Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Кредобанк" про стягнення безпідставно набутого майна. Позов мотивує тим, що 22.05.2017 між ним та ПАТ «Кредобанк» укладено кредитний договір №8557/2017, відповідно до якого відповідачем надано позивачу кредитні кошти в сумі 638352,00 грн. на придбання транспортного засобу. В забезпечення виконання зобов`язань позивача за кредитним договором, 22.05.2017 між позивачем та відповідачем укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ширяєвою О.В., згідно якого позивач передав в заставу відповідачу транспортний засіб. Вказує, що у 2019 від дізнався, що 01.10.2019 постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Корольовим М.А. відкрито виконавче провадження №60143802 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. №2536 від 03.09.2019 про звернення стягнення на рухоме майно та задоволення вимог відповідача за кредитним договором в розмірі 531993,69 грн., з яких основний борг у розмірі 522568,43 грн., відсотки у розмірі 2951,31 грн., пеня у розмірі 4473,95 грн. та плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 2000,00 грн. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області у справі №285/4752/19 від 25.05.2020, що набрало законної сили 02.07.2020 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 03.09.2019, зареєстрований в реєстрі за №2536 щодо звернення стягнення на рухоме майно, а саме автотранспорт «KIA Sportage 2.0 EX 4WD 5 dr 6AT/T f1 W52G61GG» 2017 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] . Вказує, що 07.10.2019 позивачем подано заяву до Новоград-Волинського ВП ГУНП у Житомирській області про кримінальне правопорушення, передбачене ст..289 КК України про факт незаконного заволодіння вищевказаним транспортним засобом позивача; за даним фактом проводиться досудове розслідування. Відтак, на думку позивача, після винесення зазначеного рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відпала підстава, на якій відповідач стягнув з позивача: початковий внесок (аванс) в розмірі 113456,43 грн. (згідно умов п.2.2.1 Договору купівлі-продажу автомобіля з використанням банківського кредиту від 12.05.2017), сплачені страхові платежі по КАСКО на загальну суму 42528,43 грн., оплата монтажу і підключення сигналізації на суму 1713,84 грн., щомісячні платежі в період з 01.06.2017 по 01.09.2019 на суму 309800,00 грн., а всього грошових коштів на загальну суму 467498,70 грн. Зазначає, що йому відомо, що вищевказаний транспортний засіб реалізовано третій особі, тобто підстави для його повернення позивачу відсутні. Окрім цього, зазначає, що він має право на відшкодування відповідачем штрафних санкцій, а саме пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 01.10.2019 (з наступного місяця після здійснення останнього платежу позивачем на користь відповідача) по 01.09.2020 (дату закінчення нарахування (звернення до суду) в розмірі 91277,52 грн., інфляційні збитки в розмірі 10806,19 грн., відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 12875,95 грн. Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з АТ «Кредобанк» на його користь 467498,70 грн. безпідставно набутих коштів та 114959,66 грн. штрафних санкцій, а також сплачений судовий збір в розмірі 5824,60 грн. Не погоджуючись з поданим позовом, від представника відповідача до суду надійшли письмові пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Мотивує таке тим, що АТ «Кредобанк» реалізував законне право застави, передбачене п.5 Договору застави, який був укладений між [PERSON] та ПАТ «Кредобанк» для забезпечення належного виконання зобов`язань за Кредитним договором, а тому, що [PERSON] не виконував належним чином своїх зобов`язань, було реалізовано предмет застави для погашення існуючої заборгованості за Кредитним договором. Щодо реалізації предмету заставу вказує, що реалізація транспортного засобу була законною та здійснена відповідно до норм ЗУ «Про заставу», ЗУ «Про виконавче провадження», Порядку реалізації арештованого майна, Кредитного договору та Договору застави. Також зазначає, що набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним, а тому вважають, що відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] та не підлягає застосуванню у даному спорі норми ст.1212 ЦК України. Щодо тверджень позивача про штрафні санкції вказують, що такі є вигаданими та не відповідають дійсності, а тому не можуть братись до уваги через необґрунтованість таких. Окрім цього, від представника відповідача до суду надійшли додаткові пояснення, в яких зазначає, що станом на дату реалізації автомобіля виконавчий напис нотаріуса, зареєстрований в реєстрі за № 2536 був дійсним та не визнаний таким, що не підлягає виконанню. Також, на момент реалізації автомобіля існувала заборгованість за Кредитним договором № 8557/2017 від 22.05.2017 року, а тому реалізація транспортного засобу була законною. Також зазначають, що коштів від реалізації автомобіля не вистачило на погашення заборгованості за Кредитним договором № 8557/2017 від 22.05.2017, у зв`язку з чим АТ «Кредобанк» звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області про стягнення заборгованості. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23.09.2021 позові вимоги АТ «Кредобанк» задоволено, та стягнуто з [PERSON] заборгованість у розмірі 228 571,56 грн. Постановою Житомирського апеляційного суду від 30.11.2021 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково та стягнуто 207 762,13 грн. заборгованості за Кредитним договором № 8557/2017 від 22.05.2017. Відтак, представник АТ «Кредобанк» вважає, що відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] та не підлягає застосування у даному спорі ст.1212 ЦК України, оскільки на момент реалізації автомобіля виконавчий напис нотаріуса був чинний, заборгованість існувала та не оспорювалась. Після дати постанови Житомирського апеляційного суду від 30.11.2021 року, у разі оплати [PERSON] коштів у розмірі 207 762,13 грн. Кредитний договір вважатиметься виконаним у повному обсязі. Окрім цього, вказує, що сума, яку позивач вважає безпідставно набутими коштами була отримана АТ «Кредобанк» на законних підставах, а саме: - щомісячні платежі в період з 01.06.2017 р. по 01.09.2019 року (309 800 грн) сплачувались [PERSON] згідно з умовами Кредитного договору № 8557/2017 від 22.05.2017 року, навіть до вчинення виконавчого напису нотаріуса від 03.09.2019 року. - сума у розмірі 42 528,43 грн також була видана АТ «Кредобанк» у якості кредиту [PERSON] згідно з п. 2.2. Кредитного договору відповідно до якого: «Кредит видається на наступні цілі: · для повної/часткової оплати за договором Купівлі-продажу транспортного засобу марки KIA, модель SPORTAGE, дата випуску 2017, № кузова [NUMBER] , укладеного між Позичальником та ПрАТ «Житомир-Авто». - для оплати страхового платежу по КАСКО в сумі 42 528,43 грн.» - авансовий внесок в розмірі 113 456,43 грн, які [PERSON] сплатив згідно умов п. 2.2.1 Договору купівлі-продажу автомобіля з використанням банківського кредиту від 12.05.2017 року, вказані кошти взагалі не були отримані АТ «Кредобанк». - оплата монтажу і підключення сигналізації на суму 1 713,84 грн., данні кошти також не були отримані АТ «Кредобанк». Вказує, що Кредитний договір [PERSON] не оспорювався, умови його недійсними не визнавалися. Станом на даний час, Кредитний договір № 8557/2017 від 22.05.2017 року є дійсним та таким, що породжує права та обов`язки для Сторін. Позовні вимоги [PERSON] , як вказується представником відповідача, взагалі не пов`язані з Виконавчим написом нотаріуса та сумою, яка була стягнута АТ «Кредобанк» внаслідок реалізації автомобіля, оскільки Виконавчий напис нотаріуса був вчинений внаслідок порушення зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором № 8557/2017 від 22.05.2017 р., а кошти, які просить стягнути як безпідставно набуті, були отримані Банком на підставі дійсного Кредитного договору. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив такий задоволити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання 01.08.2024 не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без їх участі. В попередніх судових засіданнях заперечив щодо задоволення позову, просив відмовити у такому. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного із доказів, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає із наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що 12.05.2017 між [PERSON] та ПрАТ «Житомир-Авто» укладено Договір №214135-Y03222 купівлі-продажу автомобіля із використанням банківського кредиту, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець з використанням банківського кредиту оплатити і прийняти автомобіль, що знаходиться на складі продавця. Згідно Спеціифікації (Додатку №1 до Договору купівлі-продажу автомобіля №214135-Y03222 від 12.05.2017) вищевказаним автомобілем є «KIA Sportage 2.0 EX 4WD 5 dr 6AT/T f1 W52G61GG» 2017 року випуску, чорного кольору, № кузова - [NUMBER] . Вказаний автомобіль переданий [PERSON] 19.05.2017 на підставі Акту передачі-прийняття автомобіля №214135-299869 та складено цього ж дня Акт огляду реалізованого транспортного засобу №962/17/000134. 22.05.2017 між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №8557/2017, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 638352,00 грн. для здійснення повної/часткової оплати за договором Купівлі-продажу транспортного засобу марки «KIA», модель «Sportage», 2017 року випуску, № кузова - [NUMBER] , укладеного між [PERSON] та ПрАТ «Житомир-Авто» та для оплати страхового платежу по КАСКО в сумі 42528,43 грн. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №8557/2017 від 22.05.2017, 22.05.2017 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір застави, зареєстрований за №455, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ширяєвою О.В. Відповідно до п.1.2 Договору застави - предметом застави є рухоме майно - автотранспорт марки «КІА», модель «Sportage», тип загальний легковий універсал В, рік випуску 2017, № шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 1998, колір чорний, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , видане Центром 1844 20.05.2017, вартість 709280,00 грн. Пунктом 1.3 договору застави визначено заставну вартість предмета застави, яка визначається сторонами у сумі 567424,00 грн. 03 вересня 2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. було вчинено виконавчий напис №2536, яким звернуто стягнення на рухоме майно, а саме автотранспорт марки «КІА», модель «Sportage», тип загальний легковий універсал В, рік випуску 2017, № шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 1998, колір чорний, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . Зі змісту вказаного виконавчого напису вбачається, що вищевказане рухоме майно на підставі Договору застави, посвідченого 22.05.2017 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ширяєвою О.В., за реєстровим №455, передане в заставу ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «Кредобанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного рухомого майна запропоновано задовольнити вимоги АТ «Кредобанк» за період з 29 грудня 2018 року по 28 серпня 2019 року включно, у тому числі: - 522568,43 грн. неповернута сума кредиту; - 2951,31 грн. прострочені відсотки; - 4473,95 грн. заборгованість по пені за період з 29.12.2018 по 28.08.2019; - 2000,00 грн. плата нотаріусу за вчинення виконавчого напису; загальна сума становить 531993,69 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. від 24.09.2019 відкрито виконавче провадження №60143802 з примусового виконання виконавчого напису №2536, виданого приватним нотаріусом Барбуляк Х.М. 03.09.2019. 24.09.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно транспортний засіб марки «КІА», модель «Sportage», тип загальний легковий універсал В, рік випуску 2017, № шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 1998, колір чорний, д.н.з. [NUMBER] . Також, Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. від 24.09.2019 оголошено в розшук майно боржника - транспортний засіб марки «КІА», модель «Sportage», тип загальний легковий універсал В, рік випуску 2017, № шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 1998, колір чорний, д.н.з. [NUMBER] , що належить боржнику [PERSON] . В подальшому, Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. від 01.10.2019 в межах виконавчого провадження №60143802 з примусового виконання виконавчого напису №2536, виданого приватним нотаріусом Барбуляк Х.М. 03.09.2019, описано та накладено арешт на майно, а саме транспортний засіб «КІА», модель «Sportage», універсал В, рік випуску 2017, об`єм двигуна 1998, колір чорний, д.н.з. [NUMBER] . Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. від 08.10.2019 призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ТОВ «Експертна служба України», який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, видану 27.01.2017 за №41/17, виданий Фондом державного майна України (строк дії до 27.01.2020). 20.12.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. складено Акт про проведені електронні торги та відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 04.12.2019 №450313 Державного підприємства «СЕТАМ» переможцем визнано [PERSON] . Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. від 28.12.2019 виконавче провадження №60143802 з примусового виконання виконавчого напису №2536, виданого приватним нотаріусом Барбуляк Х.М. 03.09.2019 закінчено. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25.05.2020 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 03.09.2019, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., зареєстрованого в реєстрі за №2536 щодо звернення стягнення на рухоме майно, а саме автотранспорт - «KIA Sportage 2.0 EX 4WD 5 dr 6AT/T f1 W52G61GG» 2017 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] . Постановою Житомирського апеляційного суду від 12.05.2021 рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25.05.2020 залишено без змін. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23.09.2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства "Кредобанк" до [PERSON] задоволено частково; стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Кредобанк" заборгованість за кредитним договором № 8557/2017 від 22.05.2017 року в розмірі 228 571 гривня 56 копійок, з яких: 203 862 грн. 51 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 24 319 грн. 85 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 389 грн. 20 коп. - пеня за неналежне виконання грошових зобов`язань; стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Кредобанк" судовий збір в розмірі 4556 гривень 86 копійок. Постановою Житомирського апеляційного суду від 30.11.2021 року рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23 вересня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 207762 грн. 13 коп. та 3085 грн. 16 коп. судового збору; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто з Акціонерного товариства « Кредобанк» на користь [PERSON] 631 грн. 08 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги. Ухвалою Верховного Суду від 14.01.2022 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою [PERSON] на постанову Житомирського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «КредоБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1,2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до\~ст.599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з наданих позивачем квитанцій та не заперечується відповідачем, [PERSON] здійснював щомісячні платежі в період з 01.06.2017 р. по 01.09.2019 року на загальну суму 309800,00 грн. відповідно до умов Кредитного договору№8557/2017 від 22.05.2017. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Позивачем не надано суду доказів визнання Кредитного договору №8557/2017 від 22.05.2017 недійсним, такий ним не оспорювався, про що також свідчить перерахування позивачем грошових коштів відповідачу на виконання умов вищевказаного кредитного договору. Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами кредитного договору та такий у встановленому законом порядку не визнаний недійсним, згідно з вимогами статті 204 ЦК України створюється презумпція правомірності правочину. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами\~глави 83 ЦК України. Згідно з частиною першою\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої\~статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою\~статті 11 ЦК України. Загальна умова частини першої\~статті 1212 ЦК України\~звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями\~11,\~600,\~601,\~604 - 607,609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц (касаційне провадженням 61-1215св17), від 12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16 (касаційне провадження №61-4497ск18), від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц (касаційне провадженням 61-1133св18). Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~стаття 1212 ЦК України\~може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня. Суть кондикційного зобов`язання виражається в тому, що набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого, а тому зобов`язаний не лише повернути йому майно в натурі чи відшкодувати його вартість (стаття 1213 ЦК), а й у повному обсязі компенсувати потерпілому негативні наслідки від неможливості йому користуватися майном за призначенням шляхом відшкодування всіх доходів, які набувач одержав або міг одержати від цього майна, а набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого. Конструкція\~статті 1212 ЦК України, як і загалом норми\~глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. З частини квитанцій, наданих позивачем вбачається, що [PERSON] здійснювалися платежі на рахунок ПАТ «Кредобанк» (АТ «Кредобанк») як внески за кредитним договором №8557/2017. Разом з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо безпідставності перерахувань відповідачу грошових коштів, оскільки така правова підстава існувала у вигляді зобов`язання між сторонами за кредитним договором. Натомість судом встановлено, що позивачем з власної волі перераховано відповідачу грошові кошти з призначеннями платежів «внесок за кредитним договором №8557/2017», а\~стаття 1212 ЦК України\~застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунено з допомогою інших спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1\~ст. 1212 ЦК України. З цих підстав, суд не бере до уваги покликання позивача на те, що відносини сторін мають регулюватись нормами\~ст. 1212 ЦК України, адже ця стаття передбачає наслідки набуття чи збереження майна за відсутності правової підстави і не може бути застосована у разі наявності договірних правовідносин. Таким чином, виходячи із встановленої судом наявності фактичних договірних відносин між [PERSON] та АТ «Кредобанк», відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження безпідставного збагачення відповідача за рахунок позивача, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача обов`язку повертати кошти позивачу, а тому підстав для задоволення позову в частині сплачених позивачем на рахунок відповідача грошових коштів немає. Посилання позивача на те, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25.05.2020 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 03.09.2019, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., зареєстрованого в реєстрі за №2536, є безпідставними, оскільки вказаний виконавчий напис було скасовано у зв`язку з тим, що заборгованість [PERSON] не була безспірною. Однак, вказаним рішенням не встановлено факту безпідставності отримання АТ «Кредобанк» від [PERSON] грошових коштів за регулярні платежі, страхові платежі по КАСКО, оплату монтажу і підключення сигналізації, в розумінні ст.1212 ЦК України. Більш цього, звертаючись до суду з позовом до відповідача АТ «Кредобанк» про стягнення безпідставно набутого майна, позивач просить стягнути грошові кошти, які перераховувались ним на виконання умов кредитного договору. Однак підставою позову позивач зазначає визнання рішенням суду виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. 03.09.2019 та зареєстрованого в реєстрі за №2536, таким, що не підлягає виконанню. Надані позивачем квитанції та покликання у позовній заяві свідчать про перерахування грошових коштів відповідачу саме за кредитним договором, а не за виконавчим написом нотаріуса. Окрім цього, суд не бере до уваги надані позивачем квитанції №132 від 18.05.2017, №38 від 18.05.2017, №0.0.1037596721.1 від 16.05.2018, №0.0.1037595262.1 від 16.05.2018, №0.0.1192666606.1 від 21.11.2018 про сплату грошових коштів ПрАТ «Житомир-Авто» та ТДВ «Експрес Страхування», оскільки АТ «Кредобанк» не є отримувачем вказаних грошових коштів, а відтак такі не можуть вважатися безпідставно набутими відповідачем. Наданий позивачем Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №12019060090001264 від 24.10.2019 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, а саме незаконного заволодіння належного [PERSON] транспортного засобу марки «Kia Sportage» приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. без будь-якого попередження та за відсутності власника не може вважатись належним доказом безпідставності отримання відповідачем АТ «Кредобанк» грошових коштів в розмірі 467498,70 грн. Також, суд відмовляє у стягненні з відповідача на користь позивача штрафних санкцій, оскільки така вимога є похідною від вимоги про стягнення безпідставно отриманих коштів, яка не була доведена. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З урахуванням всіх обставин справи, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позивач не довів безпідставність отримання відповідачем грошових коштів, перерахованих позивачем на виконання умов кредитного договору, укладеного між ними, а відтак позовні вимоги не підлягають до задоволення з підстав та мотивів, викладених вище. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача, а відтак підстав для присудження на користь позивача з відповідача судового збору суд не вбачає.

Outcome: dismissed