Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Зощенко В.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого зазначила наступне. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем, перебуває на її піклуванні та повному утриманні. Відповідач протягом тривалого часу не приймає участі у вихованні дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не спілкується з ним, не виявляє інтересу до його життя, таким чином ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У зв`язку з цим, позивач просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді від 21.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачу встановлено строк для подання відзив. Ухвалою суду від 21.06.2024 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові просив розглянути справу у відсутність позивача, зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та зазначив, що підтримує позовні вимоги. На підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін у справі, без фіксації судового процесу, на підставі наявних у справі доказів, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кам`янсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 20, є сторони у справі: [PERSON] та [PERSON] . Матеріалами справи підтверджено, що неповнолітній [PERSON] мешкає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно із Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 12.03.2024, складеним комісією у складі старости [PERSON] , діловода [PERSON] , директора Будинку культури Милько С.С. , встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] забезпечений належними умовами для проживання та його розвитку. Згідно з довідкою від 26.02.2024 року № 29, [PERSON] здобуває освіту у 8-му класі комунального закладу «Василівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Запорізької обласної ради за дистанційною формою навчання. На повному державному утриманні не перебуває. Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області від 10.10.2023 року № 07-02/823, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні з 07.12.2022 року і отримує «Державну соціальну допомогу особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю», а саме здійснює догляд за сином, дитиною з інвалідністю [PERSON] , [INFO] . Допомога призначена по 06.12.2024 року. Крім того, з матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] має заборгованість по аліментам, які стягуються на користь позивача [PERSON] по ВП 29931536, ВП 29931603, що підтверджується відповідними розрахунками від 04.04.2024 року, наданими Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Таким чином, за встановлених в ході судового розгляду обставин, неповнолітня дитина [PERSON] перебуває на утриманні матері - [PERSON] , відповідачем, який є батьком дитини, зазначені обставини не спростовано і не заперечуються, будь-яких даних щодо виконання відповідачем батьківських обов`язків по відношенню до дитини суду не надано. На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові, та обґрунтованості позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини ; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток ; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя ; поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно вимог статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. За роз`ясненнями, наданими у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Судом встановлено, що за результатами засідання комісії з питань захисту прав дитини Коропської селищної ради Чернігівської області 29.03.2024 року складено Висновок, затверджений рішенням від 17.04.2024 року № 352, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі зібраних матеріалів, з яких достовірно встановлено, що за місцем проживання дитина забезпечена належними умовами проживання, утриманням дитини займається мати, з якою проживає дитина. Батько дитини [PERSON] не приймає участі у вихованні сина, не підтримує з ним зв`язок, утриманням дитини не займається. Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та такими, що не суперечить інтересам дитини. Згідно положень ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про підтвердження факту ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини [PERSON] відповідачем [PERSON] . Вирішуючи позовні вимоги, суд враховує вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, де, зокрема, зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За викладених обставин, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування відповідачем своїх обов`язків відносно дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 гривень.

Outcome: approved