Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

09 травня 2024 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] . Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [PERSON] , [INFO] , є її та відповідача сином та у теперішній час навчається на 3 курсі 6 семестрі медсестринського відділення денної форми навчання в «Миколаївському базовому медичному фаховому коледжі» Миколаївської обласної ради на бюджетній формі навчання, термін його навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року. Посилаючись на те, що син в зв`язку з навчанням позбавлений можливості працювати і усі витрати в зв`язку з навчанням сина вона несе сама, оскільки навчання, крім побутових витрат, також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та інше, а відповідач в добровільному порядку не надає коштів для забезпечення сина усім необхідним на період навчання, хоча зобов`язаний утримувати свою дитину, а також, що між ними добровільної угоди про сплату аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання не досягнуто, просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення сином навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 3 ст. 131 ЦПК України, до суду не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , є сином позивачки та відповідача, не працює, є студентом, навчається на 3 курсі 6 семестрі медсестринського відділення денної форми навчання в «Миколаївському базовому медичному фаховому коледжі» Миколаївської обласної ради на бюджетній формі навчання, термін його навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] та довідкою за вих. № 54 від 11 березня 2024 року, що видана директором «Миколаївського базового медичного фахового коледжу» Миколаївської обласної ради (а.с. 4, 5). Вирішуючи спір, суд оцінює докази з урахуванням вимог ст.ст. 77-81 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ст. 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність позову є підставою для відмови у його задоволенні, а недоведеність заперечень - тягне за собою протилежний результат. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Проаналізувавши сукупність доказів, наданих у справі, суд дійшов переконання, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, що ставить її в тяжке матеріальне становище та відсутність можливості належним чином забезпечувати свої потреби, а тому враховуючи те, що батьки зобов`язані забезпечити своїм дітям виховання та навчання, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки вона довела належними та допустимими доказами наявність у неї права на стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання з відповідача в обсязі заявлених вимог, а останній свого обов`язку доказування не виконав та не надав до суду доказів, які б спростували твердження позивачки. Крім того, як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого/перерахованого податку та військового збору за період з 01 жовтня 2023 року по 31 березня 2024 року наданих Головним управлінням ДПС у Миколаївській області за вих. 6674514-29-2-01-02 від 28 червня 2024 року, відповідач [PERSON] працює та отримує дохід, а тому суд вважає, що він має можливість на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання (а.с.29-31). При цьому, суд роз`яснює учасникам справи, що вони не позбавлені права у подальшому звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України. Також, у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved