Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

У червні 2024 позивач звернувся до суду з уточненим у подальшому позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] борг за договором позики від 04.09.2021 у сумі 25 163,00 доларів США та 50000 грн моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04.09.2021 між ним та відповідачем було укладено договір позики, що підтверджується розпискою про отримання коштів. У договорі позики сторони визначили графік здійснення платежів та обумовили, що при простроченні платежу на один день позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в строки і порядку, передбачені чинним законодавством України, вимагати при цьому повернення частини позики, що залишалась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. У зв`язку із простроченням відповідачем повернення місячного платежу за договором позики, позивач звернувся до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити, а відповідач відмовити в його задоволенні, посилаючись на введення в Україні воєнного стану. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 04.09.2021 [PERSON] надав у позику [PERSON] грошові кошти у сумі 679 401,00 грн, що є еквівалентом 25\~163,00 доларів США, про що 04.09.2021 між сторонами було укладено договір позики, відповідно до пункту 1 якого передачу грошей було здійснено до підписання цього договору. Із розписки від 04.09.2021 убачається, що [PERSON] в цей день отримав від позивача грошові кошти в сумі 25\~163,00 долари США, які зобов`язався повернути не пізніше 04.03.2025. За умовами пункту 2 Договору позики від 04.09.2021 сторони домовилися про те, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 04.03.2025, за домовленістю сторін повернення позики буде здійснюватися з 04.03.2022 з наступним графіком платежів: з 04.03.2022 до 04.03.2023 по 16\~470,00 грн щомісячно, що є еквівалентом 610,00 доларів США; з 04.03.2023 до 04.04.2024 по 20\~520,00 грн щомісячно, що є еквівалентом 760,00 доларів США; з 04.04.2024 до 04.02.2025 по 19\~602,00 грн щомісячно, що є еквівалентом 726,00 доларів США; з 04.02.2025 до 04.03.2025 по 19\~899,00 грн, що є еквівалентом 737,00 доларів США. За приписами пункту 4 вищевказаного Договору при не поверненні суми позики своєчасно (тобто не пізніше 04.03.2025 до 18 год 00 хв.) або прострочення платежу на один день позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в строки і в порядку, передбачені чинним законодавством України (в тому числі звернутись до органів нотаріату за вчиненням виконавчого напису), та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишалась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. У зв`язку із порушенням умов договору позики від 04.09.2021 та нездійсненням платежів за обумовленим графіком, позивач 12.09.2022 звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського нотаріального округу Красногора О.В. із заявою, в якій просив передати [PERSON] наявну заборгованість за договором позики № 5828, що виникла в результаті несплати щомісячних платежів за період з 04.04.2022 по 04.09.2022 та станом на 10.09.2022 становить 98820 грн. Таким чином, відповідачем у добровільному порядку не було повернуто позивачеві грошові кошти за договором позики від 04.09.2021. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями частини другої статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами частин першої-четвертої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем у ході судового розгляду не надано доказів, які б свідчили про належне виконання ним вимог договору та закону. У своєму відзиві відповідач визнає факт отримання коштів від позивача у сумі 25\~163,00 доларів США та підтверджує, що «повертати кошти позивачу в порядку визначеному графіком не міг з самого початку з об`єктивних причин». Отже, оскільки відповідач порушив графік здійснення платежів, не виконав вимог договору та закону, позов підлягає задоволенню. Згідно з пунктом 3 частини другої\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. За змістом\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина перша та друга\~статті 23 ЦК України). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац 2 частини третьої\~статті 23 ЦК України). Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні "трансформують" шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування "обчислює" шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 3 серпня 2022 року в справі № 607/11755/20 (провадження № 61-13672св21)). Проаналізувавши фактичні обставини справи, вимоги законодавства й усталену судову практику у даних правовідносинах, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в цій частині. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: partial