Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

У травні 2024 року АТ «СЕНС БАНК», від імені якого діє представник [PERSON] , шляхом формування документа в системі «Електронний суд», звернулося до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 501372363 від 17 жовтня 2021 року у розмірі 205118,34 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 17.10.2021 року [PERSON] уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 501372363, за умовами якої банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, проте останній своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 205118,34 грн, з яких 139416,38 грн заборгованість по тілу кредиту, 65701,96 грн заборгованість по відсотках. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16 травня 2024 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення їй цієї ухвали на подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Представник позивача шляхом формування документа в системі «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи за відсутністю сторони позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і обов`язки сторін, відповідач, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, відзиву на позовну заяву не подала, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та зі згоди позивача провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 жовтня 2021 року АТ «СЕНС БАНК» зарахувало на рахунок [PERSON] [NUMBER] грошові кошти у розмірі 154000,00 грн, призначення платежу: «надання кредиту за кредитним договором № 501372363 від 17.10.2021», що підтверджується Меморіальним ордером № 629307463 від 18 жовтня 2021 року (а.с. 15). З виписки по особовому рахунку [PERSON] [NUMBER] за період з 17.10.2021 до 11.09.2023 вбачається, що останній отримав грошові кошти, користувався ними, здійснював часткове погашення суми боргу. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом у гривні станом на 11 вересня 2023 року, сума заборгованості [PERSON] перед АТ «СЕНС БАНК» складає 205118,34 грн, з яких 139416,38 грн - заборгованість по тілу кредиту, 65701,96 грн - заборгованість по відсотках. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про стягнення кредиту, просив крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) стягнути відсотки за користування кредитом. В тексті позовної заяви позивач посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 501372363 від 17 жовтня 2021 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 154000 грн на строк 60 місяців зі сплатою 40% річних. До позовної заяви долучено Оферту на укладення Угоди про надання споживчого кредиту № 501372363 від 17.10.2021, Акцепт пропозиції на укладення Угоди про надання споживчого кредиту № 501372363 від 17.10.2021 з Додатком №1 - Графіком платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості супровідних послуг, Паспорт споживчого кредиту від 17.10.2021, в яких визначено наступну умови кредитування: тип кредиту «Кредит готівкою», сума кредиту 154000 грн, процентна ставку 40% річних, строк кредиту 60 місяців. В позовній заяві відсутнє зазначення про неможливість надання будь-якого доказу під час подання позовної заяви. У позовній заяві позивач просив розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч. 5 ст. 279 ЦПК України). Заявляючи клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з`ясовані в ході розгляду справи, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду. Отже, враховуючи клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, позивачем не зважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не було надано суду доказів укладання з відповідачем кредитного договору на умовах, зазначених у позовній заяві, як і не надано доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про погодження сторонами договору розміру процентної ставки. Долучені позивачем до позовної заяви Оферта на укладання Угоди, Акцепт на укладання Угоди з Додатком №1, Паспорт споживчого кредиту не підписані [PERSON] , матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Оферта, Акцепт з Додатком №1, Паспорт споживчого кредиту розумів відповідач та ознайомився. Окрім того, суд враховує, що підставою для оферти та акцепту Угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеним між [PERSON] та Банком, що вбачається зі змісту оферта та акцепту. Разом з тим, позивачем до позовної заяви не долучено копії Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк». З огляду на викладене суд вважає, що позивачем не доведено факту укладання з відповідачем кредитного договору №501372363 від 17 жовтня 2021 року на умовах, зазначених позивачем, зокрема, щодо розміру процентної ставки за користування кредитом. Однак, суд вважає, що вказані обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» в частині стягнення заборгованості за кредитом, виходячи з наступного. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначено, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Звертаючись до суду з позовом позивач посилається на те, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 154000,00 грн, що підтверджується Меморіальним ордером № 629307463 від 18 жовтня 2021 року, випискою по особовому рахунку [PERSON] [NUMBER] за період з 17.10.2021 до 11.09.2023. 09 травня 2024 року АТ «СЕНС БАНК» засобами поштового зв`язку надіслало [PERSON] за адресою місця проживання Вимогу про усунення порушень, в якій вимогало сплатити заборгованість у розмірі 192265,80 грн. Матеріали справи не містять доказів, що [PERSON] повернув АТ «СЕНС БАНК» отримані кошти. З розрахунку заборгованості від 11 вересня 2023 року вбачається, що заборгованість за тілом кредиту складає 139416,38 грн. Таким чином, з наданих позивачем доказів вбачається, що відповідачем фактично отримано грошові кошти у розмірі 154000 грн, з яких 139416,38 грн не повернуто позивачу. Отримані відповідачем кошти відображені в розрахунку заборгованості та виписці по рахунку, доданими до позовної заяви, в яких зазначається про користування відповідачем грошовими коштами та часткове погашення боргу. Вказані письмові докази свідчать про те, що відповідачем отримувалися грошові кошти на підставі кредитного договору № 501372363 від 17 жовтня 2021 року та частково ним погашалась сума боргу. З огляду на викладене та враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку АТ «СЕНС БАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому позовні вимоги Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» в частині стягнення з [PERSON] кредитних коштів в сумі 139416,38 грн (заборгованість за тілом кредиту) підлягають задоволенню. Враховуючи зазначені вище обставини суд вважає, що позовні вимоги АТ «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованість за тілом кредиту в сумі 139416,38 грн, тоді як в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2461,42 грн, що підтверджується платіжним дорученням. Оскільки позовні вимоги АТ «СЕНС БАНК» підлягають частковому задоволенню, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1673,00 грн.

Outcome: partial