Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У квітні 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач та відповідач давно знайомі та мали стосунки. Пізніше їх спілкування припинилося, проте позивач дізнався, що відповідач народила дитину. Позивач вважає, що саме він є батьком дитини, на підтвердження чого подав висновок. Позивач вважає, що визнання його батьком відповідатиме найкращим інтересам дитини. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. 11.04.2024 суд своєю ухвалою відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання у справі. 26.06.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. ІІІ. Позиції сторін. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Представник третьої особи - РАЦС подав заяву згідно якої вказав на розбіжності у написанні ім`я, прізвища. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Позивач надсилав генетичний матеріал свій та дитини до клініки, за результатами прийшов висновок про вірогідність батьківства на не менше 99,99% (а.с.4). Відомості про батька дитини [PERSON] вказані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.9). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої ст. 135 цього Кодексу. Відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у частині третій ст. 128 Сімейного кодексу України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (частина перша ст. 135 Сімейного кодексу України). Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Судом встановлено, що державну реєстрацію народження [PERSON] проведено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то Сімейний кодекс України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved