Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

Адвокат Захарова М.В., діючи в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією 10.04.2024 (надійшла до суду 12.04.2024), в якій просила суд зняти арешт з нерухомого майна невизначеного майна, усього нерухомого майна, власником якого є [PERSON] , [INFO] , інн [NUMBER] , реєстраційний номер обтяження 8931788, зареєстроване 31.07.2009 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, АМ 108796, 31.07.2009, Саксаганський ВДВС Криворізького МУЮ, реєстратором Дніпропетровська філія Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, у тому числі, з 1/3 частки квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] ; зобов`язати відповідача вчинити дії щодо вилучення зазначеного обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; судові витрати у справі залишити за позивачем. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [PERSON] є власником 1/3 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належить йому на праві спільної часткової власності на підставі нотаріально посвідченого договору обміну від 28.03.2000. У січні 2024 року позивач вирішив подарувати належну йому частку житлового приміщення своїм дітям, однак у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено у зв`язку з виявленням запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: тип обтяження арешт нерухомого майна, невизначеного майна, усього нерухомого майна, реєстраційний номер\~обтяження 8931788,\~зареєстроване 31.07.2009\~на підставі\~постанови про\~арешт майна\~боржника та\~оголошення заборони\~його відчуження,\~АМ 108796,\~31.07.2009,\~Саксаганський ВДВС\~Криворізького МУЮ,\~реєстратором Дніпропетровська\~філія Державного\~підприємства «Інформаційний\~центр» Міністерства\~юстиції України.При цьому, що до січня 2024 року про перебування у провадженні ДВС виконавчого провадження він нічого не знав, як і не знав про наявність обтяжень, жодних документів з ДВС він не отримував. Для з`ясування правових підстав та обставин накладення арешту на належне позивачеві майно, скасування обтяження та видалення відповідного запису з реєстру, він звернувся до Саксаганського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Листом від 30.01.2024 №28.11-34/32903 відділ державної виконавчої служби повідомив про неможливість надання детальної інформації та копій документів щодо виконавчого провадження, в рамках якого було накладено арешт на його майно як боржника, у зв`язку зі знищенням матеріалів виконавчих проваджень та книги обліку виконавчих проваджень, що перебували на виконанні до 2020 року. Зважаючи на викладене, позивач не має можливості в позасудовому порядку скасувати наявні обтяження. Наявність таких обтяжень порушує його конституційне право як власника майна та унеможливлює вільну реалізацію прав на майно, що обумовило його звернення до суду з даним негаторним позовом. Ухвалою суду від 17.04.2024 позов прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Захарова М.В. правом на участь в судовому засіданні не скористались, остання подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, пред`явлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Представник відповідача Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) державний виконавець Синявська С.П. про свою участь в судовому засіданні не заявила, будучи повідомленою у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Разом з тим, 13.05.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позов. Заперечуючи проти задоволення заявлених вимог, представник посилалась на те, що підставами скасування арешту з майна боржника можуть бути обставини, обумовлені ст.ст.40, 59 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції №512/5 від 02.04.2012. Однак, [PERSON] як боржник по виконавчому провадженню, в якому було накладено арешт на його майно, не надав доказів оплати ним боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Окремо представник відповідача зазначила, що наразі достовірно надати інформацію щодо виконавчого провадження, в якому 31.07.2009 було винесено постанову АМ 108796 про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони його відчуження, не виявляється можливим, оскільки усі завершені до 2020 року виконавчі провадження знищено за закінченням терміну зберігання. Додатково зауважила, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження (в спецпідрозділі) щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 73\~911 грн. 47 коп. на користь [PERSON] . Правом на подання відповіді на відзив позивач та його представник не скористались, клопотань про надання додаткового строку не заявляли. З урахуванням позиції сторін та обсягу наявних доказів суд вважає за можливе ухвалити рішення за їх відсутності в письмовому провадженні, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи судом. Суд, дослідивши матеріали справи, вимоги та зміст позовної заяви, надавши оцінку доказам в їх сукупності, врахувавши позицію сторін, доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі договору обміну від 28.02.2000, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А. та зареєстрованого в реєстрі за №710, належить по 1/3 частці квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстроване за ними в КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР» в реєстровій книзі 4/3ПВ-463-1529. 31.07.2009 реєстратором Дніпропетровська філія Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстроване обтяження за реєстраційним № 8931788 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, АМ108796, 31.07.2009, Саксаганський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, тип обтяження арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження невизначене майно, все нерухоме майно, власник [PERSON] , що слідує з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 02.02.2024 №364310392 та від 08.05.2024 №377590830. За інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень за посиланням в мережі Інтернет https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors за пошуком відомостей по боржникові « [PERSON] , [INFO] » встановлено, що усі виконавчі провадження, за якими [PERSON] був боржником, перебувають у статусі «завершено»: ВП №52899493, відкрите 15.11.2016, ВП №67832101, відкрите 09.12.2021, де в обох випадках стягувачем є [PERSON] . Відомості про наявність інших виконавчих проваджень, у тому числі діючих, за якими [PERSON] є боржником, у системі відсутні. Посилання представника відповідача на наявність виконавчого провадження №47328722, відкритого 22.04.2015 з примусового виконання виконавчого листа №2/214/1033 від 21.04.2015, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, щодо стягнення з [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 73\~911 грн. 47 коп. на користь [PERSON] , що, на її думку, виключає можливість вирішення питання зняття арешту з майна позивача, суд оцінює критично, оскільки предмет спору у даній справі не стосується вирішення питання скасування обтяжень, вжитих державним виконавцем в рамках виконавчого провадження №47328722. До того ж, вказане виконавче провадження завершене 24.12.2015 на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», а строк повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання сплинув 25.12.2016. Для з`ясування правових підстав та обставин накладення арешту на належне позивачеві майно, скасування обтяження та видалення відповідного запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] 23.01.2024 звернувся до Саксаганського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Листом від 30.01.2024 №28.11-34/32903 відділ державної виконавчої служби повідомив про неможливість надання детальної інформації та копій документів щодо виконавчого провадження, в рамках якого було накладено арешт на його майно як боржника у зв`язку зі знищенням матеріалів виконавчих проваджень та книги обліку виконавчих проваджень, що перебували на виконанні до 2020 року. Із відповіді Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13.02.2024 №28.11-34/48914 на адвокатський запит [PERSON] слідує, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень (виконавчих проваджень, що перебували на виконанні в архіві та спецпідрозділі станом на 31.07.2009) не виявлено виконавчих проваджень, за якими боржником є [PERSON] , інн [NUMBER] . За інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна по суб`єкту дійсно встановлено наявність обтяження у вигляді арешту всього нерухомого майна за №8931788 від 31.07.2009, що належить [PERSON] . Надати більш детальну інформацію про підстави винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також видати копії документів по арешту не має можливості, оскільки виконавчі провадження, які перебували на примусовому виконанні до 2020 року, знищені за закінченням строку зберігання. Виявлення зазначеного запису про обтяження та діючого обтяження у вигляді арешту усього нерухомого майна, належного [PERSON] , стало приводом його звернення до суду з негаторним позовом на захист його права власності, зважаючи на неможливість врегулювання спору у позасудовому порядку. Згідно з ч.1\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту суб`єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Стаття 12 ЦК України, передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права. Разом з тим,\~ст.15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду з позовом за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. З урахуванням викладеного, для вирішення спору, який виник на підставі звернення до суду позивача, який вважає порушеними, невизнаними або оспорюваними свої, зокрема, майнові права,\~суду необхідно установити наявність у позивача такого права, факт його порушення і у зв`язку із зазначеним з`ясувати, чи вірний спосіб захисту свого права обрано позивачем при зверненні до суду. Статтею 20 ЦК України передбачено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до абз.2 п.10 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Положеннями ч.1, ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», п.2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей. Судовим розглядом встановлено, що обтяження у вигляді арешту на усе нерухоме майно, власником якого є [PERSON] , було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АМ 108796 від 31.07.2009, винесеної Саксаганським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 8931788. При цьому, відповідачем не доведено дійсність наявності виконавчого провадження, не виконаного [PERSON] , хто є стягувачем за цим провадженням, а також доцільність подальшого обтяження майна за відсутності доказів незадоволених вимог інших осіб, які б мали претензії до [PERSON] . До того ж у своїй відповіді на звернення [PERSON] та направлений в його інтересах адвокатський запит відповідач фактично визнав той факт, що виконавче провадження було виконане та знищене, та наразі жодного діючого виконавчого провадження, де б [PERSON] був боржником, немає. Оскільки в ході судового розгляду доведеним є факт накладення обтяження на майно [PERSON] 31.07.2009, в той час як обтяження не скасоване зі сплином 15 років за відсутності претензій до позивача як боржника та інформації про стягувача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Приймаючи таке рішення, судом враховано правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13.07.2022 у справі №2/0301/806/11, відповідно до яких «…наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.» На підставі ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої\~Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, державний виконавець виносить постанову про зняття арешту з майна чи коштів не пізніше наступного дня з моменту надходження належним чином завіреної копії рішення суду до органу ДВС та виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту.\~ Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача та не заявлення вимоги про компенсацію понесених ним судових витрат, а тому суд не вбачає підстав для їх стягнення з відповідача.

Outcome: approved