Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

У травні 2024 р. ТОВ "Коллект Центр" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.01.2021 між ТОВ "ІНФІНАНС" та [PERSON] на підставі Заяви-анкети №3426646, було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0931350311/1. Відповідно до умов Договору позики Позичальнику надано кредит в розмірі 5 000 грн., строк користування - 5 днів, строк дії Договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за Договром позики, надавши Відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору позики. 11.02.2022 між ТОВ "Інфінанс" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу №11-02/22, відповідно до якого ТОВ "Інфінанс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права грошової вимоги до боржників за Договорами позики, у тому числі за Договором позики №0931350311/1 від 10.01.2021 р., що укладений між ТОВ "Інфінанс" та боржником яким є - [PERSON] . У свою чергу ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги до Боржників Товариству з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" відповідно до Договру відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором позики №0931350311/1 від 10.01.2021 р., що укладений між ТОВ "Інфінанс" та боржником яким є - [PERSON] . Таким чином, ТОВ "Коллект Центр" наділено правом грошової вимоги до відповідача. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з Позивача станом на 08.04.2024 року відповідно до розрахунку заборгованості становить 132 400,00грн., з яких : заборгованість за кредитом - 5 000,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 127 400,00 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 74 125,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5 000,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 69 125,00 грн., а також судовий збір у розмірі 3 028 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 09.05.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. 24.05.2024 через «Електронний суд» від представника позивача - Мостовенко О.І. надійшла уточнена позовна заява, в якій просить вважати вірним РНОКПП Відповідача - [PERSON] - [NUMBER] та дату народження : [INFO] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився про час, день та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, відзиву на позов відповідач також до суду не подавав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. 10.01.2021 між ТОВ "ІНФІНАНС" та [PERSON] на підставі Заяви-анкети №3426646, було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0931350311/1. Відповідно до умов Договору позики Позичальнику надано кредит в розмірі 5 000 грн., строк користування - 5 днів, строк дії Договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом. 11.02.2022 між ТОВ "Інфінанс" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу №11.02.2022, відповідно до якого ТОВ "Інфінанс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права грошової вимоги до боржників за Договорами позики, у тому числі за Договором позики №0931350311/1 від 10.01.2021 р., що укладений між ТОВ "Інфінанс" та боржником яким є - [PERSON] . У свою чергу ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги до Боржників Товариству з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" відповідно до Договру відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором позики №0931350311/1 від 10.01.2021 р., що укладений між ТОВ "Інфінанс" та боржником яким є - [PERSON] . Відповідно до умов Договору первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому Договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеного між клієнтом і боржниками. Згідно із Реєстру боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 [PERSON] являється боржником за Договором № 0931350311/1 від 10.01.2021 із загальною сумою заборгованості 132 400,00 грн. Відповідно до ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного пронесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Судом установлено, що відповідно до Договору ТОВ "ІНФІНАНС" зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах встановлених договором. Згідно з Договором, клієнт зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Договорі. У разі порушення терміну сплати обов`язкового платежу, сплатити Банку неустойку (пеня, штраф) у розмірі визначеному в Договорі. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "ІНФІНАНС" свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі - надав відповідачу кредит в розмірі 5 000,00 грн. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Зміст статей 610, 612 ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підписанням Договору відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Оскільки, відповідачем порушене зобов`язання з повернення кредитних коштів, що встановлені умовами Договору, та внаслідок неналежного виконання зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за кредитом в розмірі 132 400,00 грн., з яких : заборгованість за кредитом - 5 000,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 127 400, 00 грн. Вказаний розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. Однак, відповідачем вказаний розрахунок жодними доказами не спростований, суду не надано своїх розрахунків погашення заборгованості які б свою чергу мали противагу розрахункам позивача. Також відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання вимог договору. Крім того, позивач враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності просить стягнути заборгованість у розмірі 74 125,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5 000,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 69 125,00 грн. Крім того, у Постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року по справі №464/4985/15-ц, №61-43538св18) зазначається, що твердження заявника про те, що позивач не надав доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості. Отже, доказів, які б спростовували правильність наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів, тому суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Що стосується витрат на правову допомогу. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ТОВ «Коллект Центр» здійснювало адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» на підставі Договору про надання правової допомоги від 02.01.2023 № 02-01/2023; Заявка про надання юридичної допомоги № 527 від 01.03.2024, Витягу з Акту № 4 про надання юридичної допомоги від 08.03.2024; Прайс-листа АО Лігал Ассістанс», платіжної інструкції від 15.03.2024 № 0421260000. ЄСПЛ підкреслив, що право на доступ до суду є невід`ємним аспектом гарантій, закріплених у Європейській конвенції з прав людини, посилаючись на принципи верховенства права та уникнення свавілля, які лежать в основі багатьох Конвенції. Можливі обмеження вищезазначеного права не повинні обмежувати доступ, наданий особі, таким чином або в такому обсязі, щоб була порушена сама суть права. Так, ЄСПЛ зазначив, що, застосовуючи процесуальні норми, суди повинні уникати надмірного формалізму, який би зашкодив справедливості розгляду. За наданням правничої допомоги позивач вимушений був звернутись з вини відповідача, яка виражається у неналежному виконанні відповідачем договірних зобов`язань, а тому, понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. мають бути відшкодовані відповідачем. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 3 028,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved