Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

У позовній заяві представник позивачів просить постановити рішення про визнання за позивачами часток кожного співвласника земельної ділянки площею 0,0506 га, кадастровий номер 0,723310100:01:035:0005, розташованої за адресою: [ADDRESS] в розмірі 1/3 частки земельної ділянки, а за позивачем [PERSON] визнати право власності на 1/3 частки вищевказаної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька. Заявлені вимоги позивачі обґрунтувань тим, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , являються співвласниками земельної ділянки площею 0,0506 га для ведення особистого селянського господарства згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯМ №501241.Позивачі мають намір розпорядитися зазначеною земельною ділянкою (продати майно), однак при зверненні до нотаріуса отримали відмову щодо реалізації права на відчуження земельної ділянки, оскільки, у правовстановлюючих документах на спірне майно не виділені частки співвласників. Крім того, позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса в порядку ст.1297 ЦКУ за видачею свідоцтва про право на спадщину на частку спірної земельної ділянки, яка за життя належала його батьку [PERSON] , однак, нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки, у правовстановлюючих документах (списку співвласників до Державного акту) не виділені частки співвласників спірної земельної ділянки, через що неможливо встановити розмір частки земельної ділянки, яка належала померлому. А тому позивачі не можуть розпорядитися своїми майном в позасудовому порядку, оскільки, неможливо виділити частки, так як один із співвласників спадкового майна помер. За життя співвласника [PERSON] будь-яких домовленостей, угод співвласниками про розподіл часток у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку не укладалося, тому позивачі змушені звернутися за захистом своїх прав до суду. \~ \~ \~ \~ В підготовче засідання сторони не з`явились. Від відповідача - Любомльської міської ради надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника Ради. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №501241 та списку співвласників земельних ділянок серії ЯМ №501241 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0506 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по [ADDRESS] . Згідно із копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер приблизно [INFO] . Позивач [PERSON] спадкодавцю [PERSON] доводиться сином, що підтверджується копією свідоцтв про його народження серії [NUMBER] . Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 18.10.2023 року №74382099 стверджено, що [PERSON] за життя заповіту не складав. \~ \~ \~ \~18 жовтня 2023 року позивач [PERSON] подав державному нотаріусу Другої броварської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті приблизно 20 липня 2023 року батька [PERSON] , що підтверджується витребуваною копією спадкової справи № 728/2023. 02 травня 2024 року позивач [PERSON] подав державному нотаріусу Другої броварської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом зокрема і на частку земельної ділянки площею 0,0506 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по [ADDRESS] . У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,0506\~га для\~ведення особистого\~селянського господарства,\~що розташована\~по [ADDRESS] нотаріус позивачу [PERSON] відмовила 02.05.2024 року через відсутність підтверджуючих документів щодо права власності і реєстрації на нерухоме майно частки земельної ділянки (неможливість виділення частки) за спадкодавцем. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1 ст.\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. \~ \~ \~ \~Норми ч.1, 2\~ст.370 ЦК України\~визначають, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що між співвласниками вищевказаної земельної ділянки відсутня домовленість щодо розміру часток у праві спільної сумісної власності, а також не ухвалювалось судом рішення з цього приводу. \~ \~ \~ \~Оскільки вищевказана земельна ділянка є об`єктом права спільної сумісної власності, а також не визначались частки у праві спільної сумісної власності на неї, ні за домовленістю співвласників, ні за рішенням суду, тому в силу ч.2\~ст. 370 ЦК України\~розмір часток кожного співвласника земельної ділянки є рівними і становить по 1/3 частки. \~ \~ \~ \~Згідно із ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.ч.1, 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, ви-значені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не-охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). У справі встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , спадщину прийняв на підставі ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України. Інших спадкоємців, які б у встановленому законом порядку і строки прийняли спадщину, з матеріалів справи, у тому числі спадкової справи після смерті [PERSON] , не встановлено. Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 зазначив, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про право особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Таким чином, враховуючи вище вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, ураховуючи фактичні обставини справи та вищенаведену правову позицію Верховного Суду, належним способом захисту спадкових прав позивача [PERSON] після смерті батька у даному випадку буде визнання за позивачем права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування. Відтак, за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на 1/3 частки земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог.

Outcome: approved