Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

Державне підприємство «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України (далі - позивач, ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату ВРУ) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача суму боргу на загальну суму 28 880,12 грн, яка складається із заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території (утримання будинків, споруд і прибудинкової території) - 15 380,58 грн, відшкодування придбаної позивачем електроенергії - 13 499,54 грн. В обґрунтування вказано, що відповідач є користувачем кімнати № 88 будинку-гуртожитку [ADDRESS] , у яку вона була заселена під час роботи у системі Апарату ВРУ. Гуртожиток перебуває на балансі, утриманні та обслуговуванні позивача. Для забезпечення мешканців гуртожитку електричною енергією позивач уклав договір з ТОВ «Київські енергетичні послуги». Позивачем Відповідачеві надана житлова послуга з управління багатоквартирним будинком. У свою чергу свої зобов`язання Відповідач не виконує, внаслідок чого за період з 01.01.2020 року до 01.03.2024 року включно виникла заборгованість у розмірі 28 880,12 грн, яка складається із заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території (утримання будинків, споруд і прибудинкової території) - 15 380,58 грн, відшкодування придбаної позивачем електроенергії - 13 499,54 грн. У зв`язку із невиконанням, у т.ч., відповідачем, своїх зобов`язань рішенням Господарського суду м. Києва від 16.02.2024 року у справі № 910/17821/23 з державного підприємства «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» вирішено стягнути грошову суму боргу на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Позивачем відповідачу надана якісна та в повному обсязі житлова послуга. У свою чергу свої зобов`язання Боржник не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість. Жодних претензій, скарг щодо ненадання чи неякісного надання житлової послуги відповідачем за період її проживання не заявлялось. Житлова послуга відповідачем споживалась та споживається дотепер, проте вона продовжує допускати зростання заборгованості та не вчинила жодного платежу щодо погашення заборгованості. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.03.2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату ВРУ до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 27.05.2024 року. 25.03.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечила проти позову, просила відмовити в задоволенні позову, а також застосувати строк позовної давності. Указувала, що із мотивувальної частини рішення Господарського суду м. Києва від 16 лютого 2024 року у справі № 910/17821/23 вбачається, що виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території є КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», а не позивач. До позовної заяви не долучено жодного доказу того, що саме позивач здійснював утримання будинку та прибудинкової території. Крім того, із наданої позивачем довідки по нарахування та сплату по особовому рахунку не вбачається, які суми та за які послуги вказана, за якими тарифами нараховано, з яких показників засобів обліку випливають. Не надано доказів, що саме відповідач займає кімнату [ADDRESS] . Також із довідки по нарахування та сплату по особовому рахунку за період 01.01.2020 року до 01.03.2024 року позивачем вказано, що станом на 01.01.2020 року сальдо на початок місяця становить 10 583,39 грн, тобто за який саме період нараховано заборгованість не відомо. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.05.2024 року розгляд справи відкладено на 13.08.2024 року. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились; про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином; представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились; про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату ВРУ» засноване на державній власності та належить до сфери управління Апарату ВРУ, що входить до складу майнового комплексу, який забезпечує діяльність Верховної Ради України. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.10.2023 року № 352371042 належні державі в особі Апарату ВРУ частина житлового будинку, поверх 8 - 9, літ. «А», загальною площею 762,3 кв. м, а згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.02.2021 року № 242872524, закріплені за відповідачем на праві господарського відання за ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату ВРУ». Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» суб`єктами управління об`єктами державної власності є, у т.ч., органи, що забезпечують діяльність Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України, відповідно до покладених на них завдань виконують функції з управління державним майном, передбачені частиною першою цієї статті, за винятком повноважень щодо господарських структур (частина перша ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності»). Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» об`єктами управління державної власності є: майно, яке передане державним комерційним підприємствам, установам та організаціям. Право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства (частини перша, друга ст. 136 Господарського кодексу України). [PERSON] на підставі ордеру від 06.02.2013 року № 2, виданого на сім`ю із двох осіб: [PERSON] , [PERSON] у гуртожитку [ADDRESS] , у який вона була заселена під час роботи в управлінні справами ВРУ. Зазначений гуртожиток перебуває на балансі, утриманні та обслуговуванні позивача. Згідно із статтями 67, 68, 162 Житлового кодексу, статтею 815 Цивільного кодексу України, статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач повинен здійснювати оплату за надані йому житлово-комунальні послуги своєчасно. Оскільки позивач має на балансі й утриманні лише 8 і 9 поверхи житлового будинку [ADDRESS] , то утримання своєї частки позивач здійснює через укладений з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» договором від 01.12.2016 року. Позивачем відповідачеві надана житлова послуга з управління багатоквартирним будинком. У свою чергу свої зобов`язання відповідач не виконує, внаслідок чого за період з 01.01.2020 року до 01.03.2024 року включно виникла заборгованість у розмірі 28 880,12 грн, яка складається із заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території (утримання будинків, споруд і прибудинкової території) - 15 380,58 грн, відшкодування придбаної позивачем електроенергії - 13 499,54 грн. У зв`язку із невиконанням, у т.ч., відповідачем, своїх зобов`язань рішенням Господарського суду м. Києва від 16.02.2024 року у справі № 910/17821/23 з державного підприємства «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» вирішено стягнути грошову суму боргу на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими акти, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між Позивачем та Відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а Відповідач ними користується. Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ч. 1 ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Водночас відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 (далі Закон 540-ІХ) розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на усій території України установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 карантин. Станом на час розгляду справи судом карантин на усій території України згідно наступними постановами КМУ продовжено. Позов направлено до суду у березні 2024 року. У позові заявлено вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.01.2020 року по 01.03.2024 року, до яких застосовується загальний строк позовної давності у 3 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу, згідно з якими, зокрема, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, перебіг строку позовної давності у справі за позовом, що розглядається, розпочався 01.01.2020 року, і за загальним правилом щодо вимог 01.01.2020 року по 01.03.2021 року мав би сплинути. Однак, враховуючи, що 29.03.2021 за постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на усій території України вже було установлено карантин, який станом на час розгляду справи судом продовжено, а відповідно до Закону 540-ІХ під час дії карантину строки звернення до суду, продовжуються на строк дії такого карантину, строк позовної давності за вимогами позивача у цій справі є таким, що продовжений відповідно до закону, тому суд не вправі застосувати наслідки спливу строку позовної давності до цих вимог. Відповідно до зазначених норм суд визнає обґрунтованим позов повністю. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 56 від 14.03.2024 року. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 028,00 грн у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved