Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «СЕНС БАНК», від імені якого діє його представник, пред`явило дійсний позов. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що 16 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №11234810000, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти у розмірі 99600 гривень. На виконання умов договору з [PERSON] було укладено договір поруки №б/н від 16.10.2007 року. 08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Укрсиббанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «Укрсиббанк» та фізичними особами. 09 грудня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та АТ «Альфа Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило АТ «Альфа Банк» права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «Дельта Банк» та фізичними особами. 12.08.2022 року позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» було прийнято рішення про зміну найменування з АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником його умов, у тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць кредитодавець має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення кредиту за договором. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 11 жовтня 2023 заборгованість за кредитним договором становить 293770,81 грн., з яких 85370,03 - заборгованість за кредитом, 208400,78 - заборгованість по відсотках. Для захисту своїх прав, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 293770,81 грн., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору. Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 листопада 2023 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 лютого 2024 року було витребувано у позивача Акціонерного Товариства «СЕНС БАНК» детальний помісячний розрахунок заборгованості та детальний помісячний розрахунок відсотків за користування [PERSON] кредитом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.58). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судових викликів за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою відповідача, але поштові відправлення повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 68,74,75,87,110,124), іншої адреси [PERSON] суду не повідомив, тому, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Відповідач клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не подав, про причини неявки суд не повідомив. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судових викликів за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою відповідача, але поштові відправлення повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 69,77,78,88,108,125), іншої адреси [PERSON] суду не повідомила, тому, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Відповідач клопотання про розгляд справи у її відсутність до суду не подала, про причини неявки суд не повідомила. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надала. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомлених відповідачів, які про причини неявки не повідомили, неподання відповідачами відзиву на позов, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів та ухвалення заочного рішення у даній справі. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», яке змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11234810000, за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 99600 гривень з кінцевим строком погашення не пізніше 15 жовтня 2014 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,00 % річних протягом перших 30 днів з дня видачі кредиту, та в подальшому процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору. Погашення суми основної заборгованості відбувається щомісячно в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору. Строк сплати процентів з 01 по 10 включно число кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані банком проценти (а.с. 7-14). На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №11234810000 від 16 жовтня 2007 року між банком та [PERSON] 16 жовтня 2007 року укладено договір поруки №б/н, згідно з яким остання зобов`язалася перед кредитором нести солідарну відповідальність за повне та своєчасне виконання зобов`язань позичальником [PERSON] за кредитним договором №11234810000 від 16 жовтня 2007 року (а.с.с14). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ст. 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). А у ч. 2 ст. 1054 ЦК України закріплене правило, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. У відповідності до вимог ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За правилами, визначеними ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно умов Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11234810000 від 16.10.2007, цільове призначення кредиту - кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме на придбавання автомобіля KIA CERATO. Банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних котів на поточний рахунок позичальника (п. 1.4., п. 1.5.). Фактичні обставини справи на підставі поданих та досліджених судом доказів вказують на те, що банк виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику [PERSON] кредитні кошти в повному обсязі, які прийняті позичальником від банку, що підтверджується випискою по кредитному договору [PERSON] за період з 16.10.2007 по 19.12.2011 (а.с. 101-104). Відповідач належним чином своє зобов`язання не виконував, тому, згідно виписки по кредитному рахунку [PERSON] за період з 16.10.2007 по 19.12.2011 (а.с. 101-104) виникла заборгованість за кредитом в розмірі: 41500,21 гривень - строкова заборгованість за тілом; 43869,82 гривень - прострочена заборгованість за тілом; нараховані несплачені відсотки у розмірі 1532,23 гривень; нараховані несплачені відсотки у розмірі 29700,14 гривень. У зв`язку з порушенням виконання позичальником [PERSON] зобов`язання в обумовлений сторонами строк, Акціонерне товариство «Альфа-Банк», яке змінило назву на Акціонерне товариство «Сенс Банк», як новий кредитор у кредитному зобов`язанні № 11234810000 від 16 жовтня 2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», яке змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] , а також за забезпечувальним договором поруки №б/н від 16 жовтня 2007 року, укладеного між банком та [PERSON] , звернувся до суду, пред`явивши позов про стягнення з [PERSON] солідарно з [PERSON] на користь банку суму заборгованості за кредитом у розмірі 293770,81 гривень. Факт відступлення прав вимоги за кредитним договором № 11234810000 від 16 жовтня 2007 року від первісного кредитора ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» підтверджується договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року (а.с. 60). Згідно додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року вбачається, що фактичний розмір невиконаного грошового зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11234810000 від 16.10.2007, укладеного з [PERSON] , станом на 16.12.2011 становить 119003,34 грн., яка складається з: фактичного розміру заборгованості за кредитним договором у валюті кредиту (строкова заборгованість за тілом) у розмірі 41500,21 гривень; фактичного розміру заборгованості за кредитним договором у валюті кредиту (прострочена заборгованість за тілом) у розмірі 43869,82 гривень; нараховані несплачені відсотки у валюті кредиту (строкові) у розмірі 2400,94 гривень; нараховані несплачені відсотки у валюті кредиту (прострочені понад 31 день) у розмірі 1532,23 гривень; нараховані несплачені відсотки у валюті кредиту (прострочення до 31 дня включно) у розмірі 29700,14 гривень (а.с.61). В свою чергу, 09 грудня 2019 року за договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги ПАТ «Дельта Банк» відступило шляхом продажу новому кредитору АТ «Альфа-Банк» (після зміни назви АТ «Сенс Банк») належні банку, а новий кредитор набув у обсязі та на умовах, визначеним цим договором, права вимоги банку до позичальників, поручителів, зазначених у додатках №№1-5 до цього договору. На підтвердження відступлення права вимоги за договорами позивачем до матеріалів позовної заяви долучено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 2098/К від 09 грудня 2019 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та АТ «Альфа-Банк», як новим кредитором, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначеним цим договором, права вимоги банку до позичальників, поручителів, зазначених у додатках №№1-5 до цього договору (а.с. 18-20). Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, на час переходу права вимоги від первісного кредитодавця до ТОВ «Дельта Банк» заборгованість позичальника [PERSON] становила 119003,34 грн., що підтверджується додатком № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року (а.с. 61), випискою по кредитному рахунку [PERSON] за період з 16.10.2007 по 19.12.2011 (а.с. 101-104). Разом з тим, позивачем надано до матеріалів справи Додаток № 2 до договору про відступлення права вимоги №2098/К від 09.12.2019 року в якому зазначено, що разом з відступленням Прав вимоги до Боржників одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, договорами застави, договорами поруки, які визначені цим Реєстром. Дійсно під № 63 та № 105 Додатку № 2 зазначено прізвище позичальника [PERSON] та поручителя. В цьому додатку не відображено суму боргу [PERSON] , право вимоги на яку набуває АТ "Альфа-Банк" (а.с 22-24). З розрахунку заборгованості за кредитом, наданим позивачем (а.с. 6) слідує, що заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем АТ «Сенс Банк» за договором №11234810000 від 16.10.2007 станом на 03.07.2023 становить 208410,78 грн., з яких 85370,03 грн. заборгованість за кредитом та 123040,75 заборгованість по відсотках. Зальний період нарахування відсотків з 16.10.2007 до 03.07.2023. Також вказано, що за період з 16.10.2007 по 09.12.2019 розмір нарахованих відсотків складає 188889,48 грн., детальне нарахування за вказаних період відсутнє. Згідно наданої позивачами заяви на виконання ухвали суду про витребування доказів (а.с. 96-97), представник позивача вказує, що АТ «Сенс банк» набуло право вимоги за кредитним договором з 09.12.2019, тому надати детальних розрахунок заборгованості самостійно товариство не має можливості у зв`язку з відсутністю повної інформації щодо руху коштів до моменту набуття права вимоги.При цьому пояснюють, що сума заборгованості, яка існувала станом на день набуття АТ «СЕНС БАНК» права вимоги була нарахована Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в процесі ліквідації ПАТ «Дельта Банк», зафіксована у Договорі №2098/К відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 09.12.2019. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач зобов`язаний надати суду розрахунок заборгованості з відображенням всіх її складових з відображенням часу нарахування та сум по кожному із нарахувань, а також виписку з рахунку позичальника. Таким чином, позивачем АТ «Сенс Банк» не надано обґрунтованого розрахунку суми відсотків, яку він просить стягнути з відповідача [PERSON] за період з 20.12.2011 по 03.07.2023. З урахуванням викладеного, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог АТ «Сенс Банк» про стягнення з [PERSON] заборгованість по нарахованих відсотках за період з 20.12.2011 по 03.07.2023 у зв`язку з їх необґрунтованістю. Оцінивши надані докази, суд бере до уваги, що доказів погашення заборгованості позичальником (відповідачем) [PERSON] як первісному, так і новому кредитору АТ «Сенс Банк» після передачі (09 грудня 2019 року) права вимоги за кредитним договором матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Ураховуючи те, що факт отримання кредитних коштів [PERSON] не спростований, вказаний договір про надання споживчого кредиту є чинним, в установленому законом порядку недійсним не визнавався, тому позов в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом у розмірі 119003,34 грн., яка складається з фактичного розміру заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 85370,03 грн., та за нарахованими відсотками за період з 16.10.2007 по 19.12.2011 в розмірі 33633,31 грн. підлягає задоволенню. Надаючи оцінку зібраним у справі доказам в частині вимог до поручителя [PERSON] , суд виходить із такого. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з частинами першою та другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку, що у законі передбачено три способи визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги). Зважаючи на наведене, строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі спливом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі, застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не вправі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11, від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц, від 03 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11, від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц, постанова Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, договором поруки №б/н від 16 жовтня 2007 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] , не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання усіх зобов`язань боржника за основним договором не вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. У відповідності до встановлених фактичних обставини справи та досліджених судом доказів, позичальник [PERSON] , а відтак і поручитель [PERSON] , взяла на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів у термін до 15 жовтня 2014 року. Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до позичальника (боржника) та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов`язань за кредитом. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Як встановлено судом, під час дії договору мало місце прострочення сплати позичальником чергових платежів по кредиту та процентів за користування кредитом в рамках укладеного кредитного договору. Останній платіж на виконання кредитного зобов`язання внесено, згідно наданого позивачем розрахунку, 12.04.2022. З позовом до поручителя новий кредитор звернувся 11.10.2023, тобто, поза межами шести місяців за кожним щомісячним платежем, так і більш ніж через шість місяців після набуття права вимоги щодо стягнення залишку боргу за тілом кредиту у повному обсязі. Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто, його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя, цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати, тому суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов`язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові до поручителя в разі звернення до суду. За наведених обставин, у задоволенні позову АТ «Сенс-Банк» в частині вимог до поручителя [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити з підстав пропуску шестимісячного строку для пред`явлення вимоги до поручителя. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині вимог до [PERSON] , стягнувши з [PERSON] на користь АТ «Сенс-Банк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11234810000 від 16 жовтня 2007 року, яка становить 119003,34 грн., та складається з фактичного розміру заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 85370,03 грн., та за нарахованими відсотками за період з 16.10.2007 по 19.12.2011 в розмірі 33633,31 грн. У частині вимог АТ «Сенс-Банк» до [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11234810000 від 16 жовтня 2007 року позов слід залишити без задоволення. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги АТ «Сенс-Банк» в частині вимог до [PERSON] задоволено частково, а тому понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в розмірі 1784,65 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial