Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

11.07.2024 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що у 2023 році вона звернулась до Відділу ведення Єдиного державного демографічного реєстру ВК Фастівської міської ради з приводу отримання архівної довідки про її проживання в м. Фастів з 1986 року по теперішній час по [ADDRESS] . Але отримала Витяг про реєстрацію місця проживання за даною адресою лише з 07.12.1990 року по теперішній час. Інша інформація щодо її фактичного та офіційного проживання в м. Фастові Київської області відсутня. Оскільки, в позасудовому порядку вирішити дане питання неможливо, вона змушена звернутись до суду. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження. В судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримала з підстав викладених в заяві та просила їх задовольнити. В судовому засіданні представник заінтересованої особи проти вимог заяви не заперечувала. Заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши письмові матеріали по справі, та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заявник [PERSON] народилась [INFO] у м. Фастів Київської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане 17.09.1970 року, актовий запис № 556. В графі батько вказано « [PERSON] », в графі мати « [PERSON] ». Відповідно до фотокопії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] , остання з 07.12.1990 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно Витягу з реєстру територіальної громади виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 25.07.2023 року № 2023/005626992, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 07.12.1990 року по теперішній час. Як вбачається з атестату про середню освіту, [PERSON] закінчила у 1987 році повний курс середньої школи № 9 м. Фастів Київської області. 27.05.2024 року при зверненні заявника до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області з заявою щодо надання інформації про реєстрацію її місця проживання за адресою: [ADDRESS] ) у період з 10.01.1986 року по 07.12.1990 року, отримала листа про те, що згідно п. 8 Порядку ведення електронної картотеки реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування територіального органу ДМС України, талони/відомості зберігаються в картотеці до надходження від органів реєстрації талонів зняття з реєстрації місця проживання або відомостей про реєстрацію місця проживання осіб за новим місцем проживання, після чого попередні талони/відомості вилучаються і знищуються. Талони зняття з реєстрації місця проживання особи зберігаються в картотеці шість років, після чого вилучаються і знищуються. Також, з 04.04.2016 року повноваження у сфері реєстрації/зняття з реєстраційного обліку місця проживання/перебування фізичних осіб делеговано виконавчим органам сільських, селищних, міських рад. Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт проживання [PERSON] в [ADDRESS] в період з 10.01.1986 року по 07.12.1990 року. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.2 ч.5 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.17 Цивільного кодексу (1963 р.), яким було врегульовано цивільні відносини до 01.01.2004 року, місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Аналогічно, у відповідності до ст.29 діючого Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Відповідно до вимог п.15 Постанови ПВСУ №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя наявність чи відсутність прописки не є визначальною обставиною. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22.11.2012 №1077 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), в адресно-довідковому підрозділі територіального органу ДМС картотека складається з талона зняття з реєстрації місця проживання в Україні та відомостей про реєстрацію місця проживання особи. Відомості про реєстрацію місця проживання осіб зберігаються в картотеці до надходження талонів зняття з реєстрації місця проживання в Україні стосовно цих осіб, після чого вилучаються і знищуються. Талони зняття з реєстрації місця проживання в Україні зберігаються в картотеці до надходження відомостей про реєстрацію місця проживання осіб за новим місцем проживання або протягом шести років, після чого вилучаються і знищуються. Талони зняття з реєстрації місця проживання в Україні, що складені стосовно громадян у зв`язку зі зміною прізвища, імені, по батькові, зберігаються протягом двадцяти років, після чого вилучаються і знищуються. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг», з 04.04.2016 повноваження у сфері реєстрації/зняття з реєстраційного обліку місця проживання/перебування фізичних осіб делеговано виконавчим органам сільських, селищних, міських рад. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 затверджені Правила реєстрації місця проживання, згідно яких видача довідки про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органом реєстрації, яким підприємствами по обслуговуванню житлового фонду передані реєстраційні картки (форма 16) та поквартирні картки. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За нормами ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На переконання суду, заявник належними та допустимими доказами підтвердила факт її постійного проживання в період з 10 січня 1986 року по 07 грудня 1990 року у [ADDRESS] . Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що іншим шляхом, крім судового, даний факт встановити неможливо, встановлення цього факту для заявника буде мати суттєве значення, від якого залежить виникнення особистого немайнового права на внесення та отримання даних Єдиного державного демографічного реєстру, а тому суд доходить висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. За змістом ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved