Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Теребовлянської міської ради Тернопільської області (ОТГ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Теребовлянська державна нотаріальна контора, у якому просить визнати за ним право власності на цілий житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , з яких 2/3 частини в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та 1/3 частина, як за членом колишнього колгоспного двору. В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] мав статус колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , та станом на 1991 рік в ньому проживали та були зареєстровані: його дружина [PERSON] , його син [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами. За життя [PERSON] заповіту не складав. [PERSON] , [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом спадщину після смерті [PERSON] прийняли. [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами. За життя [PERSON] заповіту не складала. [PERSON] , як спадкоємець за законом спадщину після смерті [PERSON] . пряйняв. Позивач отримати в нотаріальних органах свідоцтво про право на спадщину за законом не може через те, що даний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами зареєстрований за колгоспним двором. Враховуючи вказані обставини, позивач звернувся до суду для визнання права власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] за рішенням суду. Ухвалою суду від 27.06.2024 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача Теребовлянської міської ради Тернопільської області (ОТГ) в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник Теребовлянської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до копій довідок №16/8/08/301 від 10.06.2024, №16/8/08/300 від 10.06.2024, №16/8/08/302 від 10.06.2024, виданих Теребовлянською міською радою Тернопільської області, копії погосподарської книги, домогосподарство, яке знаходиться в [ADDRESS] відносилося до колгоспного типу двору та станом на 15.04.1991 головою двору був [PERSON] і з ним проживали та були зареєстровані: [PERSON] - син, [PERSON] - дружина. Дочка [PERSON] вибула з даного будинковолодіння з 07.03.1991 у с.Лозівка. Станом на день смерті [INFO] [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований у житловому будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , з ним були зареєстровані та проживали: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син. Станом на день смерті [INFO] [PERSON] , яка постійно проживала та була зареєстрована у житловому будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , з нею були зареєстровані та проживали: [PERSON] - син, [PERSON] - його дружина (невістка померлої), [PERSON] , [PERSON] - його дочки (онуки померлої) (а.с.8-10,14). Із копії довідки Теребовлянського бюро технічної інвентаризації слідує, що станом на 31.12.2012 житловий будинок по [ADDRESS] належав колгоспному двору з 4-х членів, головою якого був [PERSON] згідно свідоцтва про право власності, виданого Теребовлянською районною радою на підставі рішення №305 від 11.12.1989. Право власності зареєстровано Тернопільським ООБТІ 20.02.1990, записано в реєстраційну книгу за №118 (а.с. 27). За даними технічного паспорту, виготовленого 29.01.2024 ФОП [PERSON] житловий будинок розташований по [ADDRESS] , має загальну площу 106,1 кв.м. (а.с.21-23) Відповідно до висновку про вартість майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] , виданого оцінювачем [PERSON] станом на 07.06.2024 становить 274600,00 грн (а.с.15-20) Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею четвертою Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно частини другої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] належав до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало по 1/3 частки житлового будинку кожному. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у с.Довге Теребовлянського району Тернопільської області і після його реєстрації останній присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 25.09.1963 (а.с.12). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] в селі Довге, Теребовлянського району, Тернопільської області та його батьками є [PERSON] - батько та [PERSON] - мати (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Довжанської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, [PERSON] помер [INFO] в с.Деренівка Теребовлянського району, Тернопільської області (а.с.11). Заповіту [PERSON] за життя не склав. Після його смерті відкрилась спадщина, яку успадкували його дружина [PERSON] та син [PERSON] , які проживали з ним на час його смерті. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Довгенської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області України, [PERSON] померла [INFO] в с.Деренівка Теребовлянського району, Тернопільської області (а.с.13). Заповіту [PERSON] за життя не склала. Після її смерті відкрилась спадщина, яку успадкував її син [PERSON] , який проживав та був зареєстрований з нею на час її смерті. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Теребовлянською державною нотаріальною конторою за № 345/02-14 від 05.06.2024, вбачається, що при розгляді документів, а саме: свідоцтва про смерть, довідки, виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації 14.02.2024 за № 25, було встановлено, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS] зареєстрований за колгоспним двором, який складається з чотирьох членів, головою якого є [PERSON] . Також встановлено, що 01.07.2011 була заведена спадкова справа за №392, за заявою спадкоємця за законом сина спадкодавця [PERSON] після смерті [INFO] матері [PERSON] , інші спадкоємці не звертались. Після смерті [INFO] [PERSON] спадкової справи не заведено (а.с.28). Згідно прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP 1963 року. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , тому до правовідносин щодо спадкування після його смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу УРСР (далі ЦК УРСР) в редакції 1963 року. Згідно статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно із статтями 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до статті 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Оскільки [PERSON] померла [INFO] , тому до правовідносин щодо спадкування після її смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) 2003 року. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до частини першої статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що право позивача має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на майно. За умовами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Пунктом 1 частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи вищенаведене, права позивача підлягають судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , з яких 2/3 частини в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та 1/3 частина, як за членом колишнього колгоспного двору.

Outcome: approved