Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

29 січня 2024 року позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулось до суду через систему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором №446311-КС-001 про надання кредиту від 28 січня 2022 року в загальній сумі 89865 грн. 21 коп. та судові витрати по справі в сумі 2422 грн. 40 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 28 січня 2022 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір №446311-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 28 січня 2022 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направила [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №446311-КС-001 про надання кредиту. [PERSON] прийняла пропозицію щодо укладення вказаного договору на умовах, визначених офертою. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направила [PERSON] через телекомунікаційну мережу одноразовий ідентифікатор G-1628 на номер телефону [NUMBER] , зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, який боржником було введено. Відповідно до кредитного договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надала позичальнику [PERSON] грошові кошти у розмірі 37000 грн., а позичальник зобов`язалась повернути кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту. Згідно з умовами договору, плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,86510654 процентів за кожен день користування кредитом, яка нараховується на залишок заборгованості за кредитом, за період фактичного користування кредитом із врахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало повністю, здійснивши перерахування коштів у розмірі 37000 грн. на банківську картку позичальника, номер якої зазначила позичальник у своєму особистому кабінеті при заповненні анкетних даних. Боржник [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконала належним чином, сплативши кошти частково, а саме у розмірі 6780 грн., тим самим вчинивши конклюдентні дії щодо визнання договору. Станом на 09 січня 2024 року заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 89865,21 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 37000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах 49293,86 грн., суми прострочених платежів за комісією - 3571,35 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачки, а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн. У відзиві на позовну заяву, поданому представником відповідача [PERSON] , відповідач позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на наступне. Відповідач заперечує, що кредитний договір №446311-КС-001 є укладеним, а його умови погоджені сторонами. Так, на думку відповідача, пропозицію укласти договір (оферту) №446311-КС-001 не можна вважати електронним документом. Відсутність накладення електронного підпису підтверджується шляхом перевірки вказаного документу на офіційному сайті Центрального засвідчувального органу Міністерства цифрової трансформації України за посиланням https://czo.gov.ua/verify. Позивачем до позовної заяви долучено прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору №№446311-КС-001 від 28 січня 2022 року про надання кредиту у електронній формі, втім, вказаний документ також в порушення статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» не містить електронного підпису [PERSON] , тобто відсутні підстави вважати, що відповідачка акцептувала оферту. Відсутність електронного підпису [PERSON] підтверджується шляхом перевірки вказаного документу на офіційному сайті Центрального засвідчувального органу Міністерства цифрової трансформації України за посиланням https://czo.gov.ua/verify. Позивач не надав доказів, що особа позичальника була належним чином ідентифікована при реєстрації договору у Інформаційно-телекомунікаційній системі відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису. На договорі вказана послідовність «G-1628», у той же час відсутні докази направлення будь-яких повідомлень відповідачці на мобільний телефон або на її електронну адресу, відсутні відомості про підтвердження ідентифікації з боку відповідачки. Також договір не містить інформації про накладення електронного підпису уповноваженим представником відповідача. Таким чином, відповідач вважає, що кредитний договір є неукладеним, а тому не може породжувати правових наслідків, зокрема, підстав для нарахування процентів за користування кредитом. Позивач просив про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. В судовому засіданні її представник [PERSON] пояснила, що відповідачка позовні вимоги не визнає з підстав, про які зазначала у відзиві на позовну заяву. Стосовно отримання відповідачем коштів від позивача 28 січня 2022 року у розмірі 37000 грн. пояснила, що відповідачу на карту Приват Банку надходили різні кошти, однак надходження коштів від позивача не підтвердила. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. Відповідно до анкети клієнта від 23 січня 2024 року [PERSON] надала ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» інформацію стосовно бажаного кредиту у сумі 37000 грн., дати його отримання - 28 січня 2022 року, власної електронної адреси, номеру телефону, номеру банківської картки для перерахування коштів (а.с.54). З візуальної форми послідовності дій клієнта слідує, що 28 січня 2022 року [PERSON] , використовуючи власний номер телефону, ідентифікувалася в інформаційно-телекомунікаційній системі та зайшла до особистого кабінету, отримавши від ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» паспорт споживчого кредиту для ознайомлення та підписання. На її номер телефону було відправлено СМС-повідомлення з одноразовим ідентифікатором G-5577 для підписання паспорта споживчого кредиту, який вона підписала вказаним одноразовим ідентифікатором. Після цього, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи індивідуальну оферту та за допомогою СМС-повідомлення одноразовий ідентифікатор G-1628 для підписання договору. [PERSON] акцептувала умови оферти шляхом надсилання ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором G-1628. Після укладення договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило (розмістило) в інформаційно-телекомунікаційній системі підтвердження вчиненого електронного правочину у формі електронного документу. Договір було також відправлено клієнту на електронну пошту, вказану як електронний засіб зв`язку з позичальником (а.с.55-56). Відповідно до пропозиції укласти Договір (оферта) №446311-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит.Електронна форма) від 28 січня 2022 року, позивачем було надано пропозицію [PERSON] укласти Договір про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.45-47). Відповідно до прийняття (акцепту) пропозиції щодо укладення Договору № 446311-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 28 січня 2022 року, відповідачем [PERSON] було прийнято пропозицію укласти Договір про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.48-50). Зі змісту статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. У другому абзаці частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Докази, надані позивачем на підтвердження укладення договору №446311-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 28 січня 2022 року в електронній формі суд вважає належними та допустимими. Натомість, заперечення представника відповідача щодо того, що пропозицію укласти договір (оферту) №446311-КС-001 та прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення вказаного договору, а також сам кредитний договір не можна вважати електронними документами у зв`язку з відсутністю підтвердження накладення електронного підпису відповідача, а також відсутністю доказів направлення будь-яких повідомлень відповідачці на мобільний телефон або на її електронну адресу, відсутністю відомостей про підтвердження ідентифікації з боку відповідачки, суд не приймає до уваги, зважаючи на наступне. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, або реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини у урахуванням поданих доказів визнається вірогіднішим, ніж протилежний (Постанова ВП ВС від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц). Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, поки інша сторона її не спростує (Постанова ВС від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18). Відповідач стверджує, що кредитний договір є неукладеним у зв`язку з відсутністю підтвердження накладення електронного підпису відповідача, та зазначає у відзиві на позовну заяву, що така відсутність підтверджується шляхом перевірки вказаного документу на офіційному сайті Центрального засвідчувального органу Міністерства цифрової трансформації України за посиланням https://czo.gov.ua/verify, однак, не надає відповідні докази суду. У зв`язку з чим, суд вважає вказану відповідачем обставину не доведеною. Те саме стосується твердження відповідача щодо відсутності доказів направлення позивачем будь-яких повідомлень відповідачці на мобільний телефон або на її електронну адресу, оскільки відповідачка мала можливість самостійно надати такі докази суду на підтвердження власної позиції. Таким чином, суд вважає що Договір №446311-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 28 січня 2022 року, укладений між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] , є електронним договором, підписаним аналогом електронно-цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора, який відправлено [PERSON] на її номер телефону за допомогою СМС-повідомлення, та вважається таким, що укладений в письмовій формі. Відповідно до умов Договору №446311-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 28 січня 2022 року, позивач надає відповідачу грошові кошти у розмірі 37000 грн. на строк 24 тижні, з встановленням фіксованої процентної ставки -0,86510654 % у день, орієнтовною реальною річною процентною ставкою - 3589, 56% та терміном дії договору до 15 липня 2022 року. Умовами договору визначено комісію за надання кредиту у розмірі 5550 грн. (а.с.24-26). Згідно з пунктом 2 Договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 09 січня 2024 року заборгованість становить 89865,21 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 37000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах 49293,86 грн., суми прострочених платежів за комісією - 3571,35 грн. (а.с.35-44). За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Як встановлено судом, позивач надав відповідачу 28 січня 2022 року відповідно до кредитного договору №446311-КС-001 грошові кошти у розмірі 37000 грн., що підтверджується випискою по рахунку на ім`я [PERSON] у АТ «ПриватБанк» за 28 січня 2022 року. Відповідно до зазначеної виписки, переказ коштів у сумі 37000 грн. здійснено 28 січня 2022 року на карту № [NUMBER] від ТОВ «БІЗПОЗИКА» згідно до кредитного договору 446311-КС-001 (а.с.128-129). Відповідно до матеріалів справи, відповідач порушила умови договору в частині строків та сум сплати кредиту та має заборгованість за вище вказаним договором. Згідно з наданим розрахунком заборгованості, 16 лютого 2022 року відбулось надходження коштів у сумі 6780 грн. на погашення заборгованості, які враховано при обчисленні розміру заборгованості. За умовами кредитного договором термін дії вказаного договору становить 24 тижні, тобто до 15 липня 2022 року. Нарахування заборгованості здійснено позивачем до вказаної дати. Виходячи з умов кредитного договору та визначеної відсоткової ставки, відповідач повинна була сплатити позивачу комісію за надання кредиту та відсотки за користування кредитними коштами, але у повному обсязі їх не сплатила, що є порушенням істотних умов договору. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №446311-КС-001 від 28 січня 2022 року у сумі 89865,21 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 37000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах 49293,86 грн., суми прострочених платежів за комісією - 3571,35 грн. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подачу позову судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved