Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову посилався на те, що з 20.09.2008р. по 28.03.2019р. він перебував із відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Незадовго до розірвання шлюбу, а саме в 2018 р., сторони вже проживали окремо. Колишня дружина позивача - відповідач по справі, переїхала проживати за іншою адресою. Через наявність спору, рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09.08.2022 р., місце проживання їхньої дитини визначено з ним - [PERSON] . Колишня дружина позивача та матір їхньої доньки - [PERSON] донькою не цікавиться та не бере участі у її вихованні зовсім, не відвідує її та навіть не цікавиться станом її здоров`я протягом тривалого часу, орієнтовно більше чотирьох років. Виключну участь у вихованні доньки бере тільки позивач, зокрема у її житті, опіці, сприянні духовному, культурному, розумовому, фізичному, психологічному розвитку. Через відсутність участі відповідача в утриманні доньки, позивач був вимушений звернутися із позовом про стягнення аліментів, про що ухвалено Самбірським міськрайонним судом рішення від 03.01.2019 р. і на даний час з відповідача проводиться примусове стягнення, як аліментів так і допущеної нею заборгованості, що вбачається з довідки Самбірського відділу ДВС у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №3020/26.12-40/22433. Натомість позивач здоровий, є фізичною особою - підприємцем, має самостійний чималий заробіток, як на роботі, так і за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягався, має можливість брати участь і фактично бере безпосередню участь у житті, вихованні, сприянні духовному, культурному, розумовому, фізичному, психологічному розвитку доньки. Із зазначеного вище вбачається відсутність будь - яких дій з боку матері відносно дитини. Нехтування батьківськими обов`язками з боку матері, на його думку, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права матері, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Враховуючи те, що матір жодним чином не була позбавлена інформації стосовно місця перебування своєї доньки, і їй ніколи не створювались перешкоди у спілкуванні з дитиною та прийманні участі в її вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичне вольове небажання виконувати відносно доньки батьківські обов`язки, покладені на відповідачку законом. На думку позивача, зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов`язків. Із врахуванням викладеного, просив суд задовольнити поданий ним позов. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, представник позивача - адвокат Дашинич І.Б. у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Додатково пояснив, що обставини, з якими звернулися до суду, існували деякий час до пред`явлення цього позову, та продовжують існувати. Відповідачка не цікавиться дитиною, не надає коштів на її утримання. Така її систематична поведінка є підставою для позбавлення батьківських прав в судовому порядку. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Додатково пояснила, що виходила вона заміж пізно, дитину народжувала, бо так треба було. По факту, у неї немає батьківських почуттів по відношенню до дитини. У неї є багато своїх проблем, батько залишив їй кредити і вона збирається їхати за кордон. Контакту з дитиною у неї немає. Дитина є її повною протилежністю. Їхні спілкування закінчуються сварками. Так склалось. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки і піклування виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області Брона Л. в судовому засіданні підтримала поданий до суду висновок, не заперечувала щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] відомо, що [PERSON] народилась [INFO] . Її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 5). Згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 березня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 4). Як встановлено судом, рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 серпня 2022 року визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03 січня 2019 року ухвалено стягувати із [PERSON] , [INFO] , уродженки села Степань Сарненського району Рівненської області у користь [PERSON] аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини усіх видів її доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31 жовтня 2018 року і до досягнення нею повноліття (а.с. 9-10). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно положень ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Із листа Комунального закладу «Ліцей «Лідер» від 07.05.2024р. №01-16/73 убачається, що [PERSON] у вихованні дитини участі не бере, контактів з навчальним закладом не підтримує, успішністю дитини та її шкільним життям не цікавиться, на батьківські збори не ходить. Участь в шкільному житті дитини бере лише батько (а.с. 22). Згідно Акту обстеження умов проживання [PERSON] від 05.06.2024 року, за адресою: [ADDRESS] відомо, що неповнолітня [PERSON] , 2010 року народження, проживає за вищевказаною адресою спільно з батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] . Будинок складається з трьох кімнат, коридору, кухні, ванної кімнати загальною площею 180,6 м.кв., житловою площею 144,4 м.кв. Встановлена система індивідуального опалення. У будинку чисто та охайно. Дитина має свою окрему кімнату, де створені необхідні умови для повноцінного розвитку, навчання і відпочинку. Матеріально - побутові умови проживання сім`ї добрі (а.с. 21). Позивач є власником житла за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 7); є фізичною особою - підприємцем, як вбачається з Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 14); має самостійний заробіток (а.с. 15-18). Із висновку виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області від 06.06.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо доньки [PERSON] , [INFO] , відомо, що орган опіки та піклування Самбірської міської ради Львівської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки вона не займається вихованням малолітньої дочки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її розвиток, як складову виховання (а.с. 20). Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров`ю. Згідно з положеннями статей 157, 159 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього кодексу. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Судом встановлено, що сторони по справі, які є батьками малолітньої [PERSON] , в зареєстрованому шлюбі не перебувають та проживають окремо, доказів існування для [PERSON] перешкод у спілкуванні з дитиною станом на момент пред`явлення позову до суду та розгляду справи в суді, не надано. Зібрані по справі докази засвідчують факт ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків щодо виховання, утримання та спілкування з дочкою, матір`ю якої вона є. Беручи до уваги наведене в сукупності, враховуючи реальні обставини справи, інтереси дитини, її психоемоційний стан, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, оскільки має місце факт свідомого ухилення відповідачкою від виконання своїх обов`язків щодо дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. У відповідності ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved