Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Вараської міської ради Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, а саме на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,60 га, що розташована на території Мульчицької сільської ради Володимирецького району (нині Вараській громаді Вараського району) Рівненської області. Позовні вимоги\~обґрунтовуються тим,\~що [INFO] померла\~матір позивача [PERSON] .\~На випадок\~своєї смерті\~ [PERSON] \~залишила заповіт,\~яким заповідала\~дочці [PERSON] \~земельний пай,\~що належав\~їй на\~підставі сертифікату\~РВ №0232550. \~Вказану спадщину вона прийняла як спадкоємець за заповітом, однак спадкову справу оформити не змогла, оскільки на момент складання заповіту не було виготовлено державного акту на право власності на земельну ділянку, і спадкодавиця заповідала свій земельний сертифікат на право на земельну частку (пай). Державний акт було виготовлено після складання заповіту. В даний час у оформленні спадщини в органах державного нотаріату їй відмовлено. Просить визнати за нею право власності, оскільки підтвердити свої спадкові права не має можливості, окрім як в судовому порядку. Також просила розглянути справу без її участі. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської обалсті 04.03.2024. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 12.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 28.05.2024 закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник відповідача Вараської міської ради Рівненської області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, про перенесення часу судового розгляду не клопотав, відзиву на позов, заперечень чи пояснень з приводу позовних вимог, а також будь-яких клопотань не заявляв. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Мульчицької сільської ради Володимирецького району Рівненської області 23 серпня 2002 року, яким заповіла свій земельний пай, що належав їй на підставі сертифікату РВ №0232550. Після смерті спадкодавиці відкрилась спадщина, що складається із земельної ділянки, загальної площі 1,60 га для ведення особистого селянського господарства на території Мульчицької сільської ради Володимирецького району, що стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №056072. Спадщину позивач прийняла, оскільки на час смерті проживала з матір`ю, що підтверджується рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 19.11.2015 року № 556/1667/15-ц про встановлення факту спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем, та довідкою Володимирецької державної нотаріальної контори про коло спадкоємців від 08.02.2024 року №321/01-16. Як зазначено у відповіді Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області на адвокатський запит [PERSON] , на підставі розпорядження голови Володимирецької районної державної адміністрації №318 від 10.10.2005, громадянці [PERSON] виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №056072 від 01.02.2006, взамін сертифіката на праву на земельну частку (пай), серії РВ №0232550. Згідно роз`яснення державного нотаріуса Володимирецької районної державної нотаріальної контори Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Львів) №322/01-16 від 08 лютого 2024 року, [PERSON] був наданий документ, що посвідчує право власності [PERSON] на зазначені земельні ділянки, а саме: Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯБ №056072. Вищезазначений державний акт виданий після смерті [PERSON] , а тому остання не могла набути права власності на вказані земельні ділянки. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно от.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Статті 1216, 1297 Цивільного кодексу України передбачають право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 78\~ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно зі статтею 81\~ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки па підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно зі статтею 125\~Земельного кодексу\~України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Однак,\~видача державного\~акту після\~ складання\~заповіту спадкодавцем\~не спростовує факту наявності\~у нього\~права власності\~на ці\~земельні ділянки\~і не\~може бути\~підставою позбавлення\~права спадкоємця\~на спадкове\~майно.\~Спадкодавець фактично мав у власності спірні земельні ділянки на підставі сертифікату на земельну частку (пай). Зокрема, як це вбачається з пунктів 16, 17 розділу Х Перехідні положення Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] набула право власності на земельну ділянку, яке підтверджувалось відповідним сетифікатом, який в подальшому на підставі розпорядження голови Володимирецької районної державної адміністрації №318 від 10.10.2005 був замінений Державним актом. При цьому, [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом, яка прийняла спадщину у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживала разом з спадкодавцем на час її смерті, у зв`язку з чим позов [PERSON] підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved