Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , місце народження: місто Київ, батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі - 3 000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог зазначається, що 09 липня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 259. Від спільного подружнього життя у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2014 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 09 липня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 259. З часу розірвання шлюбу [PERSON] свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дочки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує повноцінним харчуванням, не формує у дитини культурно-гігієнічних навичок, не спілкується та не навідує дочку. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі підтримки відповідача. З підстав позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів позивач звернулася до суду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, 06 серпня 2024 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій також вказала, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у визначеному цивільним процесуальним законодавством порядку, в тому числі шляхом публікації на веб-сайті оголошення про виклик. Причини неявки суду неповідомлені. Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Третя особа Виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області як орган опіки та піклування у судове засідання представника не направив. 28 березня 2024 року до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи та прийняти рішення за наявними в матеріалах справи документами. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням викладеного, а також за згодою позивача суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 09 липня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 259. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, [INFO] у місті Бровари Київської області народилася [PERSON] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2014 року, що набрало законної сили 27 серпня 2014 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 09 липня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 259. Згідно з характеристикою № 01-05/260 від 08 червня 2023 року, виданою Броварським ліцеєм № 10 Броварської міської ради Броварського району Київської області, [PERSON] навчалася у Броварському ліцеї № 10 з вересня 2018 року по червень 2022 року, за цей час зарекомендувала себе як дисциплінована, вихована учениця, яка має хороший навчальний потенціал. У період навчання Влади вихованням дівчини займалася виключно мати, [PERSON] та вітчим [PERSON] . Батько учениці з дитиною не проживав, з класним керівником не спілкувався, шкільним життям та успіхами дитини не цікавився. Відповідно до довідки № 386 від 15 червня 2023 року, виданої закладом фахової передвищої освіти «Київський фаховий медичний коледж № 3» [PERSON] навчається на ІІ курсі відділення «сестринська справа» у ЗФПО «Київський фаховий медичний коледж № 3» форма навчання - денна, строк навчання з 01 вересня 2021 року по 28 червня 2025 року. Рішенням Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 24 жовтня 2023 року № 891 надано до Броварського міськрайонного суду Київської області висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку від 24 жовтня 2023 року, орган опіки та піклування Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , враховуючи що батько дитини ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться її життям, матеріально дитину не утримує, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частинами першою, другою, шостою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При розгляді даної справи по суті встановлено, що відповідач свідомо та умисно впродовж тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дочки, [PERSON] , [INFO] , тобто не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та взагалі не цікавиться та не спілкується з дочкою, в тому числі не приймає жодної матеріальної участі в утримання дитини. У свою чергу, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав є достатньо обґрунтованим, а тому суд погоджується з ним. Щодо вимоги про стягнення аліментів, то суд керується наступним. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно статей 180, 181 СК України обов`язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які проживають окремо від дитини. Згідно з частиною другою статті 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач просить суд стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки відповідно до статті 183 СК України, у розмірі - 3 000 грн. 00 коп. щомісячно. Враховуючи вимоги чинного законодавства України, обставини справи, суд дійшов до переконання про обґрунтованість вимог про стягнення аліментів. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість даного позову та його задоволення. При зверненні до суду з даним позовом позивач [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі - 1 073 грн. 60 коп. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача по користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 1 073 грн 60 коп. Крім того, за вимогу про стягнення аліментів з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 1 073 грн. 60 коп.

Outcome: approved