Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

12.02.2024 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на майно, в обґрунтування якого вказали, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , спадкоємцем якого за заповітом є його син - [PERSON] , який у визначені законом строки звернувся до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Твердохліба В.П. із заявою про прийняття спадщини. 18.10.2023 року приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Твердохлібом В.П. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом №1530 на земельну ділянку, площею 0,25 га, що розташована за адресею: [ADDRESS] , кадастровий номер 6825081500:04:003:0406. На вказаній земельній ділянці, за адресою: [ADDRESS] знаходиться житловий будинок, станом на 10.02.1991 відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір, який згідно свідоцтва про право власності від 10.02.1991 року належав колгоспному двору головою якого був померлий [PERSON] .. Крім нього в будинку проживали та були зареєстровані його син [PERSON] , [PERSON] - невістка, [PERSON] - онук. При зверненні до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав [PERSON] отримав відмову у формі листа вих. №9/01-16 від 19.01.2024 року, оскільки житловий будинок по за адресою: [ADDRESS] відноситься суспільної групи господарств колгоспний двір, тому неможливо встановити частки спадкового майна спадкодавця. Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991, п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, станом на 15 квітня 1991 року такими, що не втратили право на майно колгоспного двору вважалися всі особи, що мешкали та були прописані в домоволодінні. Житловий будинок було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства як власність колгоспного двору. Право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/4 частці кожного. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли був введений в дію ЗУ «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належало право власності на 1/4 частину майна у колгоспному дворі кожному, як їх члену, що не втратили право на частку в їх майні. Згідно роз`яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно- правовій спір. З врахуванням наведеного, позивачі просять: визнати за [PERSON] , 1959 р.н. право власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , 1968 р.н., право власності на 1/4 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , 1988 р.н., право власності на 1/4 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивачі не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти ухвалення заочного рішення суду. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлялись про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] , що підтверджується: свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 10.02.1991 року, зареєстрованим 10.02.1991 року в Хмельницькому обласному БТІ в реєстрову книгу №1 за реєстровим №179; випискою з погосподарської книги виданою 22.01.2024р. за №119 виконавчим комітетом Гвардійскої сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Згідно довідки виконавчого комітету Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області № 831 від 17.07.2023р., [PERSON] був зареєстрований станом на 10.02.1991р., згідно запису в погосподарській книзі №6 за період 1991-1995 років за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним були зареєстровані: [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - внук. Таким чином, станом на день набрання чинності Законом України "Про власність" будинковолодіння, за адресою [ADDRESS] входило до суспільної групи - колгоспний двір, головою якого був [PERSON] , а членами колгоспного двору були - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які як члени колгоспного двору, мали право на 1/4 частки майна цього колгоспного двору. Однак, право власності на вказане домоволодіння за членами колгоспного двору, відповідно до належних їм часток зареєстровано не було. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який за життя склав заповіт: 11.12.2003р., згідно якого все своє майно де б воно із чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті він заповів [PERSON] ; 10.11.2016р., згідно якого належну йому на праві особистої власності земельну ділянку в розмір 1,95га згідно Державного акту серія Р1 № 796290 заповів [PERSON] .. [PERSON] , у визначені законом строки звернувся до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Твердохліба В.П. із заявою про прийняття спадщини. 18.10.2023 року приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Твердохлібом В.П. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом №1530 на земельну ділянку, площею 0,25 га, що розташована за адресею: [ADDRESS] , кадастровий номер 6825081500:04:003:0406, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка. У зв`язку з наведеним, [PERSON] набув право на спадкування належної [PERSON] 1/4 частки в майні колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] . Однак, приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Твердохліб В.П. листом вих. №9/01-16 від 19.01.2024 року повідомив [PERSON] , що для видачі свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] , йому, як спадкоємцю, що прийняв спадщину, необхідно звернутися до суду з метою визначення частки спадкодавця у спадковому майні. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 10.02.1991 року, зареєстрованим 10.02.1991 року в Хмельницькому обласному БТІ в реєстрову книгу №1 за реєстровим №179; випискою з погосподарської книги виданою 22.01.2024р. за №119 виконавчим комітетом Гвардійскої сільської ради Хмельницького району Хмельницької області; довідкою виконавчого комітету Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області № 831 від 17.07.2023р.; копією спадкової справи заведеної до майна померлого [PERSON] № 8/2023. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (ст.112 цього Кодексу). Згідно ч.2 ст.123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, дослідженні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та слід визнати за: [PERSON] право власності на 1/4 частку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та на 1/4 частку як частку у майні колгоспного двору житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] ; за [PERSON] право власності на 1/4 частку, як частку у майні колгоспного двору, житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] ; за [PERSON] право власності на 1/4 частку, як частку у майні колгоспного двору, житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved