Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

03.04.2024 представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав: [PERSON] , [PERSON] , у відношенні їх дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з батьків аліменти на користь дитини; [PERSON] , [PERSON] , у відношенні їх дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з батьків аліменти на користь дитини. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , а батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Діти проживали за адресою: [ADDRESS] , з матір`ю [PERSON] , яка систематично вживає наркотичні засоби та ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Службою у справах дітей за вказаною вище адресою перевіркою встановлено, що умови проживання дітей не задовільні, мати не заперечує про вживання наркотичних засобів (підтверджено випискою з медичної карти амбулаторного хворого). Батько [PERSON] , [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , участі у вихованні дитини не приймає та не спілкується з ним, категорично відмовився від спілкування. Батько [PERSON] , [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] , ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків, зі слів дитини зловживає алкоголем. Дітей госпіталізовано до КНП ММР «Міська дитяча лікарня №2», вони перебувають на обліку як такі, що опинилася в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків від належного виконання батьківських обов`язків. Влітку 2023 малолітня [PERSON] , перебуваючи в дитячій лікарні самостійно зателефонувала на спецлінію «102» та просила вжити заходів до матері, яка не доглядає за нею та її братом, не забезпечує продуктами харчування та вживає наркотичні засоби, дитина відмовилась проживати з матір`ю, мати неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. 26.03.2024, на засіданні комісії по захисту прав дитини Миколаївської міської ради, розглядалось питання щодо належного виконання батьками батьківських обов`язків та негайне відібрання дітей від батьків. Ухвалою суду від 04.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 18.04.2024 на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 17.04.2024 № 4227/02.02.01-22/03/020/24 про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] , [PERSON] батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [PERSON] батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 10.05.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному об`ємі, просила суд їх задовольнити, посилаючись на те, що батьки самоусунулись від виховання дітей та таке позбавлення батьківських прав буде сприяти захисту прав дітей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог в частині позбавлення її батьківських прав та в цій частині просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що любить своїх дітей та хоче з ними проживати, крім того зробила для себе висновки та стала на шлях виправлення, не вживає наркотичні засоби. А саме на даний час проживає з цивільним чоловіком в його житлі де є належні умови проживання для дітей, крім того їх сім`я має дохід для належного утримання дітей. Також додала, що періодично зустрічається із дітьми, які постійно наполягають на бажанні проживати разом з нею. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомлено, заяв, відзив не надано. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до судового засідання не з`явився. Подано до суду заяву, якою покладається на розсуд суду при розгляді спору, заперечень щодо задоволення позовних вимог немає. Вислухавши сторони, неповнолітнього, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.10.2009 є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] і [PERSON] згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.09.2014 є батьками [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.03.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище [PERSON] змінено на дошлюбне « [PERSON] ». Згіфдно повідомлення служби у справах дітей адміністрації Центрального району від 20.06.2023 №193/08.01-17 здійснено вихід за місцем проживання [PERSON] , проведено обстеження умов його проживання за адресою: [ADDRESS] . Було встановлено, що дане житло є однокімнатною квартирою з усіма зручностями, у кімнаті наявне місце для занять та відпочинку дитини. Батько [PERSON] пояснив, що регулярно спілкується з донькою, щотижня дитина залишається у нього на декілька днів, він купляє їй одяг та взуття, приділяє увагу її навчанню. У вихованні догляді за дитиною батькові допомагає його мати [PERSON] , яка проживає у цьому ж будинку в кв.5 де також наявні належні умови проживання для нормальної життєдіяльності та розвитку дитини. [PERSON] дуже хвилюється за долю онуки, мати приводила постійно дитину брудну, бабуся наголошувала матері на необхідність систематичного навчання дитини, допомагала надолужити дитині навчальний план, мати не слухалась. Батько бажає, щоб донька проживала з ним, адже мати [PERSON] зловживає наркотичними засобами та не приділяє уваги дитині. Згідно повідомлення служби у справах дітей адміністрації Центрального району від 29.06.2023 №196/08.01-17 за адресою: [ADDRESS] проживає матір [PERSON] яка повідомила, що її син [PERSON] тривалий час проживає зі своєю новою сім`єю за іншою адресою. Повідомила, що син перераховує аліменти на утримання онука, мати хлопця тривалий час створювала перешкоди для спілкування сина з батьком, дитина не бажає тепер спілкуватись з батьком та бабусею, [PERSON] звинувачує [PERSON] у неможливості своєї участі у вихованні сина. Згідно характеристики Миколаївської гімназії № 10 від 08.06.2023, [PERSON] , [INFO] , характеризується позитивно, але батьки не цікавляться успіхами дитини, не контролюють виконання домашніх завдань, не відвідують батьківські збори, спілкування з матір`ю тільки у телефонному режимі, батько жодного разу не відвідав школу, мати приділяє дитині недостатньо уваги (характеристика від 08.06.2023). Згідно характеристики Миколаївської гімназії № 10 від 08.06.2023, [PERSON] [INFO] , характеризується позитивно, завдання виконував не систематично, немає мотивації до навчання, під час дистанційного навчання, протягом першого семестру майже не виходив на уроки, дуже рідко виконував домашні завдання, мати поцікавилася успіхами дитини в останній навчальний день, класний керівник спілкується з матір`ю виключно у телефонному режимі, вона не відвідує батьківські збори. Згідно повідомлення поліції від 04.07.2023 підтверджує про факт звернення [PERSON] , [INFO] , на номер «102» і просила вжити заходи до своєї матері [PERSON] , яка не доглядає за нею та її братом, вдома немає їжі, остання вживає наркотичні засоби. За актами обстеження умов проживання від 01.06.2023, від 13.07.2023, від 24.10.2023, від 21.03.2024 за адресою: [ADDRESS] , встановлено в помешканні неприємний запах, розкидані речі, посуд брудний, діти голодні, брудні, на матір складено адмінпротокол за ст. 184 КУпАП. Виписка №603 із медичної карти амбулаторного хворого засвідчує гостру інтоксикацію внаслідок вживання наркотичних засобів [PERSON] . Згідно наданого суду висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від висновок органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 17.04.2024 № 4227/02.02.01-22/03/020/24 останній вважає доцільним позбавити [PERSON] , [PERSON] , батьківських прав по відношенню до дитини, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , батьківських прав по відношенню до дитини, [PERSON] , [INFO] . Згідно наданої КП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» виписки № 1058 від 14.07.2024 відповідач [PERSON] є тверезою, наркотичних засобів в організмі не виявлено. Допитаний в судовому засіданні 06.06.2024 неповнолітній [PERSON] , [INFO] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, щодо позбавлення відносно нього батьківських прав матері та батька. Зазначив, що на даний час разом із сестрою проживає у прийомній сім`ї, однак він та сестра бажають проживати разом із матір`ю, оскільки люблять її та вона на даний час змінила свою поведінку. Допитаний в судовому засіданні 25.07.2024 у якості свідка [PERSON] зазначив, що проживає у цивільному шлюбі разом із [PERSON] у його квартир, де є всі необхідні умови для проживання дітей. Також додав, що бажає щоб діти проживали разом з ними, він має можливість забезпечити сім`ю, оскільки має постійний заробіток, крім того додав, що [PERSON] вже значний час не вживає наркотичні засоби та стала на шлях виправлення. Положеннями ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особистості необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним зокрема, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Рішенням Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2009 року в справі «Савіни проти України», визначено, що під час розгляду справи суд повинен з`ясовувати, чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів; чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини; чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження та чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки; чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я; чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки); чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків (ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов`язками матері та батька. Згідно з ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. На підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Європейський суд з прав людини у рішенні від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Також, положення статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 визначають, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, згідно до вимог ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Стороною позивача не було надано суду достатньо належних та допустимих доказів в підтвердження позовних вимог, щодо необхідності позбавлення відповідачів [PERSON] , [PERSON] , крім того щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] суд встановивши дійсні обставини справи та взявши до уваги її поведінку, що свідчить про її виправлення, а також думку сина [PERSON] вважає позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Фактично на підтвердження позовних вимог стороною позивача надано лише висновок про доцільність такого позбавлення, який не носить для суду обов`язкового характеру. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed