Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник) звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності заповіту, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . На випадок смерті 12.02.2007 року матір`ю [PERSON] було складено заповіт посвідчений секретарем Ставищенської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, зареєстровано в реєстрі за № 16. Вказаним заповітом мати заявника заповіла йому належний їй житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За заявою заявника приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Пилипчуком А.Я. заведено спадкову справу № 48/2021. При перевірці наявності заповіту під час заведення спадкової справи за даними Спадкового реєстру про заповіт, в розділі інформація про заповідача, дата та місце народження зазначено 12.01.1938 року, а в заповіті зазначено тільки рік народження «1938», в той час як в свідоцтві про смерть зазначена дата народження померлої [INFO] . Також зазначений ідентифікаційний номер [NUMBER] , в той час, як дійсний номер померлої матері - [NUMBER]. Вказані розбіжності у заповіті щодо року народження заповідача викликані опискою, допущеною під час реєстрації заповіту. Така сама помилка була при складанні заповіту матір`ю [PERSON] на сестру заявника - [PERSON] . Намагаючись виправити вказані помилки Квітнева сільська рада Житомирського району Житомирської області звернулась із відповідною заявою до ДП «НАІС» з проханням внести зміни до реєстру, змінивши дату народження заповідача та її ідентифікаційний код. Однак, листом від 27.01.2022 року за № 73/301-9 ДП «НАІС» відмовлено у внесені таких змін, так як це фактично змінює державну реєстрацію в Спадковому реєстрі відомостей про засвідчений відповідним органом місцевого самоврядування юридичний факт. При цьому внесення змін до інформації в Спадковому реєстрі в зазначений в листі спосіб не передбачено законодавством. Також нотаріусом було відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку із виявленими розбіжностями в заповіті та відомостями в Спадковому реєстрі. Таким чином, заявник позбавлений можливості довести, що заповіт складений саме його матір`ю [PERSON] . Доказами, що підтверджують належність заповіту матері заявника - [PERSON] , і що запис в Спадковому реєстрі ідентифікаційного коду, який не належить їй, а також відмінна дата та місяць народження, є інформація щодо номеру запису в Спадковому реєстрі, а саме: № 16. Вказаний запис співпадає з тим, який вказаний в заповіті, так як і у Витязі зі Спадкового реєстру. Крім того, ідентифікаційний код, який вказаний в Спадковому реєстрі, а саме: [NUMBER], належить заявнику - [PERSON] . Також в Спадковому реєстрі правильно вказано також місце народження матері, а саме село Фарбоване Київської області, співпадає місце посвідчення заповіту, дата посвідчення, а також місце зберігання дублікату заповіту. Всі вказані обставини вказують, що заповіт від 12.02.2007 року посвідчений секретарем Ставищенської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, зареєстровано в реєстрі за № 16, складений саме матір`ю заявника - [PERSON] . Заявник просить встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , уродженці с. Фарбоване, Фастівського району, Київської області, РНОКПП: [NUMBER] , яка померла [INFO] , заповіту складеного 12.02.2007 року, посвідчений секретарем Ставищенської сільської ради Попільнянського району Житомирської області Кусок Л.С., зареєстрований в реєстрі за № 16, яким [PERSON] заповіла житловий будинок [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . Заявник в судове засідання не з`явився, в заяві просив справу розглядати за його відсутності. Заінтересовані особи: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечують /а.с. 34, 37/. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 серпня 2022 року Попільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 21 /а.с. 6/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16 грудня 2021 року Попільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально -Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 411 /а.с. 8/. Відповідно до заповіту посвідченого 12 лютого 2007 року секретарем Ставищенської сільської ради Попільнянського району Житомирської області Кусок Л.С., [PERSON] , 1938 року народження, РНОКПП: [NUMBER] , заповіла свій житловий будинок з господарчими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 16 /а.с. 10/. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 27 лютого 2007 року Житомирською філією Інформаційного центру Міністерства юстиції України, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про заповіт, заповідач - [PERSON] , [INFO] , село Фарбоване, Київської області, РНОКПП: [NUMBER] , номер у реєстрі нотаріальних дій 16 /а.с. 11/. Як вбачається з повідомлення Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Житомирська регіональна філія від 27.01.2022 року за № 73/30-19, щодо внесення змін до інформації, що міститься в Спадковому реєстрі відносно ідентифікаційного номеру та дати народження заповідача [PERSON] , характер змін, про які йде мова у листі, фактично змінює державну реєстрацію в Спадковому реєстрі відомостей про засвідчений відповідним органом місцевого самоврядування юридичний факт та внесення змін до інформації у Спадковому реєстрі в зазначений у листі спосіб не передбачено законодавством /а.с. 12/. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 травня 2024 року виданої Приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області № 22/02-31, відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [INFO] матері заявника, [PERSON] , так як неможливо встановити належність заповіту за спадкодавцем /а.с. 13/. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Так, відповідно до вимог глави 6 розділу ІV ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядає суд за місцем проживання заявника. Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, передбачає, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Вимога пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року (із змінами), при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 273 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Частиною 1 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Таким чином, дослідивши матеріали справи та наданні докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності заповіту, підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved