рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту його проживання на території України на момент проголошення незалежності України та станом на 13 листопада 1991 року, на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України», відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» від 08 жовтня 1991 року за №1636-ХІІ\~\~(13.11.1991 року). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що знає заявника з свого дитинства, він іноді разом з своєю бабусею приходив у гості до мами заявника, яка працювала в одній школі вчителями з бабусею, і неодноразово бачив його там. Той факт, що заявник постійно проживав на території України, станом на день проголошення Незалежності України (24.08.1991 року) та на день набрання чинності Законом України «Про громадянство України» від 08 жовтня 1991 року за №1636-ХІІ\~\~ (13.11.1991 року) підтверджується вищевказаними доказами. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що факт постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року доведено в повному обсязі, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved