Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

У травні 2024 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, стягнутих судовим наказом на утримання дочки [PERSON] , в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 27.09.2021 по 26.04.2024 в сумі 161 188, 25 грн. Позов мотивований такими обставинами. Судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2021 з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1\\4 частини розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше 50% та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.09.2021, до повноліття дитини. За судовим наказом відкрите виконавче провадження. Внаслідок невиконання відповідачем судового наказу утворилась заборгованість зі сплати аліментів за період з 27.09.2021 по 26.04.2024 в розмірі 161 188,25 грн. З огляду на викладене позивачка на підставі статті 196 Сімейного кодексу України має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів, але не більше 100 відсотків заборгованості. Ухвалою від 27.05.2024 суд відкрив провадження за цим позовом та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку шляхом направлення судових документів за зареєстрованою адресою місця його проживання, проте поштові відправлення повернулися без вручення з відмітками «кінець терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою». Проставлення на поштовому повідомленні відмітки про відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України є доказом вручення йому судової повістки (судових документів). У строк, встановлений ухвалою судді про відкриття провадження у справі, відповідачем не подано відзиву на позов, а тому справа вирішується за наявними матеріалами, що передбачено нормою частини восьмої статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судовим наказом судді Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2021 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.09.2021, до досягнення дитиною повноліття (справа № 753/19654/21). Судовий наказ перебуває на виконанні в Солом`янському відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) (виконавче провадження № 71922153). Судом установлено, що судовий наказ про стягнення аліментів відповідачем не виконується. Відповідно до розрахунку державного виконавця, здійсненого станом на 01.11.2023, розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів за період з 27.09.2021 по 01.11.2023 становить 100 173,73 грн. З огляду на те, що відповідач не надавав державному виконавцю довідки про свій дохід, його заборгованість зі сплати аліментів розрахована виходячи із середньої заробітної плати працівника у м. Києві відповідно до вимог статті 195 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Визначений державним виконавцем розмір заборгованості зі сплати аліментів ніким не оскаржувався і не скасовувався, а відтак вказаний розрахунок є належним та достовірним доказом обставин, які підлягають встановленню у цій справі. Стаття 196 СК України передбачає право одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом цієї норми обов`язковою умовою для стягнення пені є наявність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у виникненні заборгованості за аліментами. Судом установлено, що відповідач зпозовом про зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною його матеріального та сімейного становища не звертався і жодних доказів, які б свідчили про відсутність його вини у виникненні заборгованості, не надав. Зважаючи на викладене, суд вбачає підстави для покладення на відповідача відповідальності за прострочення сплати аліментів у вигляді встановленої законом неустойки (пені). Відповідно до висновків Верховного Суду України, сформульованих у рішеннях за результатами розгляду цивільних справ про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, пеня нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується. Розмір пені за місячним платежем розраховується по формулі: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. На підтвердження розміру позовних вимог позивачем надано розрахунок, виконаний за вірною формулою та з урахуванням даних про несплачені суми аліментів і кількість днів прострочення кожного платежу, який здійснений станом на 26.04.2024. Водночас з огляду на те, що судове рішення про стягнення аліментів виконується в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», базою для нарахування пені може бути лише розрахунок, обчислений державним виконавцем відповідно до статті 71 цього Закону та пункту 4 розділу XVIІнструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012. Оскільки позивачем не надано розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, обчисленого державним виконавцем станом на 26.04.2024, підстав для розрахунку пені за прострочення сплати аліментів станом на вказану дату та на дату ухвалення рішення суд не вбачає. Здійсненими судом арифметичними розрахунками установлено, що розмір пені за прострочення сплати аліментів за період 27.09.2021 по 01.11.2023становить 491 054,95 грн, що більше ніж учетверо перевищує розмір заборгованості зі сплати аліментів. На наявність обставин, які відповідно до частини другої статті 196 СК України можуть бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, відповідач не посилався і доказів на підтвердження їх існування не надав. Зважаючи на викладене, суд визнає обґрунтованими та доведеними вимоги про стягнення пені в розмірі 100 відсотків заборгованості зі сплати аліментів, обчисленої станом на 01.11.2023, що в грошовому виразі складає 100 173,73 грн. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивачки, а позивачі за подання позовів про стягнення про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial