Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] у квітні 2024 року звернулася через систему «Електронний суд» в особі представника звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, відповідно до якої просила суд: стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини: син [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви, тобто з 27.04.2024 року; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на її утримання до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, тобто з 27.04.2024 року. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що позивач та відповідач перебували в цивільному шлюбі як одна сім`я, та з часом відносини були припинені, без можливості відновлення. Від цивільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. З моменту народження дитини шлюбні відносини між сторонами були припинені, дитина залишилась проживати із позивачем. Відповідач допомогу на утримання дитини не надає та не виконує своїх обов`язків щодо утримання дитини. Усі зароблені ним кошти йдуть на його власні потреби. Відповідач працездатній, працює, стан його здоров`я задовільний, інших виплат по аліментам не має. Також відповідач ухиляється від утримання позивача, чим порушує її права, передбачені Сімейним кодексом України, якими передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На думку позивача відповідач має можливість сплачувати аліменти на неї, як дружину, у якої проживає дитина, так як знаходиться у працездатному віці, працює, інших стягнень по виконавчих документах не має. Наведене зумовило [PERSON] звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Розпорядженням голови Верховного Суду від 29.04.2022 року № 26/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Новогродівський міський суд Донецької області)» територіальна підсудність справ Новогродівського міського суду Донецької області визначена Індустріальному районному суду м.Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 квітня 2024 року, у вказаній цивільній справі головуючим суддею визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 06 травня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник, адвокат Верченко О.О., у судове засідання не з`явилися, натомість представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Оскільки, відповідно до відповіді з Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області відомості щодо факту реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання на території Донецької області [PERSON] відсутні, то згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України останній був повідомлений, шляхом здійснення оголошення на офіційному сайті «Судова влада». Відзиву, заяв, заперечень до суду не надав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 01 грудня 2023 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 19). На момент звернення до суду спільна дитина сторін у справі мешкає разом із матір`ю, тобто позивачем у справі, та перебуває на її утриманні. Інших неповнолітніх дітей відповідач не має, є працездатним, осіб похилого віку на утриманні не має. Відповідач матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини в добровільному порядку не надає. Доказів протилежного відповідач не надав. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд, із врахуванням обставин, визначених ст. 182 СК України, дійшов висновку, що для забезпечення гармонійного розвитку дитини та забезпечення її потреб, вважає за доцільне визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви, а саме з 27 квітня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку суд зазначає наступне: Питання утримання дружини батьком дитини врегульовано нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Частина 4 ст. 84 СК України визначає право на утримання вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За правилами ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. При цьому наявність у матері дитини з якою остання проживає будь-якого доходу, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки незалежно від свого доходу, вона отримує право на утриманні від батька дитини, якщо він має можливість надавати таку допомогу. Положеннями ч. 1 ст. 75 СК України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, а також те, що дитина потребує догляду, суд погоджується з доводами позивача, що у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача на утримання починаючи з подання позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Оскільки, станом на момент розгляду справи в суді дитині не виповнилося три роки, суд вважає за можливе задовольнити позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня подачі позову, а саме 27 квітня 2024 року, до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] включно. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України та ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої позивача звільнено від сплати судового збору. Враховуючи, що позивачем було пред`явлено дві вимоги про стягнення аліментів, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 2 422,40 гривень (по 1 211,20 гривень за кожну з вимог). Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved