Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначив, що згідно ордеру №002920 від 16.05.1988 року на сім`ю з п`яти чоловік була виділена двокімнатна квартира [ADDRESS] . На підставі ордера на житлове приміщення був укладений договір житлового найму і він із сім`єю вселилася в дану квартиру та зареєструвалися в ній. В 2006 році відповідач забравши всі свої речі залишив квартиру та став проживати із співмешканкою в м. Тисмениця на квартирі. У них народився син і в подальшому вони стали проживати в будинку який на праві власності належав батькам співмешканки. З того часу відповідач по місцю своєї реєстрації не появлявся. Будь яких перешкод відповідачу в користуванні житлом та проживання в квартирі ніхто не чинив. Місце проживання відповідача в даний час не відоме. Не дивлячись на не проживання відповідача в квартирі він змушений оплачувати за нього комунальні послуги. Позивач не може оформити субсидії через те, що відповідач зареєстрований в даній квартирі. Враховуючи наведене просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] з дня його вибуття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у встановлений судом в ухвалі строк відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Судові повістки-повідомлення повернулись із зазначенням «За закінченням терміну зберігання». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, повідомлення відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, вона разом із батьком та дітьми проживає в квартирі [ADDRESS] , її брат [PERSON] не проживає в зазначеній квартирі з 2000 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що є сусідкою позивача. Відповідача\~ [PERSON] не бачила у квартирі [ADDRESS] більше 20 років. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини. З копії ордера на житлове приміщення Серія АВ№002920 від 16.05.1988 року [PERSON] з сім`єю з п`яти чоловік: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , має право на зайняття житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки №6076 від 03.04.2024 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за даними Муніципального реєстру Івано-Франківської міської територіальної громади, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,\~ [PERSON] , [PERSON] (а.с.5). Факт відсутності відповідача за місцем постійної реєстрації підтверджується показами свідка [PERSON] , а саме, що [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] \~ більше 20 років і по даний час. Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до статті 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися як члени сім`ї наймача в установленому законом порядку. Згідно зі статтею 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Статтею 71 ЖК України встановлено загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач понад 20 років не проживає у квартирі за\~ адресою: [ADDRESS] без поважних причин і не несе витрат на утримання спірної квартири. При цьому, відповідачем не надано суду жодного доказу, який би підтверджував фактичне користування ним спірною квартирою, а саме: що у спірній квартирі є його речі, що у спірній квартирі є кімната, якою він користується, що він несе витрати на утримання спірної квартири як користувач. Навпаки, за встановленими обставинами, відповідач протягом тривалого часу не проживає у спірній квартирі, квартирою не цікавиться, не несе жодних витрат на її утримання. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог, оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що\~ відповідач [PERSON] , понад двадцять років, не проживає за\~ адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд вважає за доцільне ухвалити рішення, яким визнати відповідача такими, що втратив право користування житловим за адресою [ADDRESS] . На підставі викладеного,\~ відповідно ст.ст. 12,13, 81 ЦПК України,

Outcome: approved