Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] суму в якості страхового відшкодування (шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди) у розмірі 70 863 (сімдесят тисяч вісімсот шістдесят три) грн. 30 коп. та судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 09 березня 2021 р., між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] , було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №АМ.161380. Згідно умов даного договору страхування, позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Lexus» державний номерний знак [NUMBER] . 21 вересня 2021 р., у м. Харків, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Lexus» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Mercedes» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Київського районного суду м. Харкова, в рамках судової справи №953/18489/21 від 19.11.2021 р., [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Lexus» державний номерний знак [NUMBER] , який на підставі договору добровільного страхування був застрахований у позивача. 21 вересня 2021 року водій/власник транспортного засобу «Lexus» державний номерний знак [NUMBER] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку по договору страхування авто КАСКО №АМ.161380. Позивач на підставі страхового акту №9771/1, враховуючи рахунок №6608 від 25.09.2021 р., здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок СТО в розмірі 70 863 грн. 30 коп., що підтверджується платіжним дорученням №00063609 від 12.10.2021. Під час дослідження страхового випадку, стало відомо, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «Mercedes» державний номерний знак [NUMBER] , не була застрахована. На підставі\~вище викладеного\~станом на\~момент подання\~позову сума\~яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача становить 70 863 грн. 30 коп. 08 вересня 2022 р., на адресу відповідача була направлена претензія щодо відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП, вих. №1808034 від 08.09.2022. Однак, жодних дій спрямованих на врегулювання даного питання в досудовому порядку з боку відповідача здійснено не було. В судове засідання представник позивача, [PERSON] , не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачем, [PERSON] , надано до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову, просить розгляд справи провести за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтями\~1,\~2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст.\~15,\~16 ЦК України,\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. 09 березня 2021 р., між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] , було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №АМ.161380. Згідно умов даного договору страхування, позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Lexus» державний номерний знак [NUMBER] . 21 вересня 2021 року у м. Харків, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Lexus» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Mercedes» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Київського районного суду м. Харкова, в рамках судової справи №953/18489/21 від 19.11.2021 р., [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У відповідності із ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Lexus» державний номерний знак [NUMBER] , який на підставі договору добровільного страхування був застрахований у позивача. 21 вересня 2021 року водій/власник транспортного засобу «Lexus» державний номерний знак [NUMBER] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку по договору страхування авто КАСКО №АМ.161380. Позивач на підставі страхового акту №9771/1, враховуючи рахунок №6608 від 25.09.2021 р., здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок СТО в розмірі 70 863 грн. 30 коп., що підтверджується платіжним дорученням №00063609 від 12.10.2021. Під час дослідження страхового випадку, стало відомо, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «Mercedes» державний номерний знак [NUMBER] , не була застрахована, що підтверджується витягом з сайту МТСБУ. На підставі\~вище викладеного\~станом на\~момент подання\~позову сума\~яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача становить 70 863 грн. 30 коп. 08 вересня 2022 р., на адресу відповідача була направлена претензія щодо відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП, вих. №1808034 від 08.09.2022. Однак, жодних дій спрямованих на врегулювання даного питання в досудовому порядку з боку відповідача здійснено не було. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми визначається договором страхування або чинним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно із ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову\~\~виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати\~\~допомогу,\~\~виконати\~\~послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати\~\~інші\~\~умови договору. Статтями 7, 8 Закону України «Про страхування» визначено, що до видів обов`язкового страхування відноситься страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. З положень ст. 993 ЦК України вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved