Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання батьківства. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у 2020 в м.Хмельницькому познайомилась з [PERSON] . Після нетривалих зустрічей вони стали проживати у цивільному шлюбі в квартирі позивачки, проживали спільно, мали спільний побут. У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, позивач 26.02.2022 виїхала в Італію, де [INFO] народила доньку [PERSON] . Оскільки на час народження дитини [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі , то в свідоцтві про народження доньки записана тільки вона, як мати дитини, відомості про батька дитини відсутні. Відповідно до довідки Генерального консульства України в Мілані №384 від 08.07.2022 [PERSON] зареєстрована громадянкою України. У вересні 2022 [PERSON] повернулась в Україну та продовжила спільно проживати з [PERSON] .. 03.01.2023 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, [INFO] у них народилася спільна дитина [PERSON] . Проте [PERSON] не визнає себе батьком [PERSON] . Просить суд визнати [PERSON] батьком [PERSON] [INFO] та внести зміни до актового запису про її народження. В підготовчому засіданні представник позивача-адвокат Сакенов Ю.К. підтримав позов, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав та пояснив, що з 2020 перебував у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] . У зв`язку із збройною агресією російської федерації [PERSON] вагітною виїхала в Італію, де [INFO] народила доньку [PERSON] . Після повернення позивачки в Україну разом з дитиною, з вересня 2022 вони спільно проживають, 03.01.2023 зареєстрували шлюб, [INFO] у них народилася ще одна донька [PERSON] . Вважає необхідним визнати його батьком [PERSON] та внести зміни до актового запису про її народження, зазначивши його батьком. Пояснив, що не хотів добровільно визнати своє батьківство відносно доньки [PERSON] через образу на дружину, що вона поїхала в Італію і він тривалий час не бачив її та новонароджену доньку. Відповідно до ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. За такого, суд приходить до висновку про можливість ухвалення судового рішення у справі за результатами підготовчого провадження. Відповідно до витягу з реєстру актів цивільного стану про народження виданному відділом реєстрації актів цивільного стану м.Лоді (провінція Лоді, Італія), №72, частина 1 , серія А, рік 2022, [PERSON] народилася [INFO] м.Лоді (провінція Лоді), у графі мати зазначено [PERSON] , в графі батько відомості відсутні. Згідно довідки про реєстрацію особи громадянином України виданої Генеральним консульством України в Мілані, [PERSON] , яка народилася [INFO] , зареєстрована громадянкою України. Згідно свідоцтва про шлюб встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03.01.2023 у Городоцькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Позивач вважає біологічним батьком доньки [PERSON] , з яким вона проживала однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] , зазначене також підтверджує біологічний батько дитини, відповідач по справі, який визнав позовні вимоги та ствердив, що дійсно між ним та позивачкою були стосунки та це їх спільна дитина. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Згідно вимог ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. В третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: "щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved