Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до відповідача [PERSON] , яким просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором позики грошей, яка становить 651909,64 гривні, з яких: сума основного боргу - 390877,60 гривень, пеня - 144624,71 гривень, інфляційне збільшення - 116407,33 гривень та судовий збір у розмірі 6519,10 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором позики грошей від 05 лютого 2018 року, який був укладений сторонами та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мельник Ю.О., зареєстрований в реєстрі за № 36. Згідно зазначеного договору позичальник (відповідач) зобов`язався повернути позикодавцю позику у сумі 390877,60 гривень до 05 лютого 2022 року включно, отже, загальна кількість днів прострочення за договором станом на 06.03.2024 складає 740 днів. Аргументи учасників справи. Відповідач відзив на позов не надав, з будь-якими заявами та клопотанням не звертався. Рух справи. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 березня 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року підготовче провадження у справі\~закрито, призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача [PERSON] судом одержано заяву, в якій останній просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до\~статті 280 ЦПК України,\~суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Позивач у своїй заяві не заперечувала проти прийняття рішення в заочному порядку за відсутності відповідача. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 05 лютого 2018 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мельник Ю.О., зареєстрований в реєстрі за № 36, відповідно умов якого позикодавець до укладення цього договору передав у власність позичальникові грошові кошти в розмірі 390877,60 грн, що виходячи з курсу НБУ станом на 05 лютого 2018 року складає 14020 доларів США. Позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі до 05 лютого 2022 року, включно (п. 1 договору). Повернення боргу має бути здійснено в місті Харкові готівкою (п. 2 договору). Позикодавець надає в позику гроші за згодою дружини, [PERSON] , справжність підпису на якій засвідчено 05.02.2018 за реєстр. №34, а позичальник приймає в позику гроші за згодою дружини, [PERSON] , справжність підпису на якій засвідчено 05.02.2018 за реєстр. №3 (п.п.4,5 договору). Згідно з п. 6 договору у разі, коли позичальник не поверне своєчасно позику, він зобов`язаний повернути крім суми грошей, вказаних в п. 1 цього договору, пеню в розмірі 0,05% за кожен день від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання. Повернення позичальником позики буде підтверджуватись заявою, підписаною позикодавцем, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально (п. 7 договору). Позичальник своїм підписом на цьому договорі підтверджує, що отримав гроші повністю до підписання цього договору (п.14 договору). Оскільки відповідач у встановлений строк борг не сплатив, позивач звернувся з цим позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача, крім основного боргу у розмірі 390877,60 грн, також і пеню у розмірі 144624,71 грн, інфляційні втрати у розмірі 116407,33 грн. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1,2 \~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-комунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо він\~підписаний його\~стороною (сторонами). Як зазначив Верховний Суд в постанові від 08 липня 2019 року по справі № 524/4946/16-ц, договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України\~суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини з позики на підставі договору позики грошей від 05 лютого 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1049\~ЦПК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст. 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Главою 50 ЦК України\~передбачений перелік підстав припинення зобов`язань, у тому числі виконання зобов`язання, проведеного належним чином. Згідно\~\~ст. 545 ЦК України\~прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Жодних доказів на підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором позики від 05 лютого 2018 року, в тому числі розписок або квитанцій про грошові перекази коштів, відповідач в ході судового розгляду не надав. Відповідно до ч. 3\~ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених речовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківських рахунок. В ході судового розгляду судом не встановлено наявність у відповідача будь-яких перешкод для повернення суми боргу за договором позики, а також щодо відмови позивача прийняти виконання зобов`язання за договором позики. Отже, у зв`язку з відсутністю доказів виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором позики від 05 лютого 2018 року, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача основної суми грошового зобов`язання за зазначеним договором позики у повному обсязі у розмірі 390877,60 гривень. При цьому, суд враховує наступне. Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до\~ст. 617 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 1\~ст.\~613\~ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою\~статті 545 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договором позики грошей від 05 лютого 2018 року встановлений строк виконання зобов`язання - до 05 лютого 2022 року, а також встановлена відповідальність у вигляді пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 0,05 процента від суми боргу за кожний день прострочення. Нарахування пені, за змістом\~ст. 551 ЦК України, є одним із видом цивільно-правової відповідальності, тобто є договірною санкцією. Враховуючи викладене, суд вбачає достатні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені за договором позики грошей від 05 лютого 2018 року у розмірі 144624,71 гривень, оскільки зазначеним договором встановлена відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання у розмірі 0,05 відсотка за кожний день прострочення. Згідно зі ст. ст.\~610,\~611\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2\~ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. В зв`язку з встановленим вище простроченням виконання відповідачем зобов`язань за договором позики, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на отримання від відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за період з 26 лютого 2022 року по 06 березня 2024 року у розмірі 116407,33 гривень. При цьому, суд виходить з положень ч. 1\~ст.13 ЦПК України\~та розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Таким чином, судом встановлено, що загальна сума заборгованості за договором позики від 15 грудня 2018 року та за договором позики від 17 січня 2019 року, яка підлягає стягненню з відповідача з урахуванням основної суми боргу, пені за несвоєчасне виконання зобов`язання та інфляції становить 651909,64 гривень. При цьому суд погоджується з наданим позивачем розрахунком інфляційного збільшення від простроченої суми боргу та суми пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, будь-яких заперечень щодо наданого позивачем розрахунку відповідачем не надано. Щодо судових витрат Згідно квитанції від 06 березня 2024 року,\~позивачем під\~час пред`явлення\~позову до суду сплачений судовий збір у розмірі 6519,10 гривень. Питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~вирішує відповідно\~до вимог\~статті 141\~ЦПК України. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 6519,10 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved