Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) через свого представника адвоката Прибору Павла Івановича (далі\~Представник позивача) звернувся у суду із позовом про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки при звільненні з Державного спеціалізованого підприємства «ПІВНІЧНА ПУЩА» (далі Відповідач). Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що він знаходився у трудових відносинах з ДСП «Північна Пуща». Працював у Відповідача на різних посадах з 03 вересня 2000 року по 05 лютого 2024 року, зокрема, на останній посаді лісником Луб`янського лісництва в зоні відчуження ДСП «Північна Пуща». Наказом Відповідача за № 60-ос від 18 січня 2024 року був звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КУпП України, в зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників з 05 лютого 2024 року. Під час трудових відносин йому була нарахована, але при звільнені не виплачена заробітна плата в сумі 88\~839,56 грн. (вісімдесят вісім тисяч вісімсот тридцять дев`ять гривень п`ятдесят шість копійок). Тому просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість, середній заробіток за затримку розрахунку. Ухвалою суду від 07 травня 2024 року відкрито провадження в справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження /а.с. 27/. 28 червня 2024 року до суду від Відповідача надійшов Відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки сума середнього заробітку є неспівмірною із окладом працівника та загальною сумою боргу, а така неспівмірність може суттєво погіршити економічну активність ДСП «Північна Пуща» та унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема, виплати заробітної плати іншим працівникам. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] адвокат Прибора В.І. звернувся до суду із заявою, в якій просить розгляд справи провести без участі позивача та його представника; позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити повністю. Відповідач ДСП\~«Північна Пуща» звернулися до суду з клопотанням про розгляд справи без участі підприємства, а також просять долучити до матеріалів справи довідку про розмір заборгованості по невиплаченій заробітній платі позивача, відповідно до якої, станом на 26.06.2024 року сума заборгованості по невиплаченій заробітній платі становить 50\~649,83 грн. Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до положень частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~статтею 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою\~статті 8 Конституції України\~передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша\~статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих\~Конституцією\~і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно до ст.\~61\~ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 89\~ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач перебував із відповідачем у трудових відносинах та був звільнений зі скороченням чисельності та штату працівників 05 лютого 2024 року, на підставі наказу № 60-ос від 18.01.2024 року, що підтверджується записами у трудовій книжці серії [NUMBER] від 15.03.1973 року та Наказом № 60-ос від 18.01.2024 року /а.с. 11-15/. Згідно довідкою №90 від 25.03.2024 року, виданої ДСП «Північна Пуща», станом на 01.03.2024 року сума заборгованості по невиплаченій заробітній платі позивача складає 88\~839,56 грн. /а.с. 19/. Відповідачем було надано довідку № 264 від 26.06.2024 року, виданої ДСП «Північна Пуща», станом на 26.06.2024 року сума заборгованості по невиплаченій заробітній платі позивача складає 50\~649,83 грн. Як передбачено ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Крім того, частиною 1 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Всупереч зазначеним вище вимогам Закону та у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з виплати заробітної плати відповідачем утворилася заборгованість перед позивачем з виплати заробітної плати. За таких обставин, встановлені порушення прав та інтересів позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ДСП «Північна Пуща» на користь позивача заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Сума заборгованості по заробітній платі відповідачем не заперечується, контррозрахунку заборгованості відповідачем суду не надано, відтак, сума заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 50\~649,83 грн., з огляду на що позовні вимоги в частині стягнення нарахованої, але не впплаченої заробітної плати підлягають частковому задоволенню. Також, відповідно до наданого відповідачем розрахунку середнього заробітку, середньоденна заробітна плата позивача становить 959,81 грн. Як зазначено в ч. 1 ст.\~117\~КЗпП у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Тому враховуючи вимоги зазначеної норми КЗпП середній заробіток позивача за період з 06.02.2024 (наступний\~день після\~звільнення) по 03.05.2024 року (день\~направлення позовної\~заяви до\~суду) включно склав в сумі 83\~503,47 грн. (87 календ.днів * 959,81 грн.). Однак, як зазначено постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/9584/15-ц від 26 червня 2019 року суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16; висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц щодо відступлення від частини висновків Верховного Суду України, наведених у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16). Суд враховує, що загальновідомим фактом є зменшення економічної активності суб`єктів підприємницької діяльності внаслідок збройної агресії іншої держави. Позивач не обґрунтовував обставин ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат і на них не посилався. Постановлений до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку обрахований судом у розмірі 83\~503,47 грн. є неспівмірним із окладом працівника та загальною сумою боргу в сумі 50\~649,83 грн. Крім того, така неспівмірність, може також суттєво погіршити економічну активність відповідача та унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам. Таким чином, з огляду на фінансове становище підприємства, суд із врахуванням справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця приходить висновку визначити розмір середнього заробітку за затримку розрахунку у розмірі 10 % від загальної заборгованості суми стягнення середнього заробітку, а саме 8\~350,35 грн. (83\~503,47 * 10%). Судові витрати За змістом\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору позивачів у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Крім того, з матеріалів справи слідує, що [PERSON] є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії /а.с. 23/. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Враховуючи вимоги п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» суд вважає за доцільне, звільнити [PERSON] від сплати судового збору. Так, як [PERSON] , є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір слід компенсувати за рахунок держави. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене, сума судового збору, яка підлягає до сплати відповідачем на користь держави, становить 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial