Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Верхуша Я.О., звернувся до суду 10.04.2024 із позовом, уточнивши який 13.06.2024, просив визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 6,3699 га, із кадастровим номером 1221884300:01:011:0003, розташовану на території Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки (паю) для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 6,3699 га, кадастровий номер 1221884300:01:011:0003, що розташована на території Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. За життя [PERSON] складено заповіт, яким вказану земельну ділянку він заповів [PERSON] . При зверненні до приватного нотаріуса Черник О.П. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачем отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку за померлим [PERSON] . Відповідно до відповіді ГУ Держгеокадастру в Дніпропетровській області, державний акт на право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,3699 га, кадастровий номер 1221884300:01:011:0003 зареєстровано на ім`я [PERSON] . Вказаний Державний акт був у наявності в померлого [PERSON] та зберігався за місцем його проживання з іншими документами, але в 2021 році в будинку сталася пожежа і частина документів, у тому числі Державний акт, згоріли. На день смерті [PERSON] , разом із ним за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована сестра позивача [PERSON] , яка на спадщину не претендує, до нотаріуса з будь-якою заявою не зверталася. Дружина померлого [PERSON] відмовилася від належної обов`язкової їй частки у спадщині, як пенсіонер за віком, на користь сина [PERSON] . Оскільки оригінал правовстановлюючих документів втрачено, у зв`язку з чим, позивач не може прийняти спадщину після смерті батька, що позбавляє можливості реалізувати його спадкові права, тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав з даним позовом. Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2024 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання, задоволено клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 30.04.2024 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Черник О.П. 31.05.2024 надійшла копія спадкової справи № 119/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.51-82). Ухвалою суду від 14.06.2024 прийнято уточнену позовну заяву, замінено відповідача на належного [PERSON] . Відповідачем [PERSON] 08.07.2024 подано заяву про визнання позову. У підготовче засідання сторони, їх представники та третя особа не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача, адвоката Верхуші Я.О. надійшло клопотання, в якому він просив розглядати справу без його та позивача участі, позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову та просив задовольнити. Відповідачем [PERSON] у заяві про визнання позову зазначено про розгляд справи за її відсутності. Представником третьої особи: Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області подано заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні справи покладався на розсуд суду. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження в справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. З огляду на те, що судом вживалися заходи для забезпечення участі сторін та третіх осіб у судовому засіданні та реалізації останніми їх процесуальних прав під час розгляду вказаної справи, визначених ЦПК України, із метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, що не суперечить ст. 223 ЦПК України. Через неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам в сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.12, 70 зворот). За відомостями про право власності з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, [PERSON] на підставі Державного акта від 18.08.2004 ДП № 006994, зареєстрованого за № 010412103968, виданого на підставі рішення органу виконавчої влади Криворізької районної державної адміністрації від 25.11.2003 № 1107-р, на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 6,3699 га, кадастровий номер 1221884300:01:011:0003, яка розташована на території Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.18-20, 54 зворот 57, 71-76). [PERSON] помер [INFO] (а.с.11, 59, 70). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Михайлець Т.І. 01.11.2018, зареєстровано в реєстрі № 108, яким земельну ділянку площею 6,3699 га з кадастровим номером 1221884300:01:011:0003, розташовану на території Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, що належала згідно Державного акта ДП № 006994, виданого Криворізькою районною державною адміністрацією 18.08.2004, заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.13, 58). Після смерті батька [PERSON] 06.10.2023 звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Черник О.П. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, на підставі чого нотаріусом заведена спадкова справа № 119/2023, номер у Спадковому реєстрі № 71356076 (а.с.54, 65). Також, до приватного нотаріуса Черник О.П. 20.10.2023 звернулася дружина померлого [PERSON] [PERSON] , із заявою про відмову від належної їй частки у спадщині після смерті чоловіка [PERSON] , як пенсіонера за віком, на користь сина спадкодавця [PERSON] (а.с.66). Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою Відповідно до\~ст.\~1223\~ЦК України,\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У\~разі відсутності\~заповіту,\~визнання його\~недійсним,\~неприйняття спадщини\~або відмови\~від її\~прийняття спадкоємцями\~за заповітом,\~а також\~у разі\~не охоплення\~заповітом усієї\~спадщини право\~на спадкування\~за законом\~одержують особи,\~визначені у\~ст.\~ст.\~1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як визначено ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Адміністрацією Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області на запит приватного нотаріуса Черник О.П. надано відповідь від 18.01.2024 № 111/7/02-29, що на день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований на території Надеждівсього старостинського округу за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним за цією адресою була зареєстрована донька померлого [PERSON] , [INFO] (а.с.21). Відповідно до ст. ст. 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що визначено у ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Вивченням матеріалів спадкової справи № 119/2023 встановлено, що [PERSON] до нотаріуса із будь-якою заявою після смерті свого батька [PERSON] не зверталася. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Відповідно до п. 1.2, 4.14 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України №296/5 від 22.02.2012, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини та при видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, наявність спадкового майна, його склад та місце знаходження. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Внаслідок того, що [PERSON] не надано документу на підтвердження набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1221884300:01:011:0003, приватним нотаріусом Черник О.П. 30.11.2023 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно [PERSON] (а.с.10, 82). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за захистом своїх прав за правилами позовного провадження в рамках вирішення цивільно-правового спору. Згідно з ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України, чинного на час отримання [PERSON] права власності на земельну ділянку, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України ч. 1 ст. 126 ЗУ України, чинного на час отримання [PERSON] права власності на земельну ділянку. Як зазначає у позовній заяві [PERSON] , правовстановлюючий документ щодо земельної ділянки, яка за життя належала [PERSON] , а саме Державний акт серії ДП № 006994, зареєстрований 18.08.2004 за № 010412103968, був у наявності в померлого та зберігався за місцем його проживання з іншими документами, але в 2021 році при пожежі у будинку, згорів. На дату видачі [PERSON] . Державного акта, що посвідчував його право власності на земельну ділянку, був чинним Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 № 174, розроблений відповідно до положень Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» від 6.10.1998 №161-XIV, на виконання Указу Президента України від 17.02.2003 № 134 «Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру», наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 23.05.2003 №135 «Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру та удосконалення структури державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.05.2003 за № 408/7728. Реєстратори державного реєстру земель - структурні підрозділи Центру ДЗК, мають доступ та вносять відомості до бази даних автоматизованої системи державного земельного кадастру, ведуть Поземельну книгу, здійснюють видачу та реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) землі, а також ведуть книгу реєстрації. Відповідно до п. 4.2 розділу 4 Тимчасового порядку, державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі, здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 № 1021 затверджено Порядок ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі. Цей Порядок визначає процедуру ведення за формою згідно з додатком Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі документа суворого обліку, який є власністю держави і складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок. У п. 10 Порядку вказано, що записи до розділів Книги записів вносяться при видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку, якими є державний акт на право власності на земельну ділянку, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди землі, договір суборенди землі та договір про внесення змін до договорів оренди та суборенди землі. Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області на запит приватного нотаріуса Черник О.П. щодо надання завіреної копії Державного акта на ім`я [PERSON] повідомлено, що оригінал вказаного державного акта у Відділі №4 управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області відсутній, а тому надати його копію неможливо. Додатково повідомлено, що у Книзі записів державної реєстрації державних актів на право приватної власності на земельну ділянку здійснено запис щодо реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку серії ДП № 006994, зареєстрованого 18.08.2004 за № 010412103968 на ім`я [PERSON] , на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,3699 га (кадастровий номер земельної ділянки 1221884300:01:011:0003) (а.с.77 зворот). Із зазначеного слідує, що визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є єдиним способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ, зокрема, в нотаріальному порядку. Згідно з п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. За приписами п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Також, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на викладені обставини, з метою захисту спадкових прав [PERSON] , суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved