Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Макарівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Столярчук Ірина Вікторівна, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя Свої вимоги позивач обґрунтовує ти, 27 жовтня 1979 р. з [PERSON] , вона уклала шлюб, який був зареєстрований [INFO] . Перебуваючи у шлюбі з [PERSON] , вони придбали садибу, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Садиба розташоване на земельній ділянці, площею 0,256 га та складається з житлового будинку та надвірних будівель. Оскільки земельна ділянка і житловий будинок, який знаходиться на ній відносяться до різних об`єктів нерухомості, то вони придбавалися за окремими правочинами. Житловий будинок був придбаний ними за договором купівлі-продажу нерухомості 15 квітня 1999 р. посвідченого Київською універсальною біржею за номером Н-1988/99, та зареєстрований Макарівським БТІ в реєстровій книзі № 1 за реєстровим номером 84 16.04.1999 року. Купівля земельної ділянки здійснена за договором купівлі-продажу від 16 квітня 1999 року, посвідченого Дарнопих Т.М. приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області 16.04.1999 року та зареєстровано в реєстрі за № 293. Таким чином вищевказана садиба (земельна ділянка і житловий будинок з надвірними побудовами) вважаються спільною сумісною власністю подружжя набуте ними під час шлюбу. 10 березня 2011 року вони розірвали шлюб, про що ВРАЦС Шевченківського райуправління юстиції у м. Києві видало Свідоцтво про розірваній шлюбу. Розірвання шлюбу відбулося за їхньою взаємною згодою шляхом звернення де органу ВРАЦ в порядку, визначеному ст.106 Сімейного кодексу України Після розірвання шлюбу будь яких спорів стосовно спільно нажитого майна під час перебування у шлюбі, між нами не виникало. Підстави для поділу майна в судовому порядку були відсутні. [INFO] колишній чоловік позивачки, [PERSON] помер. Після смерті колишнього чоловіка, [PERSON] відкрилася спадщина. З метою виключення з складу спадкового майна належної їй частини садиби, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вона звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Столярчук І.В. яка відкрила спадкову справу, з заявою про реєстрацією за нею права власності на частину земельної ділянки та частину жилого будинку, який знаходиться на ній, та виключення цю часток зі спадкової маси. Натомість від нотаріуса вона отримала повідомлення про те, що відповідачка [PERSON] яка перебувала у шлюбі з колишнім чоловіком позивачки на момент його смерті, і яка є його спадкоємицею, заперечує проти її права власності на частки у цих об`єкти нерухомості, що унеможливлює здійснення реєстраційних процедур. Такі дії відповідачки порушують права позивач як власника нерухомого майна, а тому вона змушена їх захищати в судовому порядку. Тому враховуючи викладене, позивач просила суд: визнати земельну ділянку, площею 0,256 га, та жилий будинок з надвірними побудовами, які знаходяться на цій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю, нажитою в період шлюбу між [PERSON] і [PERSON] ; Визнати за позивачем право власності: -на частину земельної ділянки, площею 0,256 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] ; -на частину жилого будинку з надвірними побудовами [ADDRESS] . У встановлений судом строк та у встановленому законом порядку відповідач [PERSON] подала відзив - заперечення проти позовних вимог вказав, що вона познайомилася з [PERSON] вже після його розлучення з позивачем та з травня 2011 року вони почали проживати однією сім`єю. 17 серпня 2013 року [PERSON] , та [PERSON] одружилися. Весь час до дня його смерті вони проживали разом, в тому числі в житловому будинку по адресі: [ADDRESS] . Відповідач 1 з чоловіком робили ремонт в будинку, утеплювали стіни, зробили теплу підлогу, клали плитку. Зовнішні двері (дерев`яні) замінили на металеві. Всі вікна (дерев`яні) замінили на металопластикові (в приміщенні ванної кімнати зробили нове вікно). В середині будинку встановили металопластикову перегородку на першому та другому поверхах. У приміщеннях (кухня, камінна, сан. вузол та дві кімнати) де був реміонт стара штукатурка збивалася до цегли і робилась нова. У кухні зняли батарею, прибрали піч, замінили штукатурку та плитку, зробили натяжні стел, поміняли двері, неодноразово змінили кухонні меблі, встановили бойлер, витяжку, вбудовані газову та електро-поверхні (по 4 конфорки), купили новий холодильник. Встановили газовий котел, замінили сантехнику (ванна, умивальник, унітаз). Побудували гараж. Більшу частину старих дерев замінили молодими. Сплачували за світло і газ. Як вірно вказано в позові, спору щодо поділу майна між Позивачем та померлим [PERSON] не було, оскільки чоловік Відповідача 1 ще за життя мав чітку домовленість з Позивачем про поділ майна. Так як він довіряв цій жінці, віддав Позивачу кошти у розмірі 8 тис. євро і вона дала обіцянку не виставляти претензій і не звертатися до суду щодо поділу майна. Позивач ніколи не приходила до будинку по адресі: [ADDRESS] , ніколи не приймала жодної участі в утриманні цього майна, ніколи не несла жодних витрат на його утримання і не здійснювала жодних прав та не несла жодних обов`язків власника. Це може підтвердити сусідка, [PERSON] , будинок якої розташований поряд і яка постійно спілкувалася з Відповідачем 1 та її чоловіком, [PERSON] . У 2022 році чоловік Відповідача 1 важко захворів на Коронавірусну інфекцію COVID- 19 та після важкого лікування [INFO] [PERSON] помер. Позивач чомусь почала судовий процес по поділу майна подружжя. Хоча її права так званого власника спільного майна подружжя порушені були з моменту, як тільки їй було заборонено приходити до будинку та користуватися ним. І тільки тепер коли немає чоловіка Відповідача 1 і Позивачу не доведеться дивитися йому в очі, вона почала не тільки судовий процес. Разом зі своїми дітьми вони погрожують та залякують Відповідача 1, погрозами відібрали у неї документи на будинок і землю та ключі. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Початок перебігу позовної давності по заявлених позовних вимаг важливо як для адвоката сторони відповідача, так і для адвоката сторони позивача, у справах про поділ майна подружжя. Так, визначальними обставинами, які має враховувати адвокат в заяві про застосування строку позовної Давності (або запереченнях на таку заяву) у спорі про поділ майна подружжя, є: - момент, коли позивач знав, мав можливість або повинен був дізнатися про порушення свого права на майно; - наявність/ відсутність у позивача можливості або обов`язку знати про порушення свого права ще до моменту розірвання шлюбу; - обставини, за яких таке порушення могло розпочатися чи існувати ще до моменту припинення шлюбу: - момент припинення шлюбу, у разі розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану або у разі розірвання шлюбу судом; - иаявність/відсутність поважних причин пропущений, переривання, поновлення позовної давності, підтверджених належними та відповідними доказами. З 2013 року Позивач знала про порушення свого цивільного права, оскільки в будинку який вона тепер називає своєю власністю була інша господиня, яка разом з її колишнім чоловіком жила в цьому будинку, вносила в нього зміни, змінювала його вигляд та вигляд земельної ділянки. Померлий чоловік Відповідача І заборонив Позивачу приходити у будинок по адресі: [ADDRESS] , оскільки розрахувався з нею і мав іншу сім`ю. Отже, про порушення свого права Позивач дізналась, як найменше після укладення 17 серпня 2013 року шлюбу між Відповідачем 1 та її колишнім чоловіком, [PERSON] , та коли у неї виникли перешкоди у користуванні та володінні цим майном. Позивач не обґрунтувала та не посилалась на наявність поважних причин пропуску позовної давності. За таких обставин, вважає, що у задоволенні позовної вимоги про визнання майна спільним, слід відмовити з підстав тривалого (більше ніж 10 років) пропуску Позивачкою позовної давності. Позивач у встановленому порядку та строки подав відповідь на відзив в якій заперечив всі доводи відповідача, та просив позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді від 25.09.2023 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді від 11.12.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 15.04.20254 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення позову заперечували з наведених у відзиві підстав. Представник відповідача просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву, в якій вказав, що позов визнає та просить його задовольнити, також просив розглядати дану справу у його відсутності. Третя особи письмових пояснень, щодо позовних вимог не подала, в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена, причин неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія серії [NUMBER] від 27.10.1979 року. Перебуваючи у шлюбі, вони придбали садибу, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Садиба розташоване на земельній ділянці, площею 0,256 га та складається з житлового будинку та надвірних будівель. Оскільки земельна ділянка і житловий будинок, який знаходиться на ній відносяться до різних об`єктів нерухомості, то вони придбавалися за окремими правочинами. Житловий будинок був придбаний ними за договором купівлі-продаж нерухомості 15 квітня 1999 р. посвідченого Київською універсальною біржею за номером Н-1988/99, та зареєстрований Макарівським БТІ в реєстровій книзі № 1 за реєстровим номером 84 16.04.1999 року. Купівля земельної ділянки здійснена за договором купівлі-продажу від 16 квітня 1999 року, посвідченого Дарнопих Т.М. приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області 16.04.1999 року та зареєстровано в реєстрі за № 293. 10.03.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що ВРАЦС Шевченківського райуправління юстиції у м. Києві видало Свідоцтво про розірваній шлюбу серії [NUMBER] від 10.03.2011 року. Після розірвання шлюбу будь-яких спорів стосовно спільно нажитого майна під час перебування у шлюбі, між нами не виникало. Підстави для поділу майна в судовому порядку були відсутні. 17.08.2013 року, [PERSON] та [PERSON] одружилися, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.08.2013 року. [INFO] колишній чоловік позивачки, [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.10.2022 року. Після смерті колишнього чоловіка, [PERSON] відкрилася спадщина. До складу спадщини увійшло нерухоме майно: садиба, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Садиба розташоване на земельній ділянці, площею 0,256 га та складається з житлового будинку та надвірних будівель. З метою виключення з складу спадкового майна належної пизивачу частини садиби, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вона звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Столярчук І.В. яка відкрила спадкову справу, з заявою про реєстрацією за нею права власності на частину земельної ділянки та частину жилого будинку, який знаходиться на ній, та виключення цю часток зі спадкової маси. Свідок [PERSON] підтвердила, що є сусідами з [PERSON] , та померлим [PERSON] . Знала померлого [PERSON] , та його колишню дружину [PERSON] . Підтвердила що до певного моменту бачила як [PERSON] приїздила на дачу, а томім перестала, крайній раз побачила її в 2022 році. Відповідачів [PERSON] та [PERSON] бачила постійно, вони приїздили до батька і його дружини [PERSON] . Аналізуючи зібрані у справі докази щодо наявності підстав для задоволення позову суд враховує наступне. Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, в силу вимог ч.ч. 1, 2 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до змісту ч. ч. 1, 2, 3 ст.61Сімейного кодексу України об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, законодавець презумує спільність майна, якщо воно було набуте за час шлюбу. Протилежне, тобто належність майна до роздільного майна подружжя, потребує доведення. При цьому обов`язок доказування, що майно не є спільним, належить тому, хто це заперечує. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що спірне майно, а саме земельна ділянка, площею 0,256 га, та жилий будинок з надвірними побудовами, які знаходяться на цій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , є спільним майном подружжя позивачки [PERSON] та померлого спадкодавця [PERSON] . Суд враховує, що відповідно до положень ч.1 ст.72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. Відповідно до вимог ч.2 цієї статті до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Як визнано позивачем, їй було відомо, що в будинку який вона тепер називає своєю власністю була інша господиня, яка разом з її колишнім чоловіком жила в цьому будинку, вносила в нього зміни, змінювала його вигляд та вигляд земельної ділянки. Визнала позивач і той факт, що, якби [PERSON] не помер, вона б не піднімала питання про майно, бо «не хоче щоб воно досталось незнайомій людині». Отже, встановлені в судовому засіданні фактичні обставини свідчать про те, що право позивача було порушено з моменту укладення 17.08.2013 року шлюбу між [PERSON] та колишнім чоловіком позивачки, [PERSON] , та коли у неї виникли перешкоди у користуванні та володінні цим майном. Будь-яких доказів того, що позивач з поважних причин протягом трьох років не зверталася з відповідним позовом про визнання спірного нерухомого майна спільною власністю подружжя та визнання права власності на частку у майні, судом не встановлено. Належних і допустимих доказів того, що померлий спадкодавець [PERSON] визнавав право позивача на частку у майні подружжя, суду не надано. В силу вимог ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що в задоволенні заявлених вимог, слід відмовити з підстав пропуску строку позовної давності. У зв`язку з повною відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed