Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

У вересні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] у якому просила стягнути з останнього грошові кошти у розмірі 307 176,24 грн., інфляційні збитки в розмірі 55 045,94 та 3 % річних у розмірі 9 316,24 грн. Свої вимоги позивач зводить до того, що 01.03.2021 року [PERSON] та [PERSON] уклали спочатку усний, а потім письмовий договір підряду на проведення ремонтно-будівельних робіт в квартирі [ADDRESS] . Позивач вказує, що згідно домовленості відповідач забезпечує проведення ремонтно-будівельних робіт в квартирі позивача. В обов`язки відповідача входило також закупівля будівельних матеріалів. Таким чином, позивач вказує, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини на підставі договору підряду, які регулюються положеннями ЦК України, а також ЗУ «Про захист прав споживачів» у їх системному зв`язку. Позивач зазначає, що зважаючи на обговорені умови на прохання відповідача надавала останньому кошти, що підтверджується відповідними розписками. Натомість відповідач не зробив жодних дій щодо здійснення ремонтно-будівельних робіт в квартирі і кошти не повернув. Позивач вказує, що відповідно до розписки від 01.03.2020 року надала відповідачу грошову суму у розмірі 1900 доларів США, від 02.03.2020 року - 700 доларів США, від 03.03.2020 року - 300 доларів США, від 05.03.2020 року - 3 000 доларів США; від 29.03.2021 року - 3000 доларів США; від 01.04.2021 року - 100 доларів США; 01.04.2021 року - 2000 доларів США; 14.04.2021 року - 100 доларів США. Таким чином, за твердженням позивача, загальна сума яку відповідач отримав від позивача становить 8 400 дол. США, що еквівалентно 307 176, 24 грн. за курсом НБУ від 04.09.2022 року. Позивач звертає увагу суду на той факт, що розписки написані власноруч відповідачем, що не заперечується [PERSON] . Розписка містить, зокрема, дату складання і отримання грошових коштів в конкретно визначеній сумі. З огляду на зазначене позивач просить стягнути кошти з відповідача, вважаючи їх позикою. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі, просив у позові відмовити вказував, що між сторонами був укладений договір підряду, згідно умов якого відповідач виконав всі свої зобов`язання. Також представник відповідача вказував, що надані позивачем розписки не є позикою. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, заслухавши представника позивача та представника відповідача, судом встановлено наступне. З дослівного змісту розписки, яка міститься у матеріалах справи (а.с 9-10) вбачається: - [PERSON] взяв 1 900 дол. на матеріали 1.03.20; - [PERSON] взяв на матеріал 700 дол. 2.03.20 курс 27,85; - [PERSON] взяв на матеріали 300 дол. 3.03.20; - [PERSON] взяв аванс за будівельні роботи 3 000 дол. (82 950 гр) 5.03.2020; - [PERSON] взяв на матеріали 300 дол. 29.03.21 курс 27,7; - [PERSON] взяв на матеріали 100 дол. 1.04.2021 курс 27,7; - [PERSON] взяв аванс на виконання робіт в сумі 2 000,00 дол. 1.04.21; - [PERSON] взяв на матеріали 100 дол. 14.04.21; Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з правочинів та договорів. За правилами статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, заміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім того, частиною першою статті 530, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Великої палати Верховний Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464-3790/16-ц за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. При цьому, зміст розписки на яку посилається позивач як на підставу для даного позову не містить ідентифікації позичальника, не вказано дати та умов повернення коштів. Таким чином, розписка на яку посилається [PERSON] не є за своїми ознаками та змістом підтвердженням укладення між сторонами договору позики коштів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Тобто, позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог. При цьому, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження дійсного укладення договору позики коштів між сторонами. За ч. 1, 3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групу доказів). Враховуючи вищенаведене, дослідивши наявні у справі докази, встановивши обставини справи, суд вважає за потрібне у задоволенні позову про стягнення грошових коштів - відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed