Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Орган опіки і піклування в особі Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним\~ опіки. Свою заяву обґрунтовує тим, що до органу опіки і піклування в особі Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради надійшла заява від [PERSON] з проханням ініціювати направлення до суду заяви про визнання її сина [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки. Органом опіки та піклування було встановлено, що [PERSON] ,\~ [INFO] , встановлено І група інвалідності терміном до 01 жовтня 2025 року, він потребує постійної сторонньої допомоги, частково залежний від сторонніх осіб та з 2022 року перебуває на обліку лікаря психіатра. Враховуючи наведене орган опіки та піклування просив визнати [PERSON] недієздатним. Ухвалою від 08 листопада 2023 року суд відкрив провадження у справі та призначав справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 19 грудня 2023 року по справі призначено судово-психіатричну експертизу та зупинено провадження по справі. Ухвалою суду від 17 січня 2024 року провадження по справі відновлено у зв`язку з надходженням до суду клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи. Ухвалою суду від 05 лютого 2024 року судом витребувано амбулаторні картки хворого [PERSON] . Ухвалою суду від 04 березня 2024 року направлено експертам витребувані судом медичні картки [PERSON] . Провадження по справі зупинено до одержання висновку експерта. Ухвалою суду від 04 липня 2024 року провадження по справі відновлено. В судове засідання представник заявника не з`явилася, надала суду заяву в якій розгляд справи просила проводити без її участі, на задоволенні заяви наполягала. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій розгляд справи просила проводити без її участі, на задоволенні заяви наполягала. Адвокат просив подану заяву задовольнити, розгляд справи проводити без його участі, про що надав відповідну заяву. Суд, зважаючи на висновок судово-психіатричної експертизи та стан здоров`я [PERSON] , вважає за необхідне провести судове засідання без його участі в судовому засіданні. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом І «Б» групи до 01 жовтня 2025 року, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №635374. Як вбачається з довідки №139 від 18 серпня 2023 року КНП «Смілянська міська лікарня» СМР, [PERSON] перебуває на обліку лікаря психіатра\~ з 2022 року. Відповідно до частини 1 статті 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. В зв`язку з цим, ухвалою суду від 19 грудня 2023 року по справі було призначено судово-психіатричну експертизу з метою встановлення психічного стану [PERSON] , проведення якої доручено експертам Черкаської філії ДУ «ІПСПЕМН» МОЗ України. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 336 від 12 червня 2024\~ року комісія прийшла до висновку що [PERSON] страждає хронічним стійким психічним захворюванням органічним психічним розладом, набутим внаслідок\~ перенесеної 03 березня 2020 року важкої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку та внутрішньо мозковою гематомою правої скроневої долі, з грубим когнітивним дефектом, набутим через стійке інтелектуально-мнестичне зниження, з психотичними, переважно галюцинаторними включеннями що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вказане хронічне стійке психічне захворювання позбавляє [PERSON] фактичної можливості особисто давати пояснення по суті\~ справи. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 29 Конституції України встановлено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. За змістом положень Цивільного кодексу України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття), якщо вона не визнана недієздатною або не обмежена в дієздатності. При цьому, як встановлено ч. 1 ст.36 ЦК України якщо фізична особа страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, суд може обмежити її цивільну дієздатність. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України в разі якщо фізична особа внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними вона може бути визнана судом недієздатною. Відповідно до статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Дослідивши обставини справи в їх сукупності суд приходить до висновку про наявність достатніх доказів того, що [PERSON] страждає хронічним, стійким психічним розладом. У наслідок проведеної експертизи встановлено, що в нього на даний час наявний стійкий хронічний психічний розлад, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому його слід визнати недієздатним. Відповідно до ч.1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Статтею 41 ЦК України передбачено правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Як вбачається з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Положеннями ст.63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Аналогічні норми передбачені і ч. 1 ст. 300 ЦПК України, згідно з якою суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України). Відповідно до ч.1ст.67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю (стаття 63 ЦК України). При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Представник органу опіки та піклування звернувся до суду з поданням щодо можливості призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] . Наявність визначених ст.64 ЦК України обставин, які перешкоджали б [PERSON] \~ бути опікуном\~ [PERSON] , судом не встановлено. Враховуючи викладене, оскільки недієздатність [PERSON] та можливість [PERSON] бути його опікуном доведена належними та допустимими доказами, суд вважає за можливе задоволити заяву в повному обсязі. Частиною 6 ст. 300 ЦПК України передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Як встановлено з повідомлення ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 01 липня 2024 року експертами при проведенні експертизи [PERSON] було витрачено 10 експертогодин, вартість однієї експертогодини складає 1030 грн 06 коп., тобто загальна вартість експертизи становить 6180 грн 36 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Таким чином, понесені витрати на проведення судової експертизи слід компенсувати експертній установі за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved