Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 1.Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Аргументи учасників справи. 2.В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що 28.09.2007 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося. 23.06.2017 року шлюб між сторонами було розірвано. На даний час син проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. В свою чергу відповідач, як батько, допомогу на утримання сина не надає. Оскільки шлюб між ними розірвано 23.06.2017 року, тому саме з цього періоду необхідно стягувати аліменти на утримання дитини. 3.Від відповідача [PERSON] відзив на адресу суду не надходив. Процесуальні дії у справі. 4.Ухвалою суду від 03 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 5.09 серпня 2024 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заяви та клопотання учасників справи. 6.Представник позивача [PERSON] до зали судового засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала. Не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. 7.Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи до зали судового засідання не заявився, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надав. Обставини справи, встановлені судом. 8.Згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с. 9). 9.Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ( а.с 10). Джерела права й акти їх застосування. 10.Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. 11.Згідно ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 12.Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 13.Статтею 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 14.Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 15.Відповідно до ст. 191 СК України,аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але ні міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду. 16.Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] . 17.Як зазначає позивач, 23 червня 2017 року між нею та відповідачем рішенням Саксаганського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської від 23 червня 2017 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу син [PERSON] залишився проживати разом з нею, та перебуває на її утриманні. Батько [PERSON] участь в утриманні дитини не приймає. Тому, позивач просить суд стягнута аліменти на утриманні сина, за минулий час, починаючи з 23.06.2017 року. тобто з моменту ухвалення рішення судом про розірвання шлюбу. 18.Так, як вбачається з аналізу ч. 2 ст. 191 СК України при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів за минулий час позивач має довести наступні обставини: - вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача протягом періоду, за який позивач просить стягнути аліменти; - неможливість одержання аліментів у зв`язку з ухиленням відповідача у цей період від їх сплати. 19.Ухилення від сплати аліментів - це винна протиправна поведінка, тобто, свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто із вимогою про сплату коштів необхідних для утримання дитини. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. На що неодноразово звертав увагу й Верховий Суд, зокрема, в постановах від 19 грудня 2019 у справі №635/6268/18; від 27 січня 2020 року у справі №672/198/19; від 29 січня 2020 року у справі №756/14483/18. 20.Крім того, постановою Верховного Суду від 18 травня 2020 року (справа №215/5867/17) сформовано правову позицію, про те, що частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині. 21.Аналогічні висновки містяться у поставі Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 235/101/21. 22.Отже, вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів за вказаний період, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. 23.Суд зазначає, що обов`язок доказування у даній категорії справ покладено саме на позивача, отже, саме позивач має довести факт умисного ухилення від виконання обов`язку по утриманню сина. 24.За таких обставин, саме лише посилання позивача та її представника в позовній заяві, на те що після ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, без надання відповідних доказів не є підставою для ухвалення судом рішення про стягнення аліментів за минулий час. Оскільки аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. 25.Відповідно до частини 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. 26.Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 27.У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 28.Зважаючи на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів про те, що позивач зверталася до відповідача з вимогою надавати кошти на утримання сина, а відповідач ухилявся від сплати аліментів у зазначений нею період з 23.06.2017 року, суд доходить висновку про відмову в задоволені позовних вимог в частині стягнення аліментів за минулий час. 29.Разом з тим, враховуючи віку [PERSON] , який на момент звернення позивача до суду з даною позовною заявою є неповнолітньою особу, суд доходить висновку про можливість присудження стягнення аліментів з відповідача на користь позивача починаючи з 02.04.2024 року ( дата звернення до суду з позов) та до досягнення дитиною повноліття. Розподіл судових витрат. 30.Згідно ч. 1ст. 209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є в тому числі розподіл судових витрат. 31.Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів 32.Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог 33.При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави. У урахуванням того, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, тому з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. 34.В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в межах стягнення з відповідача суми аліментних платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

Outcome: partial