Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

В липні 2024 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Чортківської міської ради Тернопільської області про визначення частки в спільному майні подружжя та визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві позивачка вказала, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 26.05.1986 року. За час шлюбу, згідно договору купівлі продажу укладеного 17.03.1992 року між нею та Чортківською райспоживспілкою, подружжям Бозунових було набуто у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. 08.02.2000 року вона подала в Чортківську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . В липні 2024 року звернулась до нотаріуса щодо оформлення спадкових прав на частину квартири, що перебувала у спільній сумісності власності її покійного чоловіка. Однак нотаріусом було відмовлено в оформленні спадкових прав та роз`яснено про необхідність вирішення даного питання в судовому порядку, оскільки частка спадкодавця у спільному сумісному майні не визначена, що спонукало звернутися до суду з цим позовом. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, представник подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Представник відповідача Чортківської міської ради Тернопільської області в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 17 січня 2006 року. Згідно договору купівлі продажу укладеного 17.03.1992 року між [PERSON] та Чортківською райспоживспілкою, подружжям Бозунових було набуто у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] . Згідно будинкової книги разом із спадкодавцем [PERSON] на момент смерті були зареєстровані і проживали позивачка [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно листа Чортківської державної нотаріальної контори № 267/02-14 від 02.07.2024 вбачається, що спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] заведена 08 лютого 2000 року за № 28/2000 на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини. Відповідно до даних спадкового реєстру спадкодавець заповіту не залишав. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, п. 2 ст. 370 Цивільного кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частка кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки договір між співвласниками не укладався, то вважати частки визначеними не вбачається за можливе. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1226 ЦК України суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частиною 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У зв`язку з викладеним, суд прийшов до висновку про те, що частки спадкодавця і позивачки у праві спільної сумісної власності подружжя на спірну квартиру є рівними, тобто частка спадкодавця в праві спільної сумісної власності на неї становить 1/2. Таким чином, суд дійшов до висновку про законність і обґрунтованість вимоги позивачки щодо виділення частки померлого у спільному майні і визнати право власності на неї за спадкоємцем позивачкою, оскільки іншого способу захисту порушеного права немає.

Outcome: approved