Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В якому просить: визнати спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] автомобіль марки Jeep COMPASS 2017 року випуску, клір білий, тип загальний легковий, Універсал, об`єм двигуна на 2360, номер шасі (кузова) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; виділити у власність [PERSON] вищевказаний автомобіль та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за одну другу частку ринкової вартості автомобіля марки Jeep COMPASS 2017 року випуску, клір білий, тип загальний легковий, Універсал, об`єм двигуна на 2360, номер шасі (кузова) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , в сумі 314\~700.00 грн. та стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в період зареєстрованого шлюбу , 26 жовтня 2022 року сторонами було придбано автомобіль марки Jeep COMPASS 2017 року випуску, клір білий, тип загальний легковий, Універсал, об`єм двигуна на 2360, номер шасі (кузова) [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , який, згідно свідоцтва про ресторацію транспортного засобу серії [NUMBER] , зареєстрований за відповідачем. Окрім автомобіля, за час шлюбу в порядку приватизації, сторонами у власність набута квартира [ADDRESS] . Приватизоване майно. А саме 1/3 частина квартири, яка належить в тому числі і відповідачу на праві спільної часткової власності, набуте за Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Житло перейшло у власність лише того з подружжя, який брав участі в приватизації, а тому таке майно поділу між подружжям не підлягає. Позивач зазначає, що хоча майно автомобіль, було оформлене на відповідача, однак було придбане на спільні кошти подружжя, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. Зазначає, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 17 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав, однак у заяві від 15.07. 2024 року позовні вимоги визнав у повному обсязі. В підготовче судове засідання сторони не з`явилися, в письмових заявах просили справу розглянути за їх відсутністю. Відповідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України Ухвалення за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що 15 червня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділ ресторації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області зареєстровано шлюбу, про що складено відповідний актовий запис №674, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Відповідно до рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 16.10.2013 №1136, двокімнатна квартира [ADDRESS] , жилою площею 35.6 кв.м. надана на сім`ю у складі три особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в рівних частках по 1/3 із зняттям з квартирного обліку. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.05.2014 №21455152, квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в розмірі по 1/3 частки. Окрім того, відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 26.10.2022 р. за [PERSON] зареєстровано право власності на транспортний засіб автомобіль Jeep COMPASS 2017 року випуску, клір білий, тип загальний легковий, Універсал, об`єм двигуна на 2360, номер шасі (кузова) [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Згідно з Консультацією №1121/23 щодо ймовірної вартості колісного транспортного засобу, наданого приватним підприємством «Ажо.», вартість транспортного засобу Jeep COMPASS 2017 року випуску, клір білий, тип загальний легковий, Універсал, об`єм двигуна на 2360, номер шасі (кузова) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , складає 629400.00 грн.. Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частину третю статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. У справі, що розглядається, встановлено, що спірне майно, а саме автомобіль був придбаний за час шлюбу сторін. Враховуючи, що жодна зі сторін не спростовувала презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу, суд вважає обґрунтованими доводи позовної заяви про те, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, незважаючи на те, що титульним власником відповідно до правовстановлюючих документів визначений відповідач [PERSON] .. Вирішуючи спір про спосіб поділу спільного майна подружжя, суд виходить з наступного. Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч. 1-2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (ч.4 ст.71 СК України). Відповідач із запропонованим позивачем варіантом поділу спільного майна погодився, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи предмет та підстави позову, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання позову, оскільки таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд погоджується із запропонованим позивачем та підтриманим відповідачем способом поділу спільного майна подружжя, оскільки об`єкт рухомого майна, набутого сторонами за час шлюбу, є неподільними, тому підлягає поділу між сторонами у справі шляхом виділення позивачу спірного транспортного засобу з визнанням за ним права власності на цей автомобіль, із стягнення з відповідача на користь позивача частини його вартості. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 травня 2020 року у справі № 347/955/16. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та поділу майна подружжя у спосіб, запропонований позивачем, та підтриманий відповідачем.

Outcome: approved