Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди. 07.09.2023 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. 09 листопада 2023 року позовні вимоги було задоволено повністю шляхом винесення заочного рішення. 19 березня 2024 року заочне рішення суду по даній справі було скасовано і призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач в позовній заяві мотивував свої вимоги наступним. 23.04.2019 р. близько 01.30 год. на автодорозі Львів - Луцьк відбулася ДТП за участю автомобіля «Опель Омега», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Вказав, що враховуючи наслідки ДТП, позивачу була спричинена шкода, яка проявилася у витратах, понесених позивачем на лікування, у тимчасовій втраті працездатності та заподіяній моральній шкоді. Вказав, що на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Українська пожежно-страхова компанія" за спричинену шкоду майну, життю та/або здоров`ю третіх осіб, відповідно до полісу АО/3150457, що діяв станом на дату спричинення такої шкоди. Зазначив, що 03.12.2019 р. Приватному акціонерному товаристві "Українська пожежно-страхова компанія" було скеровано представником позивача Повідомлення про ДТП від 28.11.2019 р., заяву на виплату страхового відшкодування витрат на лікування, страхового відшкодування, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності та заподіяною моральною шкодою з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування. До відповідача, як до відповідальної особи за відшкодування спричиненої шкоди його страхувальником, були пред`явлені вимоги сплатити страхове відшкодування в загальному розмірі 16 942,05 грн., зокрема 806,75 грн. заподіяної моральної шкоди. ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" не виплатила зазначену суму страхового відшкодування. Тому [PERSON] довелося звернутися з позовом про стягнення з Страховика суми страхового відшкодування до суду. Судом стягнуто на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 16 942 грн. 05 коп., в тому числі 806,75 грн. заподіяної моральної шкоди. Протягом 2020 та 2021 року позивач продовжувала лікування, понесла на це відповідні витрати та їй було призначено II групу інвалідності. У відповідності до Угоди про припинення зобов`язання угодою сторін від 18.07.2022 року сторони дійшли згоди, що розмір відшкодування, який Страховик зобов`язаний сплатити [PERSON] складає 95 000 (дев`яносто п`ять тисяч) грн., з яких: 15 000 грн. відшкодування витрат на лікування, 4 000 (чотири тисячі) грн. відшкодування в зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, 73 000 (сімдесят три тисячі) грн. відшкодування шкоди, заподіяної в зв`язку з стійкою втратою працездатності, 3 000 (три тисячі) грн. моральної шкоди є остаточним та таким, що не підлягає оскарженню чи зміні. Вказана сума страхового відшкодування була виплачена [PERSON] 20.07.2022 року. Таким чином, Страховиком було виплачено на користь позивача на умовах, передбачених законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» заподіяну моральну шкоду і загальному розмірі 3 386,68 грн. Оскільки позивачу шкода, спричинена у ДТП за участю автомобіля, який являється джерелом підвищеної небезпеки, і управління яким здійснював водій, у такого водія виник обов`язок відшкодувати позивачу таку спричинену шкоду, а у позивача виникло право на одержання компенсації такої шкоди. Позивач потребувала і потребує постійного лікування за період з жовтня 2020 року по теперішній час. Через фізичну травму позивач змушена змінити свій звичний стиль життя, тривалий час знаходилася на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, перенесла оперативні втручання, що завдало їй фізичних та душевних страждань. У зв`язку з цією травмою позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, що означає стійку втрату працездатності. З травня 2019 року до кінця 2020 року позивач змушена була пересуватися на милицях, за своїм станом здоров`я проходила тяжкий і довгий курс реабілітації. З урахуванням викладеного, глибини вже перенесених позивачем моральних страждань та тих нескінченних страждань, що будуть переслідувати позивача довготривалий час, перенесених нею моральних переживань, які продовжують тривати по даний час і ніколи не закінчаться, та пов`язаних з цим істотними вимушеними змінами у її життєвих стосунках, часу та зусиль, які можливо хоч частково відновлять стан її психологічного здоров`я, позивач оцінила завдану їй моральну шкоду у 300 000,00 грн. Просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] 296193 гривні 25 копійок заподіяної моральної шкоди та 10 000 гривень 00 копійок витрат на правову допомогу. Відповідач подав відзив на позов, в якому провис позовні вимоги задовольнити частково в розмірі 10000,00 грн. Свій відзив мотивував тим, що на його думку у діях відповідача відсутня вина у ДТП та протиправна поведінка, адже ДТП сталася внаслідок свідомого переходу [PERSON] дороги в невстановленому місці, яка самостійно наразила себе на небезпеку. Дорожньо-транспортна пригода та негативні для Позивача наслідки у вигляді втрати здоров`я стались внаслідок хоча й не умисних, але однобічних протиправних необережних дій виключно [PERSON] , що дає підстави для зменшення розмірів відшкодування зазначених в позовних вимогах. Зауважив, що 01.05.2019 [PERSON] написала розписку, з якої вбачається, що претензій до водія [PERSON] остання не має, а ДТП сталося із її вини. Також на момент написання вказаної розписки позивач [PERSON] не висловлювала до відповідача [PERSON] жодних претензій ні морального, ні матеріального характеру. Зазначив, що додані Позивачем медичні виписки та довідки до акта огляду МСЕК від 14.07.2020, 29.07.2021, 27.09.2023 (де огляд інваліда: повторний, причина інвалідності: загальне захворювання) не доводять причинний зв`язок між діями Відповідача та моральною шкодою, отриманою Позивачем. Вказав, що Позивач ввела в оману суд, зокрема про те, що 2 групу інвалідності їй встановлено внаслідок травми, отриманої при ДТП (23.04.2019). Адже наявна у Позивача 2 гр. інвалідності (загальне захворювання) уже була вчергове продовжена станом на 28.11.2018. Зазначив, що заявлений розмір моральної шкоди в розмірі 296 193,25 грн є значно завищеним та необгрунтованим, що не відповідає принципу розумності та пропорційності. Представник позивача у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення. Представник відповідача в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково з підстав, викладених у відзиві на позов. У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи письмові докази. З довідки про перевірку чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ вбачається, що транспортний засіб «OPEL OMEGA», р.н. [NUMBER] , станом на 23.04.2019 року був застрахований у ПрАТ «УПСК» по полісі № АО3150457 . З постанови про закриття кримінального провадження від 31.07.2019 року вбачається, що 23.04.2018 року близько 01.30 год. [PERSON] , [INFO] , житель с. Піски, Горохівського району Волинської області, керуючи належним йому транспортним засобом, автомобілем марки «OPEL OMEGA», шасі № [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , 1988 року випуску, рухався автодорогою Н-17, сполучення м. Львів - м. Луцк, проїжджаючи між населеними пунктами м. Радехів та с. Вузлове Радехівського району Львівської області, рухаючись в напрямку м. Радехів Львівської області, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , жительку с. Артасів Жовківського району Львівської області. Внаслідок даного ДТП пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження та госпіталізована в Радехівську ЦРЛ для надання медичної допомоги. Згідно висновку експерта №1/640 від 06.06.2019 року вбачається, що автомобіля марки «OPEL OMEGA», р.н. [NUMBER] , 1988 року випуску під керуванням [PERSON] на пішохода [PERSON] , відбувся на правій смузі руху відносно напрямку руху до м. Радехів та при цьому автомобіль рухався в межах своїх слідів гальмування. Враховуючи вищевказане те, що [PERSON] не пройшла судово-медичної експертизи та будь-яких документів які б підтверджували отримання нею тілесних ушкоджень середньої чи тяжкої важкості не надала, а тому в діях [PERSON] відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, однак в діях [PERSON] вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст.127 КУпАП, слідчий постановив кримінальне провадження №12019140280000134 від 23.04.2019 року закрити у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] та [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України; копію постанови направити начальнику Жовківського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] . З виписного епікризу з медичної карти № 4756/173/532 вбачається медичний діагноз [PERSON] станом на 23.04.2019 року. З листа КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» № 6988 від 06.11.2019 року вбачається, що [PERSON] з 23.04.2019 року по 24.05.2019 року знаходилася на стаціонарному лікуванні, отримала лікування згідно листка призначень та здійснювала за власні кошти придбання вказаних медикаментів. З виписки із медичної карти № 5527/318 вбачається медичний діагноз [PERSON] станом на 30.10.2020 року та те, що така перебувала в стаціонарі госпіталя з 06.10.2020 року по 30.10.2020 року. З виписки із медичної карти № 15792 вбачається медичний діагноз [PERSON] станом на 29.06.2021 року. Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серія 12 ААБ № 821984 за результатами огляду 28.11.2018 р. позивачу встановлена II група інвалідності за загальним захворюванням. Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серія 12 ААБ № 358001 14.07.2020 р. позивачу встановлена II група інвалідності за загальним захворюванням. Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серія 12 ААВ № 066454 за результатами огляду 29.07.2021 р. позивачу встановлена II група інвалідності за загальним захворюванням з ураженням опорно-рухового апарату. З копії постанови Львівського апеляційного суду від 29.12.2021 року вбачається, що судом стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 16 942 грн. 05 коп. У відповідності до Угоди про припинення зобов`язання за угодою сторін від 18.07.2022 року [PERSON] та ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" дійшли згоди, що розмір відшкодування, який Страховик зобов`язаний сплатити [PERSON] складає 95 000 (дев`яносто п`ять тисяч) грн., з яких: 15 000 грн. відшкодування витрат на лікування, 4 000 (чотири тисячі) грн. відшкодування в зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, 73 000 (сімдесят три тисячі) грн. відшкодування шкоди, заподіяної в зв`язку з стійкою втратою працездатності, 3 000 (три тисячі) грн. моральної шкоди є остаточним та таким, що не підлягає оскарженню чи зміні. У відповідності до довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ № 380203 позивачу продовжена II група інвалідності на строк до 01.08.2024 року. З копій договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 0139-ц від 30.03.2020 року, додатку № 1 до нього, детального розрахунку робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 15.08.2022 року вбачається, що позивач отримала послуг правової допомоги по даній справі на суму 10000,00 грн. Судом в судовому засіданні було також досліджено індивідуальну програму реабілітації інваліда № 706 та копію розписки [PERSON] від 01.05.2019 року. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Судом встановлено, що станом на 28.11.2018 року позивачу встановлена II група інвалідності за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серія 12 ААБ № 821984. В подальшому II група інвалідності за загальним захворюванням позивачу продовжувалася. Судом встановлено, що 23.04.2019 року близько 01.30 год. [PERSON] , керуючи належним йому транспортним засобом, автомобілем марки «OPEL OMEGA», шасі № [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , 1988 року випуску, рухався автодорогою Н-17, сполучення м. Львів - м. Луцьк, проїжджаючи між населеними пунктами м. Радехів та с. Вузлове Радехівського району Львівської області, рухаючись в напрямку м. Радехів Львівської області, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок даного ДТП пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження та госпіталізована в Радехівську ЦРЛ для надання медичної допомоги. Згідно висновку експерта №1/640 від 06.06.2019 року вбачається, що наїзд автомобіля марки «OPEL OMEGA», р.н. [NUMBER] , 1988 року випуску, під керуванням [PERSON] на пішохода [PERSON] , відбувся на правій смузі руху відносно напрямку руху до м. Радехів та при цьому автомобіль рухався в межах своїх слідів гальмування. Враховуючи вищевказане та те, що [PERSON] не пройшла судово-медичної експертизи та будь-яких документів, які б підтверджували отримання нею тілесних ушкоджень середньої чи тяжкої важкості не надала, а тому в діях [PERSON] відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, однак в діях [PERSON] вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст.127 КУпАП, слідчий постановив кримінальне провадження №12019140280000134 від 23.04.2019 року закрити у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] та [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, що підтверджується копією постанови про закриття кримінального провадження від 31.07.2019 року. Судом встановлено, що у зв`язку із отриманими під час ДТП ушкодженнями позивачка з 23.04.2019 року перебувала на лікуванні, що підтверджується копією виписного епікризу з медичної карти № 4756/173/532, копією листа КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» № 6988 від 06.11.2019 року. Судом встановлено, що 01.05.2019 року [PERSON] написала розписку про те, що по факту ДТП претензій до водія [PERSON] вона не має, від проходження судово-медичної експертизи відмовляється та просить закрити кримінальне провадження, оскільки на її думку ДТП сталося з її вини, що підтверджується копією цієї розписки. Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в 296193,25 грн., виходячи з того, що позивачу шкода, спричинена у ДТП за участю автомобіля, який являється джерелом підвищеної небезпеки, і управління яким здійснював водій, у такого водія виник обов`язок відшкодувати позивачу таку спричинену шкоду, а у позивача виникло право на одержання компенсації такої шкоди. Позивач потребувала і потребує постійного лікування за період з жовтня 2020 року по теперішній час. Через фізичну травму позивач змушена змінити свій звичний стиль життя, тривалий час знаходилася на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, перенесла оперативні втручання, що завдало їй фізичних та душевних страждань. У зв`язку з цією травмою позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, що означає стійку втрату працездатності. З травня 2019 року до кінця 2020 року позивач змушена була пересуватися на милицях, за своїм станом здоров`я проходила тяжкий і довгий курс реабілітації. З урахуванням викладеного, глибини вже перенесених позивачем моральних страждань та тих нескінченних страждань, що будуть переслідувати позивача довготривалий час, перенесених нею моральних переживань, які продовжують тривати по даний час і ніколи не закінчаться, та пов`язаних з цим істотними вимушеними змінами у її життєвих стосунках, часу та зусиль, які можливо хоч частково відновлять стан її психологічного здоров`я, позивач просить стягнути моральну шкоду. Твердження позивача про те, що у зв`язку з травмою внаслідок ДТП позивачу встановлено ІІ групу інвалідності спростовується копією довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААБ № 821984, відповідно до якої II група інвалідності за загальним захворюванням позивачу була встановлена ще до дати ДТП. Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачу, який зазнав фізичні та душевні страждання, діями відповідача, пов`язаними з експлуатацією джерела підвищеної небезпеки, було завдано моральну шкоду, яка перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із цими діями відповідача. Факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань, втрат немайнового характеру підтверджуєтьсявиписним епікризом з медичної карти № 4756/173/532, листом КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» № 6988 від 06.11.2019 року, випискою із медичної карти № 5527/318, випискою із медичної карти № 15792, довідкою до акту огляду МСЕК серія 12 ААБ № 358001, довідкою до акту огляду МСЕК серія 12 ААВ № 066454, довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ № 380203. Однак, враховуючи те, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 31.07.2019 року в діях [PERSON] відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, однак в діях [PERSON] вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.127 КУпАП, те, що [PERSON] визнавала свою вину у вчиненні ДТП, що вбачається із її власноручної розписки від 01.05.2019 року, та положення ч.2 ст. 1193 ЦК України, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги характер події, характер та обсяг моральних страждань, перенесених позивачем у зв`язку із отриманими травмами, характер немайнових втрат позивача, стан її здоров`я та майновий стан відповідача, суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково в розмірі 10000 гривень 00 копійок. Інших фактичних даних, які мають значення для справи, немає. Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, витрати позивача на професійну правничу допомогу потрібно стягнути з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 337 гривень 62 копійок. Окрім цього, відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судових витрат, з відповідача необхідно стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог 100 грн. 00 коп. судового збору в користь держави.

Outcome: partial