Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання права власності, згодом позов уточнила, просила суд визнати квартиру [ADDRESS] , загальною площею 52,3 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м. яка була набута за договором купівлі продажу від 05.05.2018 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори, Криворізького районного нотаріального округу Риковою Т.В. спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] , з рівними частками по 1/2 частини кожного із подружжя. Визнати за [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 52,3 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м. Визнати автомобіль MAZDA6 реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер кузова (VIN) [NUMBER] , 2008 року випуску, спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] , по 1/2 частини кожного із співвласників. Стягнути з [PERSON] [INFO] , ІПН [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] вартість 1/2 частини автомобіля MAZDA6 реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер кузова (VIN) [NUMBER] , 2008 року випуску, в розмірі 149748,42 грн. (сто сорок дев`ять тисяч сімсот сорок вісім) гривень 42 копійки, залишивши автомобіль MAZDA6 реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер кузова (VIN) [NUMBER] , 2008 року випуску, у власності [PERSON] та судові витрати. В обгрунтування позову зазначено, що [PERSON] та [PERSON] , перебувають в шлюбі з 05 червня 2015 року. Шлюб між ними був зареєстрований 05 червня 2015 року Саксаганським районним у місті Кривому Розі РАЦС, актовий запис 221. На теперішній час шлюб розірваний 06.09.2022 року рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу, цивільна справа 211/1762/22. В шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане 20.05.2016 року Саксаганським районним у місті Кривому Розі РАЦС, актовий запис 308 батьком дитини зазначений [PERSON] . В шлюбі 05.05.2015 року на спільні кошти, ними за договором купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори. Криворізького районного нотаріального округу Риковою Т.В., була набута квартира [ADDRESS] , загальна площа якої складає 52.3 кв.м., житлова площа 29,2 кв.м.. Позивачка з донькою та [PERSON] зареєстровані та мешкають за адресою [ADDRESS] . Окрім того в шлюбі вони придбали автомобіль, марку якого позивач не знала. За Ухвалою суду такі відомості були отримані та встановлено, що в шлюбі 26.01.2018 року на ім`я чоловіка [PERSON] був придбаний автомобіль МАЗДА6, номерний знак [NUMBER] , кузов [NUMBER] , 2008 року випуску. Зазначений автомобіль був набутий за спільні кошти. Отримавши відповідні відомості про автомобіль, у судового експерта був замовлений висновок, що до середньої ринкової вартості такого автомобіля. Згідно до висновку судового експерта Рейнюк О.В. №95/23 від 05.06.2023 року «середня ринкова вартість автомобіля марки MAZDA6 реєстраційний номер [NUMBER] , дентифікаційний номер кузова (VIN) [NUMBER] , 2008 року випуску, складає 299496,83 грн.. Відповідно вартість 1/2 частини автомобіля складає 149748,42 грн Позивач бажає, щоб автомобіль залишився у [PERSON] , а їй була компенсація за 1/2 частину автмобіля. Ухвалою суду від 12.10.2022 року провадження у справі було відкрито, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 11.01.2023 року відповідач до суду надав відзив на позовну заяву. В задоволенні позовних вимог просив відмовити, вказує, що у 2016 році у сторін по справі народилась спільна - донька [PERSON] , мати Відповідача - [PERSON] , [INFO] , працюючи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фасад» (код Є 21885089) та маючи можливість отримання поворотної фінансової допомоги подала заяву на ім`я керівництва задля отримання такої допомоги для придбання квартири сину (для подальшої передачі їх Відповідачу у вигляді позики). Між Відповідачем та його матір`ю [PERSON] довірливі та гарні стосунки, тому договорів про передачу коштів від матері сину не укладалось, існувала, лише усна домовленість про їх передачу та строки повернення. При цьому, Відповідач надає доказ, який підтверджує отримання його матір`ю грошових коштів у розмірі 50000,00 грн., а саме довідку вих. №10/08/16 від 10.10.2016 року, видано керівником ТОВ «Фасад». Згідно п. 2.1. Договору купівлі-продажу квартири зареєстрованим в реєстрі №2-515 від 05.05.2018 року, продаж квартири за остаточною домовленістю вчиняється за - 49960,00 грн. Вбачається, що вартість квартири дорівнює розміру отриманої поворотної фінансової допомоги виданої матері Відповідача. Позивачка під час шлюбу укладеним між нею та Відповідачем не працювала, отже жодних грошових коштів не отримувала, з чого слідує, що особистих грошей на покупку нерухомого майна не надавала. Квартира [ADDRESS] , загальною площею 52,3 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м. повністю була придбана за особисті кошти Відповідача, які були надані його матір`ю. Оскільки, Позивачка не працювала, жодних доказів участі її у придбанні квартири немає, отже квартира лише відповідача, так як і автомобіль. Ухвалою суду від 02.03.2023 року за клопотанням відповідача, розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання права власності, постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.10.2023 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судвого розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив задовольнити, надав пояснення відповідно змісту позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, підтримав відзив, вказав, що квартиру сторони придбали в шлюбі, але за кошти відповідача та його матері, позивачка не приймала участі в придбанні квартири, чи давала вона згоду на позику невідомо, автомобіль відповідач також придбав виключно за свої особисті кошти, із заробітної плати. Оцінку ТЗ вважає завищеною, тому суму не визнає, позивачем не надано підтвердження, що відповідач має змогу сплатити суму компенсації, він заперечує. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матір`ю відповідача [PERSON] , в 2015 році одружився її син з позивачкою, працював тільки син, вона не працювала, не хотіла працювати, доходу не отримувала, зараз вони розлучені не спілкуються. Син працював у поліції отримував з/п 25-30 тис грн., жалівся, що не вистачає, квартиру орендували. Вона брала 50000 грн. для придбання житла на прохання сина, на ці гроші придбано житло. Його дружина не приймала участі у придбанні житла, ні вона ні її батьки не працювали. В квартирі проживає і користується тільки син, його колишня дружина, тобто позивачка, за кордоном. Комунальні платежі вона не здійснює, квартиру придбали у шлюбі. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , перебувають в шлюбі з 05 червня 2015 року. Шлюб між ними був зареєстрований 05 червня 2015 року Саксаганським районним у місті Кривому Розі РАЦС, актовий запис 221. Шлюб між сторонами розірваний 06.09.2022 року рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, цивільна справа 211/1762/22. В шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане 20.05.2016 року Саксаганським районним у місті Кривому Розі РАЦС, актовий запис 308 батьком дитини зазначений [PERSON] . В шлюбі 05.05.2015 року за договором купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори. Криворізького районного нотаріального округу Риковою Т.В., сторонами була набута квартира [ADDRESS] , загальна площа якої складає 52.3 кв.м., житлова площа 29,2 кв.м.. Позивачка з донькою та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] . В шлюбі 26.01.2018 року на ім`я чоловіка [PERSON] був придбаний автомобіль МАЗДА6, номерний знак [NUMBER] , кузов [NUMBER] , 2008 року випуску. Згідно до висновку судового експерта Рейнюк О.В. №95/23 від 05.06.2023 року «середня ринкова вартість автомобіля марки MAZDA6 реєстраційний номер [NUMBER] , дентифікаційний номер кузова (VIN) [NUMBER] , 2008 року випуску, складає 299496,83 грн.. У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За правилами статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). За змістом частин першої, третьої, четвертої статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Пунктами 24 і 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч.4 ст.65 СК). Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Таким чином, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт в судовому порядку. При цьому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності, покладається на того з подружжя, який її спростовує (зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц). Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Аналізуючи вищенаведені норми законодавства та обставини справи, беручи до уваги презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ним в період шлюбу, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] , загальна площа якої складає 52.3 кв.м., житлова площа 29,2 кв.м. та автомобіль MAZDA6 реєстраційний номер [NUMBER] , дентифікаційний номер кузова (VIN) [NUMBER] , 2008 року випуску, є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України). За положенням частин першої та другої статті 364 ЦК України, яка регулює правовідносини з виділу власником належної йому частки, що є у спільній частковій власності, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків ВСУ та КЦС ВС щодо застосування ч.ч. 4 і 5 ст. 71 Сімейного кодексу України, ч. 2 ст. 364 ЦК України визначивши, що у спорі, в якому позивач (один із подружжя) просить суд припинити його/її (а не відповідача) право власності на частку у праві спільної сумісної власності подружжя на майно та виплатити грошову компенсацію вартості цієї частки, немає необхідності в отриманні згоди відповідача на таке припинення права позивача, а також у внесенні відповідачем суми компенсації на депозитний рахунок суду. У спорі, де про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ та отримання відповідної компенсації на свою користь просить позивач, відповідач не втрачає права власності на неподільну річ, а стає її одноосібним власником. Факт відсутності в нього коштів для одномоментної виплати компенсації позивачеві не є ознакою надмірності тягаря з такої виплати (постанова від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20). Отже судом встановлено, що метою позивача є поділ спільного сумісного майна подружжя. Таким майном є неподільна річ - транспортний засіб. Вимоги про визнання за відповідачем права власності на спірний транспортний засіб і стягнення на користь позивача відповідної грошової компенсації треба розглядати як вимогу про поділ цієї неподільної речі шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього компенсації замість частки позивачки у праві спільної сумісної власності на спірний транспортний засіб. Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом ч. 4 ст. 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню, спірне рухоме майно слід визнати спільною сумісною власністю сторін у справі та в порядку спільного майна подружжя стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частку вартості транспортного засобу. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на наведенні вище положення, а також на те, що позов підлягає задовленню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати за проведення судової авто - товарознавчої експертизи в сумі 2000,00 грн., судовий збір у розмірі 992,40грн., та витрати за оцінку майна 700,00 грн., що разом становить 3692,40 грн.

Outcome: approved