Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 14 червня 2024 року до суду для розгляд надійшла вказана позовна заява [PERSON] , представником якої є адвокат Вусатюк О.М., за змістом якої 10 червня 1997 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб, який розірваний рішенням суду від 26 вересня 2012 року, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . 06 вересня 2016 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON] . На даний час відповідач [PERSON] жодної матеріальної допомоги на утримання дочки не надає і добровільно про сплату аліментів домовитись не вдалось, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 2. 14 червня 2024 року до суду надійшла вказана позовна заява. 3. 24 червня 2024 року до суду надійшли відомості про місце реєстрації відповідача. 4. 25 червня 2024 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 5. Судові засідання призначались на: 15 і 31 липня 2024 року. 6. 31 липня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, який поданий представником відповідача [PERSON] - адвокатом Бригидою В.В. ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 7. 31 липня 2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Вусатюк О.М. подав суду заяву і просить розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. 8. 31 липня 2024 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Бригида В.В. подав суду заяву і просить розгляд справи проводити у їх відсутність, під час розгляду справи врахувати доводи відповідача, які викладені у відзиві на позов. При цьому, за змістом відзиву, відповідач не погоджується з твердженням позивача, що він не надавав жодної матеріальної допомоги на утримання доньки, адже за попередньою домовленістю з позивачем надавав матеріальну допомогу на утримання доньки, перераховуючи грошові кошти на картки сина і доньки, а також шляхом надання коштів позивачу готівкою, тобто належним чином виконував батьківські обов`язки. У зв`язку з тим, що добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання дочки, не заперечує щодо задоволення позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини, але заперечує проти стягнення з нього судових витрат. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 9. Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. 10. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ч. 2). Одним із основних прав дитини є право на утримання. За змістом ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено у ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2). В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За приписами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. 11. У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (абз. 1). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (абз. 3). 12. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 13. 10 червня 1997 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. 14. [INFO] народилася [PERSON] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . 15. 26 вересня 2012 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області (справа №2-2210-211/12 р.), яке набрало законної сили 09 жовтня 2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 16. 06 вересня 2016 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб, після державної реєстрації шлюбу прізвище: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . 17. 03 червня 2024 року Квартальним комітетом «Добробут» м. Жмеринка [PERSON] видано довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщені (будинку) осіб згідно якої [PERSON] проживає без реєстрації по [ADDRESS] із донькою [PERSON] , [INFO]. 18. 31 липня 2024 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Бригида В.В. у відзиві навів детально дати і суму коштів, які були надані, як аліменти позивачу. На підтвердження належного виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків надано виписку по його картці за період з 01 січня 2023 року по 30 липня 2024 року. VІ. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 19. Із досліджених доказів випливає, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням суду розірвано, від шлюбу мають неповнолітню доньку. 20. Хоча позивач у позовній заяві стверджує, що відповідач матеріальної допомоги не надає, проте ці доводи позивача відповідач спростував у відзиві і надав про це докази. 21. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року роз`яснено, що за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України (на теперішній час це ч. 4 ст. 206 ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. 22. Із відзиву вбачається, що відповідач надавав добровільно і буде надавати в подальшому матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини, він визнає позовні вимоги і не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з дня подання подачі позовної заяви до суду, до повноліття дитини. 23. Отже, зі змісту відзиву випливає, що відповідач не визнає наведених позивачем у позовній заяві фактичних обставин (щодо не надання ним матеріальної допомоги на утримання дитини), однак визнає заявлені позовні вимоги щодо розміру аліментів, які мають з нього стягуватись на користь позивача на утримання їх дочки. 24. Судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. 25. Враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав повністю (щодо заявленого позивачем розміру аліментів) і беззаперечно, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем. VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 26. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довела правомірність своїх вимог, тому позовні вимоги слід задовольнити. VІІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 27. У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, тому враховуючи вимоги ч. 1, ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. 28. Суд приймає до уваги доводи відповідача, що позивачем не конкретизовано, які судові витрати по справі слід стягнути з відповідача, оскільки до позовної заяви не надано детального розрахунку наданих адвокатом послуг, актів виконаних робіт. За цих обставин у даному рішенні суд вирішує лише питання про стягнення з відповідача на користь держави судового збору. ІХ. ЩОДО НЕГАЙНОГО ВИКОНАННЯ РІШЕННЯ СУДУ 29. На підставі ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду у даній справі у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved