Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), через представника, звернувся до суду з позовом до Липовецької міської ради (далі - відповідач), в якому просив: - визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на земельні ділянки площею 4,2115 га, з кадастровим номером 0522281400:03:000:0009 та площею 3,1638 га, кадастровий номер 0522281400:05:000:0142, які розташовані на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , а після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане нерухоме майно, яке належало спадкодавцю. Позивач вчасно протягом шести місяців з дня смерті матері подав до нотаріуса заяву про прийняття її спадщини, а коли звернувся до нотаріуса з метою її оформлення, йому було усно відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів та розбіжності щодо визначення частки у спадковому майні, за наявності інших дітей у спадкодавця. Ухвалою суду від 27.06.2024 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 02.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкову справу. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, однак представник у письмовій заяві позов визнав та просив про розгляд без нього. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, а у своїй заяві просили суд про розгляд справи за їх відсутності, позов просила задовольнити. Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи фіксацію судового засідання. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Згідно свідоцтва про народження позивача його батьками були [PERSON] та [PERSON] , а після укладення шлюбу 13.06.1973 з [PERSON] , матір позивача змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА №802173 від 23.09.2005 матері позивача [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,2115 га, з кадастровим номером 0522281400:03:000:0009, на території бувшої Зозівської сільської ради та площею 3,1638 га, кадастровий номер 0522281400:05:000:0142, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1662935705222, підстава виникнення права власності: розпорядження, серія та номер 326, виданий 21.09.2018, видане Липовецькою РДА Вінницької області; відомості з ДЗК, серія та номер: 4650993, виданий 08.10.2018, видавник Державний земельний кадастр. [INFO] мати позивача [PERSON] померла, а після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли вищевказані земельні ділянки. З матеріалів спадкової справи [PERSON] №117/2022 вбачається, що за життя вона заповіту не складала, а її спадщину, шляхом вчасного подання відповідної заяви до нотаріуса, прийняв лише син - позивач, при цьому, як вбачається з довідки від виконавчого комітету Липовецької міської ради №327 від 08.07.2022 позивач і похоронив свою матір в с. Павлівка, Вінницька обл. Разом з тим, крім позивача, також спадкоємцями першої черги за законом, які залишилися після смерті [PERSON] є ще доньки покійної: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , та син покійної [PERSON] , [INFO] , що також підтверджується й довідкою від виконавчого комітету Липовецької міської ради №329 від 08.07.2022. З матеріалів спадкової справи [PERSON] не вбачається, що крім сина - позивача її спадщину прийняли й інші діти, а [PERSON] , [INFO] , навіть відмовилася від своєї частки у спадщини матері на користь брата - позивача, про що свідчить її заява до нотаріуса від 16.08.2022. Згідно довідки від виконавчого комітету Липовецької міської ради №328 від 08.07.2022 на день смерті [INFO] [PERSON] за місцем її реєстрації і фактичним проживанням по [ADDRESS] , разом з нею в одному житловому будинку були зареєстровані: син - [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] ; внук - [PERSON] , [INFO] ; внук [PERSON] , [INFO] , але й зазначено, що вказані особи не проживали з нею фактично. Коли позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини матері, йому було усно відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів та розбіжності щодо визначення частки у спадковому майні. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Також, в силу припису ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, і які не оспорює відповідач, а в сукупності на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Суд встановив, що позивач є одним із п`ятьох ( [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ) дітей [PERSON] , яка, не залишивши заповіту, померла [INFO] і відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги за законом, при цьому позивач єдиний прийняв спадщину матері в силу вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки протягом шести місяців з дня її смерті, подав до нотаріуса заяву про прийняття її спадщини. Натомість, [PERSON] , [INFO] , навіть відмовилася від своєї частки у спадщини матері на користь брата - позивача, а на день смерті [INFO] [PERSON] за місцем її реєстрації і фактичним проживанням по [ADDRESS] , разом з нею в одному житловому будинку хоч і були зареєстровані: син - [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] ; внук - [PERSON] , [INFO] ; внук [PERSON] , [INFO] , проте вказані особи фактично зі спадкодавцем [PERSON] не проживали. Таким чином, оскільки позивач єдиний із дітей [PERSON] прийняв її спадщину, до складу якої увійшли належні спадкодавцю земельні ділянки площею 4,2115 га, з кадастровим номером 0522281400:03:000:0009 та площею 3,1638 га, кадастровий номер 0522281400:05:000:0142, і факт прийняття її іншими спадкоємцями першої черги, ні в силу ч. 1 ст. 1269 ЦК України і ні в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, не підтверджено, тому у відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України позивач єдиний має на це право. Однак при зверненні позивача до нотаріуса йому було усно відмовлено. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги: визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на земельні ділянки площею 4,2115 га, з кадастровим номером 0522281400:03:000:0009 та площею 3,1638 га, кадастровий номер 0522281400:05:000:0142, які розташовані на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved