Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

15.02.2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, в якому просила стягнути з [PERSON] [INFO] , на користь [PERSON] [INFO] , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , за період з 31 березня 2023 року по 01 лютого 2024 року у розмірі 25932,95 грн. В обґрунтуванні позову вказувала, що 05 квітня 2023 року Октябрським районним судом м. Полтави винесено судовий наказ № 554/2758/23, яким стягнуто із [PERSON] [INFO] , на користь [PERSON] [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 31.03.2023 року, та продовжувати до досягнення дитиною повноліття. 10 липня 2023 року Київським районним судом м. Полтави шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] розірвано. Боржник добровільно в повному обсязі платити аліменти не бажає і обставини, які є причиною несплати не називає. [PERSON] приховує свої доходи, 31.01.2024 року він був зареєстрований як фізична особа-підприємець, проте після накладення арешту на його рахунки державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби 05.02.2024 року він припинив діяльність, щоб ухилитися від сплати аліментів від даного виду доходу. За період з 31.03.2023 року по 01.02.2024 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] становить 25932,95 грн., що підтверджується довідкою розрахунком заборгованості зі сплати аліментів старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Враховуючи те, що граничний розмір пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, загальний розмір пені (36617,3 грн.) необхідно зменшити до суми заборгованості по аліментам (25932,95 грн.). Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 15.02.2024 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, згідно якої просила розглядати справу без її участі. Відповідач до судового засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Встановлено,\~що 05 квітня 2023 року Октябрським районним судом м. Полтави винесено судовий наказ № 554/2758/23, яким стягнуто із [PERSON] [INFO] , на користь [PERSON] [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 31.03.2023 року, та продовжувати до досягнення дитиною повноліття. 10 липня 2023 року Київським районним судом м. Полтави шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] розірвано. Боржник добровільно в повному обсязі платити аліменти не бажає і обставини, які є причиною несплати не називає. [PERSON] приховує свої доходи, 31.01.2024 року він був зареєстрований як фізична особа-підприємець, проте після накладення арешту на його рахунки державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби 05.02.2024 року він припинив діяльність, щоб ухилитися від сплати аліментів від даного виду доходу. За період з 31.03.2023 року по 01.02.2024 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] становить 25932,95 грн., що підтверджується довідкою розрахунком заборгованості зі сплати аліментів старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Правовідносини між сторонами по справі виникли з приводу утримання неповнолітньої дитини щодо відповідальності платника аліментів за несплату аліментів. Вказані правовідносини регулюються нормами СК України. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до змісту позовної заяви - сторони по справі перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду, під час шлюбу у сторін народилась дитина, на утримання якої відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти. Вказані обставини відповідачем не заперечуються, крім цього, доводяться наданими суду позивачем доказами. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано, що відповідачем неналежним чином не виконувались зобов`язання по сплаті аліментів за рішенням суду, через що з боку [PERSON] утворився борг. Обставини, на які посилається в обґрунтування позову [PERSON] підтверджені документально доказами, що наведені вище. Виходячи із вказаних розрахунків позивачем обчислено пеню на заборгованість по сплаті аліментів. Отже, судом встановлено, що відповідач був зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини на користь позивача та неналежним чином виконував свої зобов`язання, має заборгованість за вказаними зобов`язаннями. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 Постанови пленуму ВСУ №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) пені настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Таким чином, із наведених вище норм вбачається, що права на неустойку у одержувача аліментів не виникає, якщо платник аліментів доведе, що несплата аліментів була наслідком будь-якої незалежної від нього обставини. Окрім того, відповідно до роз`яснень викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Отже, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Велика Палата Верховного Суду у справі №333/6020/16-ц від 3 квітня 2019 року уточнила сформовану раніше позицію щодо порядку обчислення неустойки (пені) зі сплати аліментів, визначивши, що обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного дня такого прострочення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Згідно ч.2 ст.196 Сімейного кодексу України - розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, суд вважає, що підстав для зменшення розміру пені на аліменти з урахуванням матеріального стану платника немає. Відповідно до ч.1 ст.20 СК України, до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Таким чином, за даними вимогами позовна давність судом не застосовується. Виходячи із наведеного, вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 196 СК України,

Outcome: approved