Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду та вихованню дитини, не цікавиться її життям та здоров`ям, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на її утримання та взагалі не спілкується з дитиною. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Неживок І.В. позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини її неявки суду не відомі. Представник третьої особи виконавчого комітету Тетіївської міської ради в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини його неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Малолітній [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що все життя проживає з бабусею [PERSON] . Свою маму [PERSON] він не бачив чотири роки, вона йому не телефонувала, навіть не знає номеру його мобільного телефону, подарунків не дарувала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивачки та перебуває з останньою в добрих стосунках. [PERSON] самостійно доглядає та виховує свого онука [PERSON] , вирішує вся питання, що його стосуються. Матір хлопчика [PERSON] вона не бачила декілька років взагалі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що добре знає сторін у справі. Малолітнього [PERSON] з дитинства виховує бабуся [PERSON] з чоловіком. Мати останнього проживає в м. Київ, близько трьох-чотирьох років вона взагалі не приїжджала, дитину як свого сина не сприймає взагалі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сестрою чоловіка позивачки та добре знає їх сім`ю. [PERSON] вже протягом трьох з половиною років взагалі не займається доглядом та вихованням сина [PERSON] , подарунків не дарує, дітьми зовсім не цікавиться, оскільки старшого її сина виховує також позивачка [PERSON] . Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та її представника, пояснення малолітнього [PERSON] та свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.06.2011 року (а.с. 11) та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.06.2018 року (а.с. 10). Дитина постійно проживає разом зі своєю бабусею [PERSON] в будинку в [ADDRESS] (копія свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 11.12.1982 року - а.с. 9, копія паспорту [PERSON] серії [NUMBER] від 29.01.1997 року - а.с. 6-7, копія витягу з Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Тетіївської міської ради від 16.04.2024 року - а.с. 13). Із пояснень позивачки [PERSON] та свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду та вихованню сина, не цікавиться його життям та здоров`ям, протягом останніх чотирьох років не спілкується з ним, не відвідує, не вітає на свята, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно характеристики Кашперівського ліцею Тетіївської міської ради від 15.04.2024 року, вихованням [PERSON] , який навчається у 7-А класі, займається бабуся [PERSON] , яка постійно відвідує батьківські збори та підтримує контакт з класним керівником. Мати [PERSON] вихованням дитини не займається (а.с. 14). Згідно акту про встановлення фактів депутата Тетіївської міської ради від 16.04.2024 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає в [ADDRESS] разом із дідом [PERSON] та бабусею [PERSON] . Мати дитини [PERSON] зареєстрована за цією ж адресою, проте за місцем реєстрації не проживає, виховання сина не займається, матеріально не забезпечує, його життям не цікавиться. [PERSON] перебуває на повному утриманні діда та баби (а.с. 15). Відповідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Тетіївської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тетіївської міської ради від 06.06.2024 року № 195, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , виконавчий комітет Тетіївської міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 52-53). Наведені обставини свідчать про байдуже та безвідповідальне ставлення матері до своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім?ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров?я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов?язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов?язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов?язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов?язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об?єктивного з?ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 зазначеної постанови роз?яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов?язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов?язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов?язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з?ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. З урахуванням принципу забезпечення «якнайкращих інтересів дитини» суд може застосувати до батька/матері дитини крайній захід впливу у вигляді позбавлення його/її батьківських прав у разі непідтримання ними стосунків з дитиною протягом тривалого часу, відсутність у батька/матері інтересу до її життя, самоусунення від виконання своїх батьківських обов`язків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.07.2021 року у справі № 202/7712/18. Вважаючи доведеним факт ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх батьківських обов?язків по догляду, вихованню та утриманню малолітнього [PERSON] на підставі з?ясованих у справі обставин, а також враховуючи, що [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, втратила інтерес до дитини, ставлення відповідачки до своєї дитини суперечить основним засадам прав та обов?язків батьків з виховання та розвитку дітей їх інтересам, суд вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено судом, позивачка понесла судові витрати у вигляді витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією АТ «Ощадбанк» № 102 від 18.04.2024 року (а.с. 17), а тому дані витрати суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує з відповідачки.

Outcome: approved