Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що судовим наказом, виданим 04.07.2019 року Новоодеським районним судом Миколаївської області з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , який перебуває на примусовому виконанні у Новоодеському ВДВС, де відкрито відповідне виконавче провадження № [NUMBER]. Позивачка вказує, що останній платіж по аліментам на її рахунок надійшов 01.02.2022 року у сумі 2189,00 грн., а тому посилаючись на викладене та ухилення відповідача від сплати аліментів, просила суд про стягнення з [PERSON] прострочених аліментів за період з 01.02.2022 року по 28.02.2023 року у розмірі 17762,00 грн., а також 37023,86 грн. неустойки (пені) за вказаний період. В свою чергу відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просить повністю відмовити [PERSON] у задоволенні позову, посилаючись при цьому на відсутність правових підстав повторного стягнення з нього аліментів, які уже стягуються по вказаному в судовому наказу, а також на можливість звільнення його судом від сплати неустойки (пені) з урахуванням його сімейного та матеріального стану, зокрема введення в Україні воєнного стану. Позивачка та її представник - адвокат Лазаренко Р.М. у судове засідання не з`явилися, але від позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, але від його представника - адвоката Царьова Р.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися до зали судового засідання. Вивчивши доводи позову, відзиву і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 04.07.2019 року Новоодеським районним судом Миколаївської області, по справі № 482/1062/19, видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 19.06.2019 року та до повноліття доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до інформації про виконавче провадження, 15.07.2019 року Новоодеським ВДВС було відкрито виконавче провадження № [NUMBER], з примусового виконання судового наказу від 04.07.2019 року № 482/1062/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Відповідно до наданого позивачкою розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, за [PERSON] , за період з 01.02.2022 року по 01.03.2023 року, рахується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 17762,00 грн., а також 37023,86 грн. неустойки (пені) за прострочення платежу, яка підрахована стороною позивачки. Щодо стягнення прострочених аліментів. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Отже є два способи виконання обов`язку батьків, які проживають окремо, в утриманні дитини: за домовленістю (добровільно), або за рішенням суду. Відповідно до частин першої, третьої статті 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Згідно з частиною першою статті 187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Вказані норми матеріального права визначають порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні, за заявою платника, поданою відповідно до статті 187 СК України, і саме в цьому випадку закон передбачає право на звернення до суду та стягнення заборгованості за аліментами. Стягнення ж заборгованості за аліментами, які вже стягуються на підставі судового рішення, закон не передбачає. Суд, при наявності спору може лише визначити розмір такої заборгованості, яка має бути стягнена в межах виконавчого провадження, при виконанні рішення суду про стягнення аліментів, і ухвалення окремого (додаткового) рішення суду про стягнення цієї заборгованості не потребує, такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 761/43598/21. У зв`язку із викладеним, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині стягнення аліментів, оскільки такі аліменти вже стягуються з відповідача за відповідним судовим наказом, який перебуває на примусовому виконанні в державній виконавчій службі. Щодо стягнення неустойки (пені). Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Верховний Суд у своїй постанові від 18.01.2023 року у справі № 161/5211/22 зробив наступний висновок: розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Відповідно до наданого позивачкою розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, за період з 01.02.2022 року по 01.03.2023 року неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів складає 37023,86 грн. Із даним розрахунком суд не може погодитись, через неправомірність такого нарахування, оскільки всупереч вказаним вище нормам, які чітко вказують на формулу щодо розрахунку такої заборгованості, позивачкою нараховувалася неустойка (пеня) не за кожен місяць окремо (заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%), а за наростаючим підсумком місяців, тобто до заборгованості за місяцем, в якому проводились розрахунки, додано заборгованість за попередній місяць, і так далі, що є невірним. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», у 2022 році був встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня у розмірі 2618,00 грн., з 1 липня у розмірі 2744,00 грн., з 1 грудня у розмірі 2833,00 грн. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», у 2023 році був встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня у розмірі 2833,00 грн. Тому розрахунок неустойки (пені) у даному випадку має розраховуватися так: сума заборгованості за місяць (розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Х 50%) Х кількість днів заборгованості Х 1%. Таким чином, виходячи із наведеного вище, неустойка (пеня), яка підлягає стягненню з відповідача, за період з 01.02.2022 року по 28.02.2023 року складає 5369,75 грн., у зв`язку із чим позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 6 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відтак з відповідача на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі пропорційному до розміру задоволених позовних вимог, що складає 9,8%, тобто 105,21 грн.

Outcome: partial