Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє представник, звернувся до суду з вказаним позовом, на обґрунтування позовних вимог вказуючи, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з недоотриманої пенсії. На запит нотаріуса відповідачем повідомлено, що відповідно до вимог ст. 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. З 01.04.2016 виплата пенсії [PERSON] була призупинена у зв`язку з проведенням верифікації та за поновленням виплати пенсії [PERSON] за життя до органів Пенсійного фонду України не звернулась, пенсія за період з 01.04.2016 по 31.01.2020 не нараховувалась та не виплачувалась. Вважає, що дії відповідача не відповідають чинному законодавству України, є такими, що перешкоджають реалізації прав спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. Просить суд визнати спадковим майном суми недоотриманої пенсії спадкодавця за період з 01.04.2016 по день смерті - 17.01.2020, стягнути вказані суми на користь позивача та стягнути понесені судові витрати. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, представник надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до судового засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву. В відзиві на позов зазначено, що [PERSON] перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Краматорськ як внутрішньо переміщена особа та отримувала пенсію за віком. З 01.04.2016 виплата пенсії [PERSON] припинена на підставі обміну інформацією з органами соціального захисту населення. Для поновлення виплати пенсії [PERSON] необхідно було особисто звернутися до сервісного центру ПФУ та надати відповідні документи. На запит державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної контори у м.Одеса 07.09.2023 надано відповідь про відсутність недоотриманої пенсії [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] дій відповідача щодо призупинення виплати пенсії у встановленому законом порядку не оскаржувала. Вважає, що головним управлінням не допущені порушення права позивача, тому відсутні підстави для задоволенні позовних вимог. Також зазначено, що витрати на правову допомогу належним чином не підтверджені тому просить відмовити у стягненні витрат на правову допомогу. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та копії Витягу з ДРАЦС про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00043142943 від 16.01.2024, вбачається, що [PERSON] доводилась донькою [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] у м. Донецьк, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.02.2022. ГУ ПФУ в Донецькій області листом № 0500-0202-8/8800 від 29.01.2024 повідомило, що недоотримані суми пенсії [PERSON] на підставі ч. 1, 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV відсутні, пенсія за період з 01.04.2016 по 31.01.2020 не нараховувалась та не виплачувалась. 12.06.2023 Суворовською державною нотаріальною конторою у м. Одеса було заведено спадкову справу № 304/2023 після смерті [PERSON] . Спадкоємицею за законом є [PERSON] , що підтверджується відповідною довідкою від 08.08.2024 № 1992/02-14. Державний нотаріус\~Суворовської державної\~нотаріальної контори\~у м.\~Одеса постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.04.2024 № 951/02-31 відмовив [PERSON] \~у видачі\~свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсії через відсутність складу спадкового майна. Отже, спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем [PERSON] свого права на спадкування за законом, а саме, права власності на спадкове майно у вигляді не виплаченої пенсії спадкодавцю за період з 01.04.2016\~року по\~17.01.2020\~року та щодо її виплати. Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Положення ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20). Частиною 4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Рішення про скасування вже призначеної довічної пенсії спадкодавцеві [PERSON] суду не надано, за змістом наданих пояснень таке рішення відповідачем не приймалось, в той час як було вирішено призупинити виплату пенсії спадкодавцеві з 01.04.2016. Отже, в даному випадку, призначена довічна пенсія спадкодавця мала обліковуватися в будь-якому разі, навіть за умови її не нарахування та не виплати (внаслідок призупинення виплати). Постановою нотаріуса було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через ненадання відповідачем відомостей щодо складу спадкового майна та в той же час з вказаної постанови вбачається, що позивач прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Інших спадкоємців судом не встановлено. Тобто, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю за період з 01.04.2016 року по 17.01.2020 є безпідставною. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання належного йому спадкового майна. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки остання успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень\~статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент смерті своєї смерті. Згідно з приписами ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Як передбачено ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно з якою розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. У позовній заяві зазначено, що докази всіх фактично здійснених витрат на професійну правничу допомогу адвоката будуть надані стороною позивача до закінчення судових дебатів у справі або на останньому судовому засіданні у разі спрощеного провадження. Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача [PERSON] надав суду такі документи: договір про надання правової допомоги від 10.01.2024, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АН №1390862 від 04.04.2024. Інших доказів суду не надано. З попереднього\~(орієнтовного)\~розрахунку судових\~витрат,\~здійснених позивачем,\~наведених у\~позовній заяві,\~вбачається,\~що вони\~складаються з:\~5000,00\~гривень сплачених\~за складання\~і подання\~даного позову\~до суду; 2500,00 гривень за можливе складання відповіді на відзив. Відповіді на відзив представником позивача надано не було, як і не було подано заяву про надання доказів понесених витрат після ухвалення рішення по суті. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат,пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). Доказів понесених витрат на надання професійної правничої допомоги адвокатом Берзінь С.Л. за договором про надання правової допомоги б/н від 10.01.2024 позивачем суду надано не було, сторона відповідача заперечувала проти стягнення витрат на правову допомогу, а тому, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити. В силу вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, має бути стягнуто витрати, пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 968,96 грн.

Outcome: partial