Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа на стороні позивача: орган опіки і піклування Христинівської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . У позові зазначає, що 15.08.2013 року між сторонами було укладено шлюб. Позивач змінила прізвище на чоловікове [PERSON] . [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . Рішенням Христинівського районного суду від 30.09.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач змінила прізвище на [PERSON] . Судовим наказом №706/758/19 від 17.09.2019 року на користь позивача з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] . 20.09.2019 року Христинівським РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області відкрито виконавче провадження №60112733. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах відповідач має борг станом на 01.05.2024 року в сумі 34 322,74 коп. 14.06.2023 року позивач уклала інший шлюб та змінила прізвище на чоловікове [PERSON] . Відповідач відмовляється виконувати батьківські обов`язки, не піклується про дитину, не цікавиться його розвитком та здоров`ям, що підтверджується поданою ним заявою, яка посвідчена 04.07.2023 року приватним нотаріусом Скобало Р.В., про повідомлення про відмову від батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з чим виникла необхідність у позбавленні батьків батьківських прав відносно дитини. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 09.07.2024 року відкрито провадження у справі призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Задояний Ю.В. у підготовче судове засідання не з`явились, від представника позивача до суду надійшла заява в якій зазначив, що вони позов підтримують в повному обсязі й просять його задовольнити, не заперечують проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи на стороні позивача органу опіки і піклуванняХристинівської міської ради Піддубняк Н.В. в судове засідання не з`явилась, проте до від неї суду надійшло письмове клопотання, у якому просить суд справу слухати у відсутність представника органу опіки та піклування, та зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд здійснює розгляд справи в заочному порядку, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, та врахувавши позицію сторін вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] від шлюбу у сторін народився син [PERSON] . Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 30.09.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». Судовим наказом №706/758/19 від 17.09.2019 року на користь позивача з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] . Відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо сплати аліментів за рішенням суду не виконував, у зв`язку з чим, станом на 01.05.2024 р. у нього виникла заборгованість у сумі 34322,74 грн., що підтверджується даними розрахунку заборгованості від 09.05.2024 р. Христинівського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області. 14.06.2023 року позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу, змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно заяви, посвідченої 04.07.2023 року приватним нотаріусом Скобало Р.В., відповідач [PERSON] повідомив про свою відмову від батьківських прав та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Органом опіки та піклування виконавчого комітету Христинівської міської ради складено висновок № 285-03-12 від 21.03.2024, згідно якого позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] , є доцільним. Зі змісту висновку випливає, що розглянувши питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його сина, з`ясовано, що батько дитини ніяким чином не піклується про дитину, вихованням та утриманням сина не займався, не цікавиться станом його здоров`я, навчанням та дозвіллям. Всі питання щодо виховання сина вирішуються матір`ю без участі та підтримки з боку батька. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно дост.9 Конституції України та ст.ст.3,10ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. З огляду на вищевикладені вимоги діючого законодавства, та враховуючи, що відповідач у своїй заяві повідомив про свою відмову від батьківських прав та не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина - [PERSON] , що свідчить про його небажання в подальшому виконувати батьківські обов`язки по вихованню сина, а також те, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно його сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дітей. Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved