Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

Представник військової частина [NUMBER] звернувся до Володимирецького районного суду Рівненської області із заявою про скасування рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 березня 2024 року у справі №556/63/24 за заявою Військової частини [NUMBER] , заінтересовані особи Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, [PERSON] , про визнання особи безвісно відсутньою. Свою заяву обгрунтовує тим, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 березня 2024 року штаб-сержанта[PERSON] , старшого розвідника\~водія прикордонного оперативно-розшукового відділу, головного оперативно-розшукового відділу [NUMBER] прикордонного загону (військової частини [NUMBER] ), визнано безвісно відсутнім. Проте на адресу [NUMBER] прикордонного загону надійшла копія рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 квітня 2024 року по справі № 759/8556/24 про встановления факту смерті та копія свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] . Враховуючи отримання відомостей про встановления факту смерті [PERSON] , якого було визнано безвісно відсутнім, наявність свідоцтва про смерть від 03 травия 2024 року, а також з метою належного обліку військовослужбовця відповідно до його статусу у військовій частині, відпали правові підстави вважати [PERSON] безвісно відсутнім, а тому попореднє рішення суду у даній справі підлягає скасуванню. Просять скасувати рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 березня 2024 року у справі №556/63/24 за заявою Військової частини [NUMBER] , заінтересовані особи Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, [PERSON] , про визнання особи безвісно відсутньою. Вказана заява надійшла до суду 03 липня 2024 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 липня 2024 року заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання. Належним чином повідомлений представник заявника в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Представник Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Заінтересована особа\~ [PERSON] \~повідомлена про час і місце судового засідання, відповідно до вимог ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та\~оцінивши письмові\~докази у\~справі,\~ в\~їх сукупності,\~суд приходить\~до наступного висновку. Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 березня 2024 року у справі 556/63/24 штаб-сержанта[PERSON] , старшого розвідника\~водія прикордонного оперативно-розшукового відділу, головного оперативно-розшукового відділу [NUMBER] прикордонного загону (військової частини [NUMBER] ), визнано безвісно відсутнім. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 квітня 2024 року по справі №759/8556/24, встановлено факт смерті громадянина України [PERSON] ,\~ [INFO] (паспорт громадянина України серія [NUMBER] , виданий Микитівським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області 26.01.1998 року), уродженця міста Горлівка Донецької області, яка настала [INFO] в місті Маріуполь, Донецька область, Україна, під час ведення бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області. На підставі даного рішення видано свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] , де зазначено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Місце смерті - місто Маріуполь Донецької області. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до\~ст. 45 ЦК України, \~якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Відповідно дост.309\~ЦПК України\~, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи, або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі №916/3027/21). Також, в постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) Верховний Суд зробив наступний правовий висновок: «обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується зпринципом диспозитивностіта, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача». Враховуючи, що підставами для скасування рішення про визнання особи безвісно відсутньою є: поява фізичної особи в місці постійного проживання; одержання відомостей про місце перебування фізичної особи, однак такі підстави відсутні. Також, судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 квітня 2024 року по справі №759/8556/24, встановлено факт смерті громадянина України [PERSON] , на підставі даного рішення видано свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] , де зазначено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , місце смерті - місто Маріуполь Донецької області. Тобто встановлений факт смерті [PERSON] після ухвалення рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 березня 2024 року про визнання останнього безвісно відсутнім. А тому відсутні підстави, визначені ст.309 ЦПК України, для скасування рішення суду щодо визнання фізичної особи безвісно відсутньою, і в задоволенні заяви в/ч [NUMBER] , слід відмовити.

Outcome: dismissed