Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

[PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовом до\~\~ [PERSON] \~про розірвання\~шлюбута стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 лютого 2018 року, який зареєстрований відділом державнорї реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які в подальшому за спільною згодою будуть проживати з нею. Причина подачі нею позову полягає в тому, що подальше спільне життя з відповідачем суперечить її інтересам, у зв`язку з тим, що вони втратили почуття любові, взаємоповагу та розуміння один до одного, так як у них різні погляди на сімейне життя та моральні цінності, а це згубно впливає на психологічну обстановку в сім`ї. Разом вони не проживають, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримують. Вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечить її інтересам, що унеможливлює примирення з відповідачем. Просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між сторонами. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, так як ними не досягнуто згоди щодо розміру аліментів, які відповідач повинен сплачувати Позивачка в судове засідання не з`явилася, від неї до суду надійшла заява, згідно якої, позовні вимоги підтримує, справу просить розглядати без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, шляхом надіслання судової повістки та у встановленому порядку, проте від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подав відзив, згідно\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що сторони про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі за наявними у справі доказами на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Положеннями частин 3 та 4\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). У відповідності зі\~ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства, між ними втрачено почуття любові та довіри, шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. У пунктах 10, 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року\~надано роз`яснення, що проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, сім`я розпалася про що свідчить її позовна заява. В матеріалах справи в підтвердження позову є копія свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 13), копія свідоцтв про народження дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с.14, 15). Таким чином, є всі підстави, для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу позивачки, оскільки будь-яких заперечень щодо розірвання шлюбу відповідач не надав. Крім того, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов щодо стягнення аліментів на неповнолітніх дітей підлягає задоволенню враховуючи таке. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 02 лютого 2018 року, який зареєстрований відділом державнорї реєстрації актів цивільног стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, визначено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З матеріалів справи вбачається, що діти проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні, відповідач працездатного віку є здоровим та являється батьком дітей, про що зазначено в свідоцтвах про народження (а.с 14, 15), а тому зобов`язаний утримувати їх до повноліття. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України суд, враховує те, що відповідач здоровий, є молодою працездатною особою, а тому спроможний платити аліменти на утримання дітей в розмірі заявлених позовних вимог. Враховуючи вище викладене, суд вважає за доцільне задовольнити даний позов та стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно від дня пред`явлення позову до суду до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 141 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином, оскільки позивача [PERSON] при подачі позову про стягнення аліментів звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути його з відповідача [PERSON] в рахунок держави, в розмірі 1211, 20 грн. Крім того, позивач [PERSON] просить в поданій позовній заяві стягнути з відповідача [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати, а саме сплачену суму судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу, в розмірі 1211, 20 грн. Оскільки, позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні останньою судові витрати по справі, в розмірі 1211, 20 грн. На підставівикладеного та

Outcome: approved