Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

08.05.2024 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок Д-1 загальною площею 90,8 м2, житловою - 53,2 м2, який складається з: коридору 1 загальною площею 10,2 м2, з кімнат: №2 - житлова площею 13,9 м2, кімнати 2а - житлова площею 24,3 м2, кімната 3 - житлова площею 15,0 м2, 4- кухня площею 11,9 м2, 5 - санвузол площею 4,5 м2, 6 - коридор площею 9,3 м2, 7 - кладова площею 1,7 м2, а також збудовані : прибудова «д», «В» - погріб; «Г» - вбиральня; «Ж» - гараж; «3» - сарай; огорожа - № 2 - 5, розташований за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,089 га з кадастровим номером: 5922355100:02:007:0856 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). В обґрунтування позову позивач зазначає, що її чоловік [PERSON] помер [INFO] . 25 липня 1996 року чоловік позивачки купив житловий будинок житловою площею 19,7 м2 за адресою: [ADDRESS] (тепер [PERSON] ) з надвірними будівлями. За період проживання вказаний житловий будинок зруйнувався і чоловік збудував новий будинок, будівництво якого закінчив у 2001 році. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, куплений житловий будинок був знесений і побудований новий житловий будинок Д-1 загальною площею 90,8 м2, житловою 53,2 м2, що складається з: коридору 1 загальною площею 10.2 м2, з кімнат: №2 житловою площею 13.9 м2, кімнати 2а житловою площею 24,3 м2, кімната 3 житловою площею 15.0 м2, 4 кухня площею 11.9 м2, 5 санвузол площею 4.5 м2, 6 коридор площею 9.3 м2, 7 кладова площею 1.7 м2, а також збудовані: прибудова «д», «В» - погріб, «Г» - вбиральня, «Ж» - гараж, «З» - сарай, огорожа №2-5. Право власності на новобудову зареєстровано не було. За життя чоловік став власником земельної ділянки з кадастровим номером 5922355100:01:007:0856 площею 0,0723 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки з кадастровим номером 5922355100:01:007:0857 площею 0,0859 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за тією ж адресою. Після смерті чоловіка у лютому 2024 року позивачка звернулася для оформлення спадщини до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Сумської області, який відмовив у вчиненні нотаріальних дій щодо спадкування житлового будинку так як відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок та державна реєстрація права власності на цей будинок. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 10.05.2024 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.06.2024 та декілька разів перепризначалось. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 10.07.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 01.08.2024. Представник відповідача у судове засідання не прибув. До початку розгляду справи по суті через загальну канцелярію суду відповідачем подана заява (вх. №2529 від 31.07.2024) про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника Краснопільської селищної ради. Позивачка у судове засідання не прибула, 27.06.2024 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовільнити. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим на підставі статті 247 ЦПК України, суд розглядає справу без фіксування судового процесу. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.08.2022 виданим виконавчим комітетом Краснопільської селищної ради за актовим записом №64. Позивачка є спадкоємцем померлого [PERSON] як дружина померлого, що проживала за однією адресою та прийняла спадщину шляхом сумісного проживання та реєстрації. 25 липня 1996 року чоловік позивачки купив житловий будинок житловою площею 19,7 м2 за адресою: [ADDRESS] (на даний час [PERSON] ) з надвірними будівлями: сарай літер «Б», навіс літер «б», погріб літер «В», убиральня літер «Г», огорожа літер «№1-2», що підтверджено копією договору купівлі-продажу серії АЕА №842763 від 25.07.1996. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, куплений житловий будинок був знесений (знесено літ. А-1 житловий будинок літ. «а» - веранда, літ. «Б» - сарай, літ. «б» - навіс, літ. «Е» - сарай, №1 огорожа) і побудований новий житловий будинок Д-1 загальною площею 90,8 м2, житловою 53,2 м2, що складається з: коридору 1 загальною площею 10.2 м2, з кімнат: №2 житловою площею 13.9 м2, кімнати 2а житловою площею 24,3 м2, кімната 3 житловою площею 15.0 м2, 4 кухня площею 11.9 м2, 5 санвузол площею 4.5 м2, 6 коридор площею 9.3 м2, 7 кладова площею 1.7 м2, а також збудовані: прибудова «д», «В» - погріб, «Г» - вбиральня, «Ж» - гараж, «З» - сарай, огорожа №2-5. Згідно рішення вісімнадцятої сесії сьомого скликання Краснопільської селищної ради Сумської області №228 від 20.07.2018 [PERSON] став власником земельної ділянки з кадастровим номером 5922355100:01:007:0856 площею 0,0723 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з ДРРПННМ про реєстрацію права власності №140689708 від 09.10.2018 виданим ЦНАП Краснопільської селищної ради. Він же став власником земельної ділянки 5922355100:01:007:0857 площею 0,0859 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за тією ж адресою, що підтверджується витягом з ДРРПННМ про реєстрацію права власності №140694223 від 09.10.2018. У лютому 2024 року позивачка звернулася для оформлення спадщини до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Сумської області Вангородського В.В. Проте постановою від 13.02.2024 їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо спадкування житлового будинку так як відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок та державна реєстрація права власності на цей будинок. 12 квітня 2024 року приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області Вангородським В.В. [PERSON] видано свідоцтво на право на спадщину за законом на земельну ділянку з кадастровим номером 5922355100:01:007:0856, на якій розташований житловий будинок. Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і визнання права, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно з положеннями частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Нормами статей 12, 13 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України). Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно із частинами 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спосіб захисту, передбачений статтею 392 ЦК України є різновидом загального способу захисту - визнання права, а тому його може бути використано в зобов`язальних відносинах за відсутності іншого, окрім судового, шляху відновлення порушеного права. Тобто зазначений спосіб захисту як різновид загального способу захисту - визнання права може бути використаний не тільки в речово-правових відносинах, але й у зобов`язально-правових, так як сам по собі факт перебування осіб у тих чи інших відносинах, у тому числі договірних, не може перешкоджати застосуванню до цих відносин норм інститутів загальної частини цивільного права. Способи захисту права, обрані позивачем та застосовані судом, повинні найбільш ефективно поновлювати порушені права. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При ухваленні судового рішення суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, яка згідно статті 17 Закону України «Про виконання та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовується як джерело права. У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути, у тому числі, «легітимні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «PineValleyDevelopmentsLtdandOthersv. Ireland», заява № 12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. theUnitedKingdom, № 10741/84). Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01 червня 2006 року у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) ЄСПЛ вказав, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі «StretchvTheUnitedKingdom», заява N 44277/98). У іншій справі (NKMv. Hungary, скарга № 66529/11) у рішенні від 14 травня 2013 року ЄСПЛ зазначив, що «правомірні очікування» підлягають захисту як власне майно і майнові права. У постанові від 30 січня 2013 року № 6-168цс12 Верховний Суд України визначив майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому. Вказане свідчить про те, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Суд, дослідивши надані позивачкою докази на предмет їх належності, допустимості та достовірності, врахувавши позиції сторін з предмета спору, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки дійсно позивачка як спадкоємець має право на майно в порядку спадкування після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] .

Outcome: approved