Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості: - за кредитним договором № 41744-01/2023 в розмірі 19500 грн., з яких: 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 14500 грн. сума заборгованості за відсотками; - за кредитним договором № 10307-02/2023 в розмірі 12000 грн., з яких: 3000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000 грн. сума заборгованості за відсотками; - за договором позики № 78745651 в розмірі 15795 грн, з яких: 4500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 11295 грн. сума заборгованості за відсотками. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31 січня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем укладено кредитний договір № 41744-01/2023. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, про що свідчить п.7 кредитного договору, адреса, реквізити і підписи сторін. 30 серпня 2023 року між ТОВ ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30082023/1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 30082023/1 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 19500 грн., з яких: 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 14500 грн. сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не нараховувалися жодні штрафні санкції і відповідач має заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» в сумі 19500 грн. Крім того, 07 лютого 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем було укладено кредитний договір № 10307-02/2023. Договір підписано шляхом електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить п.7 кредитного договору, адреса, реквізити і підписи сторін. 26 вересня 2023 року між ТОВ ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 26092023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 26092023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 12000 грн., з яких: 3000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000 грн. сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не нараховувалися жодні штрафні санкції і відповідач має заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» в сумі 12000 грн. Крім того, 13 лютого 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено кредитний договір № 78745651. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. 14 червня 2021 року між ТОВ ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників. Відповідно до реєстру боржників № 9 від 23 серпня 2023 року до договору факторингу № 14/06/21 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 15795 грн., з яких: 4500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 11295 грн. сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не нараховувалися жодні штрафні санкції і відповідач має заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» в сумі 15795 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 травня 2024 року, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д. 15 травня 2024 року ухвалою Подільського районного суду міста Києва прийнято до провадження цивільну справу, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 27 травня 2024 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги не визнав у повному обсязі та зазначив, що копії електронних кредитних договорів, які долучені позивачем не містять підписи сторін, не відповідають положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та, відповідно, підписувались електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документу. Вказує, що надані до позовної заяви розрахунки заборгованості за спірними кредитними договорами не містять даних про суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, а також процентну ставку обрахунку заборгованості. При цьому, наголошує на відсутність в матеріалах справи виписок з ТОВ «Інвеструм» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про проведені розрахунки за кредитними договорами. Звертає увагу, що долучені копії договорів факторингу не містять будь-якої інформації, що могла б свідчити про відступлення права вимоги саме до відповідача, як то ПІБ, номер кредитного договору та інші данні. Вказує, що надані позивачем Витяги не містить підписів сторін, що уклали договір факторингу, а містить лише підпис представника ТОВ «ФК «ЄАПБ». 29 травня 2024 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що спірні електронні кредитні договори укладені сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання вищезазначених договорів відповідачем висловлено не було. Спірні договори між сторонами у судовому порядку не розірвані, недійсними не визнані, а тому, в силу ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності правочину. Крім того, вказує, що будь-яких доказів на заперечення проти розрахунку заборгованості відповідачем не надано. 06 квітня 2024 року представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому останній категорично заперечує факт укладення між сторонами спірних кредитних договорів, та отримання грошових коштів за кредитними договорами, оскільки позивачем не додано доказів перерахування коштів відповідачеві на виконання кредитних договорів. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, представником відповідача подано суду відзив на позовну заяву, в якому вказано про невизнання позовних вимог. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 31 січня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту № 41744-01/2023. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора W626, про що свідчить п. 7 кредитного договору. Відповідно до п.1.1 вказаного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно з п.1.2 договору кредит надається на 25 днів, тобто до 24.02.2023. Пунктом 1.3 договору передбачено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 32,85 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,09 % (процентів) на добу. Відповідно до додатку № 1 до даного договору складено графік розрахунків. 24 лютого 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем погоджено заявку на відстрочення виконання зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту № 41744-01/2023 на термін 10 днів. 30 серпня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30082023/1, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 30 серпня 2023 року до договору факторингу № 30082023/1 від 30 серпня 2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19500 грн, з яких: 5000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 14500 грн сума заборгованості за відсотками. При цьому, з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 30 серпня 2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] , згідно з наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості (а.с. 22-23), станом на 29 серпня 2023 року має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 41744-01/2023 від 31 січня 2021 року в розмірі 19500 грн. 07 лютого 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту № 10307-02/2023. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора W331, про що свідчить п. 7 вказаного договору. Відповідно до п.1.1. договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно з п.1.2 договору, кредит надається на 25 днів, тобто до 03.03.2023. Згідно з п.1.3 договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 361,35 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,99 % (процентів) на добу. Відповідно до додатку № 1 до вказаного договору складено графік розрахунків. 29 червня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29062023, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 26 вересня 2023 року до договору факторингу № 26092023 від 26 вересня 2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12000 грн, з яких: 3000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000 грн сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 26 вересня 2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] згідно знаявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості (а.с.36-37), станом на 26 вересня 2023 року має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 10307-02/2023 від 07 лютого 2023 року в розмірі 12000 грн. 13 лютого 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено договір позики № 78745651. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора jOHMHSw28K. Згідно з п. 1 вказаного договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 вказаного договору визначено суму позики 4500 грн, графік платежів, строк позики - 30 днів, процентну ставку - 2,5 %, дату повернення кредиту - 15.03.2023. Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п. 5.1. п. 5 договору позики). Крім цього, погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі (п.п. 5.3. п. 5 договору позики). Пунктом 22 вказаного договору визначено, що позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою системи BankID НБУ. Згідно з пунктом 23 договору, договір укладено з використанням мобільного застосунку MyCredit: Кредити онлайн. 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. 28 липня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, відповідно до умов якої сторони погодили внести зміни до п. 1.3 договору факторингу. 23 серпня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду № 10 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року. Відповідно до Витягу з реєстру боржників № 9 від 23 серпня 2023 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15795 грн, з яких: 4500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 11295 грн сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 23 серпня 2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] , згідно з розрахунком заборгованості, станом на 23 серпня 2023 року має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики № 78745651 від 13 лютого 2023 року в розмірі 15795 грн. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач акцептуючи пропозиції ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», використовуючи цифровий підпис за допомогою одноразових ідентифікаторів W626, W331, jOHMHSw28K, приєднався до правил надання коштів у позику, визнав та погодився на запропоновані кредиторами умови користування та порядок надання ними грошових коштів. Таким чином, кредитні договори, укладені між сторонами в електронній формі, мають силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20-ц, від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18. За таких обставин, оскільки кредитні договори підписані відповідачем електронним підписом, наявність якого разом з електронними підписами первісних кредиторів підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх, суд дійшов висновку про доведеність факту укладення між сторонами кредитних договорів, та про те, що позичальник всі умови договорів цілком зрозумів та своїм підписом письмово це підтвердив. При цьому, скріплюючи договори електронним підписом, сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Отже, оскільки вказані кредитні договори, які підписані сторонами, є чинними, у встановленому законом порядку недійсними не визнавались, суду дійшов висновку про те, що між первісними кредиторами та [PERSON] як позичальником, виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Виходячи з наведеного, доводи відповідача, про те, що позивач не довів факту укладення спірних кредитних договорів, оскільки вони не були підписані особисто відповідачем, є необґрунтованими та такими, що не відповідають матеріалам справи, оскільки договори було підписано електронним підписом відповідача. А тому, такі доводи сторони відповідача суд не бере до уваги. Частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями частини першої статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд бере до уваги розрахунки заборгованості, що надані позивачем та містяться в матеріалах справи (а.с. 22-23, 36-37, 51-52), відносно укладених кредитних договорів з [PERSON] . Вказані розрахунки відповідачем у встановлений законом спосіб не спростовані, контррозрахунків на підтвердження заперечень проти розрахунків позивача відповідачем суду не надано. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення [PERSON] кредитних договорів з ТОВ "ФК "Інвеструм" та ТОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», та факт існування за договорами заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по поверненню кредитних коштів, та факт переуступки права вимоги за договорами факторингу, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вищевказаними кредитними договорами. Доводи сторони відповідача про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами факту отримання ним кредитних коштів, суд до уваги не приймає, оскільки наявність заборгованості та її сума підтверджується долученими до матеріалів справи кредитними договорами, договорами факторингу, які у встановленому порядку недійсними не визнавались та в яких визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. Це узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові ВП ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 2 - 1383/2010 та в ухвалі ВССУ 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14. Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували доводи сторони позивача відповідачем суду не надано. За таких обставин суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від 06 лютого 2024 року про сплату судового збору в сумі 3028 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3028 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved