Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 29.11.2021 року в сумі 55554,95 гривень та судові витрати по справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.11.2021 року між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок сумі 30000 гривень, який 25.04.2024 року збільшено до 32100 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 40,8% річних в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит та сплатити відсотки у відповідності до умов договору. На виконання умов вищевказаного договору позивач свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Проте відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами не здійснює, внаслідок чого станом на 27.06.2024 року має заборгованість загальною сумою 55554,95 гривень, яку позивач просить стягнути в примусовому порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідач [PERSON] копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з доданими до неї документами отримав, клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не заявляв, відзиву на позов не надав. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що 29.11.2021 року між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок сумі 30000 гривень, який 25.04.2024 року збільшено до 32100 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 40,8% річних в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит та сплатити відсотки у відповідності до умов договору. Вказаний договір був укладений шляхом отримання банком підписаної та заповненої відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 29.11.2021 року, в якій зазначено, що вона разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 8). В анкеті-заяві міститься інформація про те, що [PERSON] ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, та погодився з ними. Додатком до договору є паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена», в якій зазначено максимальну суму кредиту, його строк та розмір процентної ставки (а.с. 9-10). Відповідно до довідки за картками [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] строком дії до листопада 2028 року (а.с. 15). Відповідно до довідки за лімітами [PERSON] 29.11.2021 року встановлено кредитний ліміт в сумі 30000 гривень, який 25.04.2024 року збільшено до 32100 гривень (а.с. 16). На виконання умов вищевказаного договору позивач свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Проте відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами не здійснює, внаслідок чого станом на 27.06.2024 року має заборгованість за договором від 29.11.2021 року в сумі 55554,95 гривень, в тому числі 32051,81 гривень заборгованості за кредитом та 23503,13 гривень заборгованості за відсотками (розрахунок заборгованості - а.с. 6-7, виписка по картці - а.с. 11-14). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Із дослідженого судом кредитного договору від 29.11.2021 року, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] у формі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку встановлено, що останній укладений в письмовій формі та зі сторони споживача підписано власноручним підписом. Отже, підписання кредитного договору від 29.11.2021 року свідчить про те, що [PERSON] всі умови цілком зрозумів та своїм підписом підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовф`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З боку відповідача не надано до суду переконливих доказів необґрунтованості позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю, оскільки відповідачем порушено умови договору від 29.11.2021року та не виконано взятих на себе зобов`язань. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 3028 гривень як передбачено ч. 2 ст. 4 З «Про судовий збір» станом на 01.01.2024 року, що підтверджується платіжним дорученням № 6005315426388 від 27.06.2024 року (а.с. 35), а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує його з відповідача.

Outcome: approved