Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Позивач 02.07.2024 звернулася до суду з позовом в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] [INFO] , щомісячно у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач покликалась на те, що, вони з відповідачем є батьками доньки [PERSON] [INFO] . Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач не приймає участі у вихованні доньки, кошти на утримання доньки в добровільному порядку в належному розмірі не надає. Відповідач фізично здоровий, працездатний. У зв`язку з наведеним, вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву в якій просить розглядати справи здійснювати без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву, в судове засідання не з`явився, 06.08.2024, до початку розгляду справи по суті, подав письмову заяву про визнання позову та проведення судового розгляду за його відсутності. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою від 08.07.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка 02.07.2024 разом з позовною заявою надала суду заяву в якій позов підтримала просила його задовольнити в повному обсязі та просить справу слухати без її участі. Відповідач 06.08.2024 надіслав суду заяву про визнання позову та проведення судового розгляду за його відсутності. 06.08.2024 судом проведено розгляд справи по суті за відсутності сторін. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи та на підставі заяв позивача та відповідача, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гайворонського районного управління юстиції у Кіровоградській області, вбачається, що у сторін [INFO] народилась донька [PERSON] , актовий запис № 58 (а.с.6). Згідно довідки про місце знаходження дитини на утриманні одного з батьків або опікуна № 606 від 19.06.2024 [PERSON] [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні (а.с.8). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як вбачається з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Таким чином, з матеріалів справи дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що у сторін [INFO] народилась донька [PERSON] , яка проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні. Відповідач кошти на утримання доньки в добровільному порядку не надає. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан позивача та відповідача, потреби дитини даного віку. Зокрема суду не надано доказів того що відповідач є непрацездатним чи має на утриманні інших осіб. Відповідач позовні вимоги визнає. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин того, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи, інтереси інших осіб, судом не встановлено, а тому підстави для постановлення ухвали про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову - відсутні. Враховуючи мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, беручи до уваги витрати, які необхідні для утримання та виховання дитини, необхідність створення для неї такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, рівність прав батьків щодо обов`язку утримання дитини та моменту з якого проводиться стягнення, в зв`язку з чим суд доходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Виходячи з викладеного вище, позов підлягає задоволенню, а аліменти стягненню з дня подачі позову - 02.07.2024. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності позов слід задовольнити повністю. Щодо розподілу судових витрат Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Статтею 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачка при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів не сплачувала судовий збір в сумі 1211,20 грн, так як звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати у виді судового збору в сумі 605,60 грн, тобто 50 % від суми судового збору, яка підлягала до сплати позивачем при поданні позову до суду, а іншу частину судового збору в розмірі 605,60 грн компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved