Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що з відповідачкою [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 27 червня 1998 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №122. Від шлюбу дітей не мають. Причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стало погіршення подружніх відносин, що призвело до їх повного припинення. Більше п`яти років вони разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Їхня сім`я існує лише формально, оскільки кожен живе своїм життям. Вважає, що шлюб розпався остаточно та носить лише формальний характер, а тому просить його розірвати. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 16 травня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, буди належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 червня 1998 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №122(а.с. 6). Від шлюбу дітей не мають. ІV. Норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Згідно положень ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст.56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу. Позивач настоює на розірванні шлюбу, відповідачка заперечень не подала. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved