Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що [INFO] помер чоловік заявника, [PERSON] , у зв`язку з чим після його смерті відкрилась спадщина. Після смерті [PERSON] 13 липня 2023 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.В. відкрита спадкова справа № 70939291, номер у нотаріуса 33/2023, спадщину прийняли спадкоємці: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . При житті [PERSON] в ТВБВ 10016/0112 філії - Полтавське обласне управління АТ «ОЩАДБАНК», був відкритий індивідуальний банківській сейф, про що заявником було повідомлено приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гризунову О.В., яка веде спадкову справу. На запит нотаріуса АТ «ОЩАДБАНК» було надано відповідь від 19 вересня 2023 року, відповідно до якої [PERSON] в ТВБВ 10016/0112 філії - Полтавське обласне управління АТ «ОЩАДБАНК» на підставі договору № /331467/000112/060112/03/2023/22 від 29 березня 2023 року, був відкритий індивідуальний банківській сейф (номер чарунки 008) - далі IБC. Строк оренди до 24.03.2024 р. На цей час без розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, - вмісту індивідуального банківського сейфу (номер чарунки 008), неможливо отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке містилось в цьому сейфі. Відповідно, для реалізації права на спадщину виникла необхідність розкриття інформації про вміст банківського сейфу (чарунки), оскільки це є необхідною умовою для видачі нотаріусом спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину. [INFO] заявник як спадкоємиця після смерті померлого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , звернулась до АТ «ОЩАБДАНК», до Фiлії - Полтавське обласне управління АТ «ОЩАДБАНК» із заявами від 10 вересня 2023 pоку в яких, повідомила банк про можливе незаконне відкриття сейфу та викрадення майна з сейфу, що там зберігається, в тому числі, на користь інших спадкоємців, які входять до впливових осіб в колі влади в м. Полтаві та Полтавській області. Також просила забезпечити схоронність наявного в банківському сейфі майна. Листом від 21 вересня 2023 року № 11/5-17/4872/2023/c АT «ОЩАДБАНК» повідомив заявника про наявність у банку зобов`язання збереження конфіденційної інформації та недоторканості сейфа. Листом філії - Полтавське обласне управління АТ «ОЩАДБАНК» від 03 травня 2024 року №114.8-12/3308/2024с приватний нотаріус Гризунова О.В. була повідомлена про відсутність правових підстав для надання акту опису майна ІБС, розташованого ТВБВ 10016/0112 з посиланням на банківську таємницю. Враховуючи вищевикладене заявник просила зобов`язати АT «ОЩАДБАНК» код ЄДРПОУ - 00032129, 01001, місто Київ, вулиця Госпітальна, б. 12г, Телефон [NUMBER] , Електронна пошта offc.00@oschadbank.ua), розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю - інформацію про вміст (зміст) індивідуального банківського сейфу (номер чарунки 008), розташованого в TBБB 10016/0112 філії - Полтавське обласне управління АТ «ОЩАДБАНК», відкритого [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , дата народження [INFO] , мешкав за адресою: [ADDRESS] ), який помер [INFO] , на підставі договору №/331467/000112/060112/03/2023/22 від 29.03.2023 p., зокрема зобов`язати АT «ОЩАДБАНК» (код ЄДРПОУ - 00032129, 01001, місто Київ, вулиця Госпітальна, б.12г, Телефон [NUMBER] , Електронна пошта offc.00@oschadbank.ua): - направити акт опису майна індивідуального банківського сейфу (номер чарунки008), розташованого в TBБВ 10016/0112 філії - Полтавське обласне управління AT «ОЩАДБАНК», та належним чином завірену копію вказаного акту, з додатками/належним чином завіреними копіями додатків, в тому числі, відеозаписом/копією відеозапису (якщо такий здійснювався), на адресу приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гризунової Олександри Віталіївни (36000, м. Полтава, 36020, вул. Європейська, 19-а, телефони [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , e-mail [INFO] ), - надати [PERSON] (PHOКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , Електронна адреса [INFO] , телефон [NUMBER] ) належним чином завіреної копії акту опису майна індивідуального банківського сейфу (номер чарунки 008), розташованого в TBБВ 10016/0112, з додатками, в тому числі, відеозаписом/копією відеозапису, якщо такий здійснювався. Ухвалою судді від 31 липня 2024 року в справі відкрито провадження. Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримала та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. До суду надав пояснення по справі, в яких зазначив, що [PERSON] не може бути заявником у вказаній справі, окрім того, заявником обрано невірний спосіб захисту суб`єктивного цивільного права. Відповідно до ч. 2 ст. 349 ЦПК України, неявка в судове засідання без поважних причин заявника та (або) особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи їх представників або представника банку не перешкоджає розгляду справи, якщо суд не визнав їхню участь обов`язковою. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вислухавши заявника, приходить до наступного. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного проживання, з`ясувати джерело і час його придбання. Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Порядок розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, регулюється Главою 12 Розділу IV ЦПК України. Відповідно до ст. 347 ЦПК України, заява про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи у випадках, встановлених законом, подається до суду за місцезнаходженням банку, що обслуговує таку юридичну або фізичну особу. Згідно із ст. 348 ЦПК України у заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) заявника та особи, щодо якої вимагається розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, їх місце проживання або місцезнаходження, а також ім`я представника заявника, коли заява подається представником; 3) найменування та місцезнаходження банку, що обслуговує особу, щодо якої необхідно розкрити банківську таємницю; 4) обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено; 5) обсяги (межі розкриття) інформації, яка містить банківську таємницю, щодо особи та мету її використання. Згідно із ч. 2 ст. 350 ЦПК України якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви. Відповідно до змісту викладених норм ЦПК України, у порядку, визначеному Главою 12 Розділу IV ЦПК України, розглядаються заяви про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи, банком, що обслуговує таку юридичну або фізичну особу. Порядок розкриття банківської таємниці встановлений Законом України «Про банки та банківську діяльність». Відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації; 9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності. Відповідно до ч.1 ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську інформацію, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію. Вказані обмеження, зокрема викладені в ч. 4 ст. 62 Закону, й не стосуються випадків надання банком інформації, яка є банківською таємницею, за дозволом клієнта чи за рішенням суду. Статтею 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до статті 47 цього Закону. Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 22 січня 2020 року у справі №501/1451/17, оскільки розкриття банківської таємниці може здійснюватися безпосередньо банками або на підставі рішення суду (стаття 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність») та виключно на підставах і у порядку, передбаченими законом, суд повинен розмежовувати ці підстави, коло суб`єктів, уповноважених на отримання відповідної інформації та її обсягу. Коло суб`єктів, які мають право вимагати безпосередньо від банку розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, визначається статтею 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» і може змінюватися тільки на підставі закону. При цьому, вказані суб`єкти мають право на отримання лише обмеженої інформації з урахуванням виконуваних ними функцій та з питань, зазначених у відповідному законі стосовно визначених суб`єктів. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками: 1) на запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи. Інформація щодо рахунку умовного зберігання (ескроу) та операцій за ним розкривається також на письмовий запит бенефіціара. Інформація про залишок коштів на банківському рахунку, майнові права на кошти на якому є предметом обтяження, операції за ним, обтяження, щодо яких до банку надійшли повідомлення, у тому числі взяті банком на облік, інші обмеження права розпоряджання рахунком розкривається також на письмовий запит обтяжувача, якщо право обтяжувача на отримання відповідної інформації передбачено правочином, на підставі якого виникає таке обтяження; 2) за рішенням суду; 3) органам прокуратури України, Служби безпеки України, Державному бюро розслідувань, органам Національної поліції України, Національному антикорупційному бюро України, Антимонопольному комітету України, Національному агентству з питань запобігання корупції, Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, - на їхні запити щодо банківських рахунків клієнтів та операцій, проведених на користь чи за дорученням клієнта, у тому числі операцій без відкриття рахунків, а саме відомості на конкретно визначену дату або за конкретний проміжок часу та стосовно конкретної юридичної або фізичної особи, фізичної особи - підприємця про: наявність рахунків, номери рахунків, залишок коштів на рахунках, операції списання з рахунків та/або зарахування на рахунки, призначення платежу, ідентифікаційні дані контрагента (для фізичних осіб - прізвище, ім`я та по батькові, ідентифікаційний номер платника податку; для юридичних осіб - повне найменування, ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), номер рахунку контрагента та код банку контрагента; 4) центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику: а) на його запит щодо наявності банківських рахунків; б) у випадках та в обсязі, визначених Угодою між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки для поліпшення виконання податкових правил й застосування положень Закону США "Про податкові вимоги до іноземних рахунків" (FATCA) та іншими міжнародними договорами, що містять положення про обмін інформацією для податкових цілей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або укладеними на їх підставі міжвідомчими договорами. Порядок розкриття такої інформації встановлюється Національним банком України; в) на його запит щодо дотримання резидентами встановлених Національним банком України граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів; 5) центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, на його запит у випадках, встановлених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення"; 6) органам державної виконавчої служби, приватним виконавцям - на їхні запити з питань виконання рішень судів та рішень, що підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", - щодо банківських рахунків клієнтів та операцій, проведених на користь чи за дорученням клієнта, а саме відомості на конкретно визначену дату або за конкретний проміжок часу та стосовно конкретної юридичної або фізичної особи, фізичної особи - підприємця про: наявність рахунків, номери рахунків, залишок коштів на рахунках, операції списання з рахунків та/або зарахування на рахунки, призначення платежу, а також щодо договорів боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 7) Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку у разі самостійного подання банком інформації про банк як емітент та адміністративних даних відповідно до законів про цінні папери та фондовий ринок; 8) іншим банкам - на їхні запити у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення"; 9) центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, з метою здійснення верифікації та моніторингу державних виплат - на його запит щодо банківських рахунків фізичних осіб, яким призначено, нараховано та/або здійснено державні виплати, а також фізичних осіб, які звернулися за призначенням державних виплат, операцій списання з рахунків та/або зарахування на рахунки і залишки за такими рахунками на визначену дату або за конкретний проміжок часу; 10) особам, зазначеним власником рахунку (вкладу) у відповідному розпорядженні банку, у разі смерті такого власника рахунку (вкладу) - на їхній запит щодо наявності рахунків (вкладів) померлого власника та залишку коштів на рахунках (вкладах); 11) державним нотаріальним конторам, приватним нотаріусам, посадовим особам органів місцевого самоврядування, уповноваженим на вчинення нотаріальних дій, іноземним консульським установам (для вчинення такими особами нотаріальних дій з охорони спадкового майна, з видачі свідоцтв про право на спадщину, про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя) - на їхні запити щодо наявності рахунків (вкладів) та залишку коштів на рахунках (вкладах) померлих власників цих рахунків та/або щодо залишку коштів, які належать померлим фізичним особам та зберігаються на будь-яких рахунках у банках, та/або щодо рухомого майна таких осіб, що перебуває на збереженні та/або у заставі банку як заклад, щодо наявності індивідуального банківського сейфа та/або договорів про надання в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, та/або щодо наявності рахунків умовного зберігання (ескроу) та грошових коштів на цих рахунках, призначених для перерахування померлим бенефіціарам. Відповідно до ч. 1 ст. 1076 ЦК України, банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність. З огляду на викладене, заявник [PERSON] не належить до кола суб`єктів, які мають право вимагати від банку розкриття інформації, що містить банківську таємницю. Встановивши, що заявник не належить до кола суб`єктів, які мають право вимагати від банку розкриття інформації, що становить банківську таємницю, і не надав документів, які підтверджують право на отримання вказаної інформації, а також зважаючи на те, що обставини, на які посилається заявник не можуть бути підставою для задоволення такої заяви, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed