Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 17.05.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» було укладено договір факторингу №2, відповідно до якого на користь останнього було відступлено право вимоги за кредитними договорами, у т.ч. за договором від 13.12.2019 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] 18.05.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №18-05/21, відповідно до умов якого на користь останнього було відступлено право вимоги за кредитним договором від 13.12.2019 року. В свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» за договором відступлення права вимоги №10-01/23 від 10.01.2023 року право грошової вимоги за кредитним договором від 13.12.2019 року було відступлено на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Посилаючись на вказані обставини, а також невиконання позичальником умов договору, внаслідок чого станом на 09.01.2024 року виникла заборгованість в сумі 103904 грн. 91 коп., що складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 41559 грн. 14 коп., заборгованості по відсотках на момент відступлення права вимоги в сумі 45809 грн. 11 коп. та заборгованості по відсотках з моменту відступлення права вимоги та на час проведення розрахунку в сумі 16536 грн. 66 коп., позивач просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість та понесені по справі судові витрати. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08.02.2024 року цивільну справу було передано за підсудністю до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.03.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В наданому клопотанні позивач просив розглядати справу за відсутності його представника, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачка за викликами до суду повторно не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила, відзиву на позов не надала. Про день та час слухання справи повідомлялась належним чином шляхом направлення судових повісток з повідомлення про вручення за місцем її зареєстрованого проживання, а також, в зв`язку з їх поверненням через відсутність адресату, шляхом розміщення оголошення про виклик на веб-сайті судової влади. Враховуючи зазначене, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені ст.611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Відповідно до п.1 чю1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилами ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зі змісту ст.1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 13.12.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, оформлений офертою на укладання угоди про надання кредиту №491016265. Відповідно до умов останнього банком відповідачці було надано споживчий кредит в сумі 42271 грн. 59 коп., з встановленням фіксованої процентної ставки за користування кредитом в розмірі 39,90% річних та терміном повернення кредиту до 16.12.2024 року. На виконання умов договору банком було видано відповідачці кредит в сумі 42271 грн. 59 коп. Вказане підтверджується долученими до позову копіями оферти на укладання угоди про надання кредиту №491016265 від 13.12.2019 року, меморіального ордеру №3266018 від 16.12.2019 року. 17.05.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» було укладено договір факторингу №2, відповідно до якого на користь останнього було відступлено право вимоги за кредитними договорами, у т.ч. за договором від 13.12.2019 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Розмір заборгованості на момент відступлення права вимоги становив 60019 грн. 15 коп. та складався із заборгованості за тілом кредиту в сумі 41559 грн. 14 коп., заборгованості по процентам в сумі 18460 грн. 01 коп. 18.05.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №18-05/21, відповідно до умов якого на користь останнього було відступлено право вимоги за кредитним договором від 13.12.2019 року. Розмір заборгованості на момент відступлення права вимоги становив 60019 грн. 15 коп. та складався із заборгованості за тілом кредиту в сумі 41559 грн. 14 коп., заборгованості по процентам в сумі 18460 грн. 01 коп. ТОВ «Вердикт Капітал» за договором відступлення права вимоги №10-01/23 від 10.01.2023 року право грошової вимоги за кредитним договором від 13.12.2019 року було відступлено на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Розмір заборгованості на момент відступлення права вимоги становив 87368 грн. 25 коп. та складався із заборгованості за тілом кредиту в сумі 41559 грн. 14 коп., заборгованості по процентам в сумі 45809 грн. 11 коп. Вказане підтверджується долученими позивачем до позовної заяви копіями договору факторингу №2 від 17.05.2021 року, договору факторингу №18-05/21 від 18.05.2021 року, договору відступлення права вимоги №10-01/23 від 10.01.2023 року та додатками до них у вигляді характеристик прав вимоги, переданих фактору та боржників за основними зобов`язаннями, реєстру боржників, актів приймання-передачі реєстру боржників, платіжних доручень про оплату коштів за право вимоги, розрахунками заборгованості. Також, згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 09.01.2024 року заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 103904 грн. 91 коп. та складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 41559 грн. 14 коп., заборгованості по відсотках на момент відступлення права вимоги в сумі 45809 грн. 11 коп. та заборгованості по відсотках з моменту відступлення права вимоги та на час проведення розрахунку в сумі 16536 грн. 66 коп. З урахуванням наведеного, а також враховуючи положення п.п.2.1,2.3 договорів факторингу №2 від 17.05.2021 року, договору факторингу №18-05/21 від 18.05.2021 року, п.п.2.1,5.2,5.4 договору відступлення права вимоги №10-01/23 від 10.01.2023 року, суд вважає, що позивач надав належні та допустимі докази наявності між відповідачкою та первісним кредитором в особі АТ «Альфа-Банк» договірних відносин з кредитування, а також переходу прав кредитора за кредитним договором від 13.12.2019 року та права вимоги за цим договором, у т.ч. щодо права нарахування процентів за користування кредитом протягом строку дії договору та права на стягнення заборгованості за цим договором. Також з матеріалів справи вбачається та не спростовано відповідачкою, що остання допустила прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором, не здійснювала своєчасно та в повному обсязі платежів для погашення кредитної заборгованості ані на рахунки ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», ані на рахунки попередніх кредиторів. В зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 13.12.2019 року, яка виникла станом на 09.01.2024 року, в сумі 103904 грн. 91 коп., що складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 41559 грн. 14 коп., заборгованості по відсотках в сумі 62345 грн. 77 коп. В частині стягнення з відповідачки понесених позивачем по справі судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється відповідно до ст.ст.134,137,141 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. З огляду на положення ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частина 2 ст.141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.141 ЦПК України). Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23.09.2021 року у справі №904/1907/15). В своєму позові позивач просив стягнути з відповідачки понесені витрати на правову допомогу в сумі 25000 грн., на підтвердження чого надав договір про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02.01.2023 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на надання юридичної допомоги №257 від 02.01.2024 року, платіжну інструкцію від 10.01.2024 року про перерахування коштів за договором. Відповідно до заяви про надання юридичної допомоги №257 від 02.01.2024 року за договором №02-01/2023 від 02.01.2023 року адвокатським об`єднанням позивачу було надано послуги по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] на суму 25000 грн., що включає в себе надання усної консультації з вивчення документів (2 години, вартість за годину 2000 грн., ціна 4000 грн.); підготовка пропозицій (3 години, вартість за годину 2000 грн., ціна 6000 грн.); складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (7,5 годин, вартість за годину 2000 грн., ціна 15000 грн.). Під час розгляду справи відповідачка у відповідності до ч.6 ст.137 ЦПК України не заявляла клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. За вказаних обставин, а також враховуючи задоволення позову в повному обсязі, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 28028 грн., у т.ч. судовий збір в сумі 3028 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 25000 грн.

Outcome: approved