Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.07.2024 року в позові [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації відмовлено. 31.07.2024р. до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] , який діє в інтересах відповідача [PERSON] , про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат. Вказана заява мотивована тим, що в ході розгляду справи [PERSON] понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 гривень, що підтверджується долученими до заяви документами, а саме: договором про надання правничої допомоги від 18.01.2024р., додатком №1 від 18.01.2024р. до договору про надання правничої допомоги від 18.01.2024р., актом приймання-передачі від 25.07.2024р. до договору про надання правничої допомоги від 18.01.2024р., а також квитанціями до прибуткового касового ордеру №1 від 18.01.2024р. та №18 від 25.07.2024р. Сторона відповідача до закінчення судових дебатів зробила відповідну заяву про подання доказів у порядку та строки, передбачені ч.8 ст. 141 ЦПК України, зазначала про компенсацію понесених витрат у відзиві, а також у вступному слові. Оскільки питання про компенсацію вказаних коштів під час ухвалення судом рішення 25.07.2024р. вирішено не було, [PERSON] просив суд ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 гривень. В судове засідання відповідач та її представник не з`явилися, представник відповідача [PERSON] подав письмове клопотання, в якому просив заяву про ухвалення додаткового рішення розглянути за його відсутності та задовольнити її в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви представника відповідача заперечив та просив повністю відмовити в стягненні з нього на користь відповідачки витрат на професійну правничу допомогу. Свою позицію мотивував тим, що він не погоджується з рішенням суду про відмову в його позові; вважає, що діями відповідачки була порушена його честь, гідність і ділова репутація, а тому в нього не може виникнути обов`язок компенсувати витрати [PERSON] на залучення адвоката. Заслухавши позицію позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши доводи поданої заяви, суд приходить до висновку про її обґрунтованість та вважає за необхідне її задовольнити з наступних підстав. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частини друга, третя статті 270 ЦПК України). Статтею 141 ЦПК України регламентовано порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так, відповідно до ч.1, п.2 ч.2 вказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положенням статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року№ 23-рп/2009 у справі за конституційним зверненням [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати,які мають розумний розмір. Чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22). Судом встановлено, що 18 січня 2024 року між адвокатським бюро «Василя Тарасенка» та [PERSON] було укладено договір про надання правничої допомоги. Предметом даного договору сторони погодили надання клієнту правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі. Складання заяв, скарг, заперечень процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Представництво та захист інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та кримінального судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, а також в інших державних органах, органах місцевого самоврядування, правоохоронних органах, в тому числі під час досудового розслідування у кримінальних провадженнях, перед фізичними та юридичними особами. Згідно розділу 6 договору про надання правничої допомоги від 18.01.2024р., розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правничу допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємнгою частиною цього договору. Така додаткова угода може бути викладена в формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін. Відповідно до Додатку №1 до договору про надання правничої допомоги від 18.01.2024р. сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката за договором про надання правничої допомоги становить 8000,00 гривень. Оплата послуг адвоката здійснюється двома платежами, а саме: перший платіж (аванс) у розмірі 4000,00 гривень клієнт сплачує бюро в день укладення договору про надання правничої допомоги, тобто 18.01.2024р.; другий платіж у розмірі 4000,00 грн. клієнт сплачує бюро не пізніше наступного дня після розгляду Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області цивільної справи №346/7420/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації. Квитанціями до прибуткового касового ордера №1 від 18.01.2024р. та №18 від 25.07.2024р. підтверджується сплата [PERSON] на користь адвокатського бюро «Василя Тарасенка» 8000,00 грн. по договору про надання правничої допомоги (два платежі по 4000,00 грн.). В акті приймання-передачі за договором про надання правничої допомоги від 18.01.2024р. вказано перелік та найменування наданих адвокатом послуг та кількість витрачених ним годин в цивільній справі №346/7420/23. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. В судовому засіданні 25.07.2024р. в ході судових дебатів представником відповідача [PERSON] була зроблена заява про те, що подача доказів понесених судових витрат відповідачем буде подана протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Отже, вимога щодо подання доказів представником відповідача була дотримана. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21). Таким чином, суд, врахувавши зв`язок витрат з розглядом справи, добросовісну поведінку відповідача та її представника під час розгляду справи, обсяг наданих ним відповідачу послуг, відповідність та пропорційність розміру витрат предмету спору, а також відсутність будь-яких обґрунтованих заперечень щодо заявленої суми зі сторони позивача, відсутність мотивованого клопотання про їхнє зменшення, знаходить вимоги відповідача, в інтересах якої діє представник відповідача [PERSON] , обґрунтованими, а тому задовольняє їх в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved