Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

28.02.2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири, в якій позивачка просила стягнути з відповідачки на свою користь матеріальні збитки в сумі 110856,00 грн. та 30000,00 грн. моральних збитків, а також стягнути судові витрати, що складаються із судового збору, витрат на проведення незалежної оцінки майна та витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.02.2023 сталося залиття квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] . Актом ОСББ «Герцен парк 2» про залиття квартири від 20.02.2023, комісією в складі представника вказаного ОСББ Гаркущи О.Л. , члена правління [PERSON] , представника обслуговуючої компанії згідно договору, слюсаря-сантехніка [PERSON] , власника квартири [ADDRESS] [PERSON] засвідчено, що сталося залиття квартири [ADDRESS] з вище розташованої квартири [ADDRESS] . Зазначено, що власником квартири [ADDRESS] є відповідачка, а вищевказаною комісією виявлено наступне: залитий водою та пошкоджений (розслоєння по швам, вздуття) ламінату площею 39 кв.м. у коридорі та спальній кімнаті; залиття водою стелі площею 48,0 кв.м., пошкодження - вдуття фарби водоемульсійної, жовті сліди течії; залиття та пошкодження стіни площею 1 кв.м., - фарба водно-дисперсійна. При цьому, вказаний акт (надалі - Акт) містить наступні висновки та рекомендації комісії. Причиною залиття в квартирі [ADDRESS] , як зазначає позивачка, є пошкодження шлангу підключення холодного водопостачання до рукомийника в вище розташованій квартирі [ADDRESS] . Власнику квартири [ADDRESS] [PERSON] , що заподіяла шкоду, компенсувати матеріальні збитки власнику квартири [ADDRESS] [PERSON] , яка є постраждалою стороною. Відповідач від підписання Акту відмовилась. Вподальшому, 15.03.2023 між ТОВ «АЕЛЄКОН» та [PERSON] укладено договір №00402/23 про проведення незалежної оцінки майна від 15.03.2023, за умовами якого замовник доручив, а виконавець прийняв на себе обов`язки по виконанню робіт з незалежної оцінки розміру матеріального збитку завданого квартирі [ADDRESS] і згідно Звіту ТОВ «АЕЛЄКОН» (надалі - Звіт) про оцінку розміру матеріального збитку (шкоди), завданого квартирі [ADDRESS] , розмір такого збитку без врахування фізичного зносу становить 110856,00 грн., в тому числі ПДВ. Крім вказаного, сторона позивача також посилається на спричинення їй моральної шкоди яку вона самостійно оцінила в 30000,00 грн. і також просить стягнути із відповідачки на свою користь, оскільки позивачка зазнала моральних страждань, адже була залита квартира з новим ремонтом, внаслідок нервового перенапруження вона стратила сон, апетит, в неї погіршилося самопочуття. Крім того, позивачка є переселенкою з м. Донецьк з 2014 року, коли через окупацію вона фактично наразі втратила своє житло і приклала багато зусиль та тривалий час із дітьми заощаджувала, щоб купити цю квартиру та зробити ремонт. Крім того, позивака зазнала душевних страждань у зв`язку із протиправною поведінкою відповідачки і тривалий час переносить емоційне перенапруження. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.08.2023 відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15.12.2023 до Шевченківського районного суду м. Києва від відповідача надійшов відзив, в якому сторона відповідача заперечує проти позову та зазначає, що 17.02.023 в її кв. [ADDRESS] відбулось залиття внаслідок перепаду тиску в системі постачання холодної води внаслідок чого вночі був розірваний шланг у ванній кімнаті. Про вказану подію відповідачка повідомила ОСББ «Герцен Парк 2», охоронець прибув до неї через 20-30 хвилин і перекрив кран подачі холодної води, а до цього вона здійснювала заходи щодо вимочування підлоги від води, що витікала із ванної кімнати. У відзиві також зазначено, що про залиття відповідачка повідомила голову ОСББ і спустилась на нижні поверхи, однак квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] їй не відчинили. Відповідачка вважає, що вона не відповідає за залиття квартири, оскільки причиною такого залиття є перепад тиску в трубі, що не залежить від неї та немає до неї ніякого відношення. Окремо зазначає, що в Акті про залиття не вказано дату залиття, яке відбулось 17 лютого 2023 року, а тільки зазначено про складання акту 20.02.2023. Також, в Акті вказані особи, однак не всі вони були фактично присутніми під час складання, і сама відповідачка не була присутня при складанні акту та його підписати не могла і вподальшому їй не це пропонувалось. По факту залиття вона також зверталась до «Контактного центру міста Києва» щодо складання акту обстеження інженерного обладнання будинку після залиття по вул. Герцена,35 і на яке вона отримала 23.02.2023 відповідь за №207 кц. Також, у відзиві зазначається про відсутність окремих відомостей в Акті залиття та про те, що він не відповідає формі Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 до додатках до них. Крім вказаного, відповідачка не вважає себе належним відповідачем, оскільки причиною розриву даного на дослідження експерту шлангу є надмірне зусилля (тиск) вони з середини шлангу, яке перевищило межі міцності його матеріалу. А контроль за тиском води, на думку відповідачки, повинен здійснюватись балансоутримувачем будинку, тобто ОСББ, таким чином існує причинно-наслідковий зв`язок між перепадом тиску з вини балансоутримувача та розривом шлангу, а тому її вини у вказаному залитті у неї немає. Вподальшому, відзив містить посилання на ту обставину, що на дату проведення оцінки оцінювачем [PERSON] , остання не мала повноважень на проведення такої оцінки, оскільки відповідно оцінку було проведено 25.03.2023, а сам Звіт складний 31.03.2023. Відповідно до Наказу Фонду державного майна від 12.04.2023 про включення інформації про суб`єктів оціночної діяльності до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності вказаний оцінювач мала сертифікат оціночної діяльності від 27.03.2023 №179/2023 і до відповідного реєстру була внесена тільки 12.04.2023 тому і вона не мала права проводити оцінку в період часу з 25.03.2023 по 31.03.2023 коли не мала відповідного свідоцтва оцінювача. Крім того, сторона відповідача у відзиві висловила свою думку щодо судових витрат і вказала, що позивачем і його представником не надано документи, в тому числі фінансові, про належне укладання, оформлення договору про надання правової допомоги. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Сучкова Т.Є., позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Храпійчук В.О. в судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити в його задоволенні. Вислухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представника позивачки, відповідачку та її представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, судом встановлено, що позивачка проживає та є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , яка складається із двох кімнат загальною площею 69,7 кв.м., що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових права на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с.12-13). Відповідачка [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , яка складається із двох кімнат загальною площею 70,00 кв.м., що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових права на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с.14-15). Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №?76 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року №?927/11207 (надалі - Правила), передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). Аналізуючи норми Правил щодо складання акту про залиття, Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 року (справа №2-1974/11) вказав, що в додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Відповідно до Акту ОСББ «Герцен парк 2» про залиття квартири від 20.02.2023, комісією в складі представника вказаного ОСББ Гаркуши О.Л. , члена правління [PERSON] , представника обслуговуючої компанії згідно договору, слюсаря-сантехніка [PERSON] , власника квартири [ADDRESS] [PERSON] засвідчено, що сталося залиття квартири [ADDRESS] з вище розташованої квартири [ADDRESS] . Зазначено, що вищевказаною комісією при огляді квартири [ADDRESS] виявлено наступне: залитий водою та пошкоджений (розслоєння по швам, вздуття) ламінату площею 39 кв.м. у коридорі та спальній кімнаті; залиття водою стелі площею 48,0 кв.м., пошкодження - вдуття фарби водоемульсійної, жовті сліди течії; залиття та пошкодження стіни площею 1 кв.м., - фарба водно-дисперсійна. При цьому, вказаний акт (надалі - Акт) містить наступні висновки та рекомендації комісії: причиною залиття, що трапилося у квартирі [ADDRESS] , є пошкодження шлангу підключення холодного водопостачання до рукомийника в вище розташованій квартирі [ADDRESS] ; власнику квартири [ADDRESS] [PERSON] , що заподіяла шкоду, компенсувати матеріальні збитки власнику квартири [ADDRESS] [PERSON] , яка є постраждалою стороною. Вказаний Акт містить підписи членів комісії, власника квартири [ADDRESS] . Однак в графі: з актом ознайомлений, відсутній підпис власника квартири [ADDRESS] (т.1 а.с. 16). Разом із тим, зазначення в позові, що власник квартири [ADDRESS] відмовився від підпису Акту, не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи, враховуючи, що вказану обставину відповідачка не визнала, а доказів протилежного позивачкою надано не було. Слід зазначити, що в Акті зазначено дату його складання - 20.02.2023, але не зазначено дату залиття квартири. Разом із цим, суд в даному випадку згідно приписів ч.1 ст. 82 ЦПК України та з врахуванням пояснень з цього приводу сторони відповідача вважає, що в судовому засіданні було з`ясовано і визналось сторонами, що залиття квартири відбулось не 20.02.2023, а 17.02.2023 внаслідок розриву шлангу підключення холодного водопостачання до рукомийника в квартирі [ADDRESS] . Cтороною відповідача зазначено, що Акт складений з порушенням форми, а тому не може бути належним і достатнім доказом позовних вимог. Однак, суд зазначає, що невідповідність акту за своєю формою вимогам Правил не може бути підставою для відмови в задоволенні позову про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття, у разі доведеності факту залиття та розміру завданої шкоди. При цьому, слід відмітити, що відповідачами оспорюється форма даного акту, а не його зміст із зазначенням причин його складення. Тобто, даний письмовий доказ є належним та допустимим доказом факту залиття, яке мало місце 17.02.2023 року та яке відбулось внаслідок розриву шлангу в квартирі відповідачки. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з положеннями статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.п. 8, 9, ч. 2, ст. 16 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Як на підставу відсутності своєї вини в залитті квартири позивачки, відповідачка посилається, серед іншого, на наявність висновків експерта за результатами проведення трасологічного дослідження №8152/23-31 від 24.06.2023 яким було встановлено, що причиною розриву наданого на дослідження шлангу є надмірне зусилля (тиск) води зсередини шлангу, яке перевищило межі міцності його матеріалу ( т.1 а.с. 139-144). В даному випадку суд погоджується із позицією сторони відповідача, що вказаний висновок підтверджує та свідчить лише про низьку межу міцності матеріалу, з якого вироблено шланг, однак не свідчить про перевищення тиску в мережі водопостачання з вини балансоутримувача будинку ОСББ «Герцен Парк 2». Даний висновок взагалі не містить вихідних даних щодо тиску води в момент розриву шлангу та подальшого залиття, а також порівняння з інших показниками тиску води. Окрім цього, стороною відповідача не доведено, що цей шланг був демонтований саме із її квартири, оскільки до відзиву нею не був долучений акт демонтажу від 28.02.2023, про який зазначено у висновку експерта. При цьому, суд приймає до уваги відповідь на запит про надання інформації об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «ГЕРЦЕН ПАРК 2» від 15.01.2024 року вбачається, що за адресою м. Київ, вул. Герцена 35 знаходиться 576 квартир та 21 комерційне приміщення. У період з 15.02.2023 по 25.02.2023 акт про залиття квартири [ADDRESS] з квартири [ADDRESS] складений за ініціативою власника квартири [ADDRESS] (т.2 а.с.166). Доказів звернення інших власників квартир з приводу залиття у зв`язку із збільшенням тиску води, матеріали справи не містять. Доказів того, що у інших власників з 15.02.2023 року по 25.02.2023 року виходило обладнання водопостачання з ладу, - матеріали справи не містять, як і відсутні докази взагалі підвищення поза нормою показників тиску води, а тому підстави для висновку, що причина залиття в діяльності обслуговуючої компанії - відсутні, а якість обладнання водопостачання, встановленого відповідачкою в своїй квартирі є незадовільною, що підтверджено експертним висновком. При цьому, надані стороною відповідача письмові докази на підтвердження відсутності своєї вини у залитті квартири позивачки, зокрема, накладна про чистку пошкоджених внаслідок залиття речей, копії письмових звернень відповідачки до Департаменту житлово-комунальної інфраструктури КМР, ПрАТ «Київводоканал», ГО «Житлово-комунальна інспекція міста Києва» та відповіді на них, - не підтверджують взагалі факту зміни тиску води, а також вини балансоутримувача у пошкодженні (прориві) у зв`язку із цим шлангу (а.с. 126-131). З приводу обов`язку відповідача, як завдавача шкоди, відшкодувати збитки, то відповідно до положень статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому чи більшому розмірі. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Стаття 322 ЦК України зобов`язує власника утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 151 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. В свою чергу, пунктом 4 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; Таким чином, обов`язок по утриманню санітарно-технічних приладів (кранів, труб, що знаходяться у квартирі) у належному стані покладено на власника квартири, в даному випадку - відповідачку [PERSON] . Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Аналогічної позиції притримується Верховний суд в своїй постанові КЦС від 27 травня 2021 року у справі № 761/12945/19. Частина 2 ст. 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини, чого, в даному випадку, не відбулося. Як вже зазачалось, частиною 4 статті 319 ЦК України щодо здійснення права власності законодавчо визначено, що власність зобов`язує. Таким чином, встановлення обладнання/шлангу (без маркування) з низьким запасом міцності матеріалу, зобов`язує власника нести негативні наслідки у вигляді відшкодування збитків власником майна, що пошкоджено внаслідок залиття. Отже, шкоду завдано внаслідок дій саме відповідача, яка зобов`язана утримувати справним водопостачальне обладнання в належній їй квартирі. Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14 та Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 759/4781/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 203/2378/14-ц та від 28 серпня 2019 року у справі № 638/20603/16. Таким чином, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір. Відшкодуванню підлягає вартість знищеного майна та витрат для відновлення пошкодженого майна по ціні з урахуванням їх фізичного зносу на момент залиття, а в деяких випадках - упущена вигода. Досліджуючи питання обґрунтованості вимог про відшкодування завданих збитків та їх розміру, суд критично оцінює наданий позивачкою Звіт про оцінку розміру матеріального збитку (шкоди), завданого квартирі [ADDRESS] , виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що 15.03.2023 між ТОВ «АЕЛЄКОН» та [PERSON] укладено договір №00402/23 про проведення незалежної оцінки майна від 15.03.2023, за умовами якого замовник доручив, а виконавець прийняв на себе обов`язки по виконанню робіт з незалежної оцінки розміру матеріального збитку завданого квартирі [ADDRESS] і згідно Звіту ТОВ «АЕЛЄКОН» (надалі - Звіт) про оцінку розміру матеріального збитку (шкоди), завданого квартирі [ADDRESS] , розмір такого збитку без врахування фізичного зносу становить 110856,00 грн., в тому числі ПДВ (т.1 а.с. 17-40). Так, судом встановлено, що оцінка проведена суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «АЕЛЄКОН» (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №186/21 від 09.03.2021 на право проведення незалежної оцінки майна, виданий Фондом державного майна України), оцінювач [PERSON] (т.2 а.с. 24). Датою оцінки зазначено - 25.03.2023 (т.2 а.с. 25). Датою складання Звіту зазначено - 31.03.2023 (т.2 а.с. 25). Так, правові засади проведення оцінки майна в України регулюються Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Згідно ст. 10 вказаного Закону оцінка майна проводиться, зокрема, на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. При цьому, відповідно до ст. 6 Закону, практична діяльність з оцінки майна здійснюється оцінювачем виключно у складі суб`єкта оціночної діяльності. А приписами ст.12 Закону чітко визначено, що звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюються підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Фонд державного майна України у своєму листі №10-59-6722 від 12.03.2024 окремо звернув увагу, що згідно із договором №00402/23 про проведення незалежної оцінки майна від 15.03.2023 , що виконавцем робіт оцінки є суб`єкт оціночної діяльності ТОВ «АЕЛЄКОН», а не фізична особа підприємець [PERSON] (т.2 а.с. 91-95). Також у вказаному листі зазначено, що звіт матеріального збитку підписаний оцінювачем та керівником ТОВ «АЕЛЄКОН» в одній особі - [PERSON] , а скріплений печаткою зазначеного товариства (т.2 а.с. 92). У вказаній письмовій відповіді також вказано, що за даними Державного реєстру, суб`єкту господарювання ТОВ «АЕЛЄКОН» Фонд видав сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 09.03.2021 №186/21. Однак, Наказом від 27.03.2023 №573 Фонд анулював зазначений вище сертифікат і вподальшому, суб`єкту оціночної діяльності ТОВ «АЕЛЄКОН» новий сертифікат суб`єкта оціночної діяльності Фонд не видавав (т.2 а.с. 93). Водночас, Фонд повідомляє, що інформацію про оцінювача [PERSON] внесено до Державного реєстру. Зазначає, що для визначення вартості нерухомого майна, у тому числі вартості матеріального збитку, завданого власнику в разі пошкодження нерухомого майна, здійснюється оцінювачем, який отримав кваліфікаційне свідоцтво оцінювача за спеціальністю 1.1. та працює у складі суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який отримав сертифікат суб`єкта оціночної діяльності за вказаною спеціалізацією. Таким чином, відповідно до повідомлення Фонду державного майна України, у період дії сертифіката суб`єкта оціночної діяльності (з 09.03.2021 до 27.03.2023), суб`єкт оціночної діяльності - ТОВ «АЕЛЄКОН» та оцінювач [PERSON] , мали право здійснювати практичну діяльність з оцінки майна в межах напрямів оцінки майна та спеціалізацій, зазначених в сертифікаті суб`єкта господарювання, зокрема визначати вартість матеріального збитку, заданого власнику в разі пошкодження нерухомого майна. Водночас, станом на 31.03.2023 (дату складання Звіту пор оцінку) ТОВ «АЕЛЄКОН» не мало чинного сертифіката суб`єкта оціночної діяльності (т.2 а.с. 94). Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, яка проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання без чинного сертифіката є недійсною. Отже, станом на 31.03.2023, суб`єкт оціночної діяльності - ТОВ «АЕЛЄКОН» та оцінювач [PERSON] у складі зазначеного вище суб`єкта господарювання, не мали права складати звіти про оцінку майна (т.2 а.с.94). Як вже зазначалось судом, датою оцінки зазначено - 25.03.2023, однак датою складання Звіту зазначено - 31.03.2023 (т.2 а.с. 25). Таким чином, вказаний доказ - Звіт про оцінку розміру матеріального збитку, завданого квартирі [ADDRESS] суперечить вимогам ст. 78 ЦПК України і є недопустимим. При цьому, суд критично оцінює надану представником позивачки довідку до Звіту від 03.04.2024, підписану оцінювачем [PERSON] , про те, що в даному випадку датою складання звіту вважати 25.03.2024, оскільки нею здійснена друкарська помилка у зазначенні дати складання Звіту, і що в даному випадку дата складання Звіту повинна бути зазначена 25.03.2023 (т.2 а.с.8). Так, вказана довідка складена вже після відкриття провадження у справі та отримання стороною позивача відзиву із зазначенням сумніву у такому доказі. Окрім того, у вказаній довідці про внесення виправлень та складання довідок про виправлення/зміну дати складання Звіту, не зазначено правових підстав для таких виправлень, крім того, таку довідку оцінювач склала самостійно, хоча відповідно до ст. 6 Закону, практична діяльність з оцінки майна здійснюється оцінювачем виключно у складі суб`єкта оціночної діяльності. В свою чергу, згідно ст.12 Закону звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюються підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Окрім того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1440 від 10.09.2003 «Про затвердження Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», зокрема, в п.51 визначено, що незалежна оцінка проводиться у такій послідовності, зокрема, відповідно до абзаців 5-6: узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки. Таким чином, Звіт може містити різні дати проведення оцінки та Звіту. Як вбачається із наданого позивачкою Звіту: «Висновок про вартість майна» дата оцінки зазначена 25.03.2023, а підписано 31.03.2023 директором ТОВ «АЕЛЄКОН» та оцінювачем в одній особі [PERSON] (т.1 а.с. 24); «Завдання на оцінку» - дата оцінки 25.03.2023, дата складання Звіту 31.03.2023 (т.1 а.с. 25); «Заява оцінювачів» - дата підписання 31.03.2023 (т.1 а.с. 26); «Узгодження результатів» підписано 31.03.2023 (т.1 а.с. 40). Виходячи із наведеного та з урахуванням зазначення дати «31.03.2023» на всіх стадіях складання Звіту, суд прийшов до висновку, що в даному випадку виключаться описка в цій даті «31.03.2023» та про безпідставність її виправлення на «25.03.2023». Таким чином, у зв`язку із залиттям, позивачка вчинила дії щодо усунення причин та наслідків цієї події, проте, у відповідності до вимог процесуального закону, не довела завдання їй матеріальної шкоди саме у заявленому нею розмірі, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 10856,00 грн. Суд також прийшов до висновку про відсутність підстав і для задоволення позовних вимог в частині стягнення із відповідачки на користь позивачки моральної шкоди в розмірі 30000,00 грн., виходячи із наступного. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки ( ч. 1 ст. 11 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України). В обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди, позивачка посилалась, серед іншого, на те, що вона зазнала моральних страждань через погіршення здоров`я, загострення хронічних хвороб, протиправну поведінку відповідачки щодо неї, емоційне напруження, що тягне психологічний дискомфорт. Однак, стороною позивача не надано доказів, що стан здоров`я позивачки погіршився і таке погіршення пов`язане саме із діями відповідачки, враховуючи, що судом встановлений факт залиття, яке відбулось у з`язку із пошкодженням шлангу в квартирі відповідачки, а не умисними діями останньої, направленими на спричинення шкоди безпосередньо позивачці. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору, при цьому інші доводи сторін, викладені в їх заявах по суті, не впливають на вищевказані висновки суду. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 6, 7 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, з огляду на предмет та підстави позову, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати в даному випадку покладені на позивачку у зв`язку із відмовою в позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed