Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі також [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач) про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 18.06.2016 сторони зареєстрували шлюб у Канівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Починаючи з грудня 2023 року шлюбні відносини фактично припинилися, Позивач почав проживати окремо в будинку батьків, а відповідач залишилася проживати у спільному будинку. Причиною припинення шлюбних відносин стали ті обставини, що при вирішення сімейних проблем сторони не приходили до спільної згоди, на цих підставах виникали непорозуміння. Шлюб носить формальний характер, сім`я фактично припинила своє існування, оскільки сторони разом не проживають, втратили повагу один до одного і сімейну близкість, спільного господарства не ведуть. Сторін нічого не об`єднує крім дітей. Відносини перестали мати ознаки сім`ї. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Просить шлюб розірвати та стягнути понесені ним судові витрати з відповідача. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.07.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.16). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, при поданні позовної заяви зазначив, щоб справу розглядали без його участі. Щодо заочного розгляду справи не заперечує (а.с.4). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує, щодо їх задоволення. Наслідки визнання позову зрозумілі (а.с.22). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 18.06.2016 Канівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №63, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Канівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище " [PERSON] " (а.с.8). Сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями Свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 20.09.2016 та серії [NUMBER] від 20.12.2017 року (а.с.9-10). Згідно ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та дітей, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України (далі СК України), позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних відносин. Позивач зазначає про відсутність намірів відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем, позовні вимоги відповідач визнала повністю. З часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулось. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін та інтересам дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Так, відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає. Таким чином, позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи всі зібрані по справі докази, а також те, що збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач категорично не має наміру зберігати шлюб, він носить формальний характер і відновити подружні стосунки неможливо, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК Україниу разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки суд задовольняє позов, а відповідач позов визнала, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved