Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

В липні 2024 року ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказало, що 05 лютого 2022 року відповідач [PERSON] уклала із ТзОВ «Селфі кредит» кредитний договір № 271386. 08 січня 2024 року між ТзОВ «Селфі кредит» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 08012024, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 271386 від 05 лютого 2022 року, укладеним між ТзОВ «Селфі кредит» та [PERSON] , перейшло до ТзОВ «ФК «ЄАПБ», у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 10.07.2024 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін та для подання відзиву на позовну заяву. Відзив на позов відповідачем не подано. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. 05 лютого 2022 року [PERSON] та ТзОВ «Селфі кредит» уклали кредитний договір № 271386 відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит в розмірі 8900 грн. на строк 30 днів, орієнтовна реальна річна процентна ставка 24079,41 % річних. Згідно з п. 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами на платіжну картку або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Пунктом 1.4 кредитного договору від 05.02.2022 року передбачено, що строк кредитування складає 30 днів. Відповідно до п. 1.5.1 Договору, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору. Згідно з п. 4.1. Договору строк кредиту може бути продовжено за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4. Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п.п. 4.2.1-4.2.4 Договору, або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п.п. 4.3.1.-4.3.2. Договору. Пунктом 4.2.1 кредитного договору передбачено, що споживач з метою ініціювання перед товариством продовження строку кредитування повинен здійснити всі без виключення наступні дії : в особистому кабінету або на платіжному терміналі здійснити вибір клавіши, що вказує на продовження строку кредиту під ініціювання внесення платежу для такого продовження, ознайомитись із паспортом споживчого кредиту. Що наданий товариством в електронній формі засобами ІТС товариства, та включає розрахунок для споживача здійснені виходячи із кількості днів строку кредиту на який пропонується продовження строку кредиту. Тобто виходячи з строку пролонгації, а не загального строку кредиту за договором, протягом якого вже відбулось фактичне користування кредитом та має відбутись подальше користування, враховуючи продовження строку кредиту, підписати додаткову угоду про продовження строку кредиту своїм електронним підписом, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений товариству і ІТС товариства/зазначений в договорі, на користь товариства внести платіж у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених над аут укладення додаткової угоди про продовження строку кредиту процентів на неустойки (за наявності) через особистий кабінет бо платіжний термінал. Відповідно до п. 4.2.2 Договору, якщо товариство після вчинення споживачем, вказаних вище дій вважає за можливе продовжити строк кредиту за договором. Товариству на підписану електронним підписом споживача додаткову угоду накладає аналог власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки, що відтворені засобами копіювання. З цього моменту додаткова угода про продовження строку вважається укладеною між сторонами, строк кредиту продовженим на її умовах. Згідно п. 4.3.1 договору, сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за закінченням такого строку, але не більше ніж 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2 - 4.2.4 Договору. Тобто, в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Відповідно до п. 10.2 Договору, він вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. 08 січня 2024 року між ТзОВ «Селфі кредит» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 08012024, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 271386 від 05 лютого 2022 року, укладеним між ТзОВ «Селфі кредит» та [PERSON] , перейшло до ТзОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників від 08.01.2024 до Договору факторингу № 08012024 від 08.01.2024, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором кредиту № 271386 від 05 лютого 2022 року, в сумі 18369,60 грн., з яких: 8900 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9469,60 грн. - сума заборгованості за відсотками. За змістом\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4\~статті 203 ЦК України). Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1\~статті 627 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2\~статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно положень пункту 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 514 цього Кодексу\~визначає, щодо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до умов договору № 271386 від 05.02.2022 строк кредитування скінчився 06.03.2022 року. Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості, відбулась пролонгація дії кредитного договору на підставі п. 4.3.1 договору на 90 календарних днів поспіль. Інформація яка наявна у паспорті споживчого кредиту зберігала чинність та є актуальною до 05.02.2022 (включно). З іншою інформацією щодо умов кредитування відповідач не був ознайомлений. Так, відповідач не був ознайомлений з умовами кредитування у випадку пролонгації. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначила: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до\~статті 1048 ЦК України\~сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга\~статті 1050 ЦК України). Саме за це благоможливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до\~статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до\~статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Отже, припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України». Відповідно до частини 7\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~(в редакції чинній на час укладення договору), зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. 24.12.2023 року набрав чинності\~Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким ч. 7\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~доповнено п. 2 наступного змісту: «У договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін». Згідно з ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону\~України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»\~дія п. 5\~р. І цього Закону, яким доповнено ч. 7\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~доповнено п. 2, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Оскільки, відповідно до п. 10.2 Договору, він вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним, то відповідно, положення\~Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»\~щодо неможливості продовження строку користування кредитом інакше як виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін є застосовними до спірних правовідносин. Окрім того, відповідно до\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру (п. 9 ч. 3\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). З урахуванням викладеного, встановивши, що позичальником включені до умов кредитного договору несправедливі умови, які полягають у тому, що фінансова установа в незалежності від того, чи споживач здійснить погашення заборгованості за кредитним договором, може в односторонньому порядку, без повідомлення споживача продовжити дію такого договору для подальшого нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором, що вносить істотний дисбаланс до договірних правовідносин та ставить споживача в несправедливе становище по відношенню до кредитної установи. Припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором кредиту № 271386 від 05 лютого 2022 року, в сумі 13973,00 грн., в т.ч. заборгованість за тілом кредиту 8900,00 грн., заборгованість за відсотками 5073,00 грн. (в межах погодженого строку кредитування 30 днів), позовні вимоги в частині стягнення відсотків в сумі 4396,60 грн. задоволенню на підлягають. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2303,27 грн. (3028х13973:18369,60). На підставі викладеного,

Outcome: partial