Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

Адвокат Меженна В.І., яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Антонів О.М., про усунення від права на спадкування. Позов мотивовано тим, що позивач [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті останнього, відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , Заповіту на випадок смерті ним не складалося. Вказує, що позивач звернулась до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Антонів О.М. із заявою про прийняття спадщини за померлим братом, однак їй було роз`яснено про те, що вона не відноситься до осіб першої черги спадкування за законом, а право на спадкування, як спадкоємець першої черги, має донька померлого - [PERSON] , яка подала відповідну заяву про прийняття спадщини за померлим батьком. Представник позивача вказує, що [PERSON] з червня 2022 року по день смерті важко хворів онкологічним захворюванням, перебував у безпорадному стані під час проходження променевої та інших хімічних терапій, потребував сторонньої допомоги по догляду, про яку неодноразово прохав у своїх дітей, зокрема і у відповідача, однак, діти життям та здоров`ям батька не цікавились, не приймали ніякої участі у покращенні його здоров`я. Крім цього, він неодноразово звертався до доньки про матеріальну допомогу, оскільки його лікування було дороговартісне, а розмір пенсії був мінімальним, чого вкрай не вистачало на лікування. Однак, остання відмовила йому в наданні будь якої матеріальної допомоги, перестала відповідати на телефонні дзвінки та цікавитись його життям. Натомість, позивач повністю взяла на себе догляд за братом, оплачувала лікування, доглядала за ним при проходженні променевих та хімічних терапій, готувала їжу, прибирала, водила на прогулянки. Після смерті брата здійснила поховання останнього. Зауважує, що вказане підтверджується заявами свідків. Зазначає, що відповідач своєю бездіяльністю по відношенню до батька порушила не лише норми моралі, але й приписи закону, що дає підстави для звернення до суду з позовом про усунення її, як спадкоємниці першої черги за законом, від права на спадкування майна [PERSON] . Враховуючи викладене, просить суд усунути від права на спадщину [PERSON] , як спадкоємця першої черги за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Не погоджуючись із позовними вимогами, відповідачем було подано відзив на позов, зміст якого зводиться до наступного. Зазначає, що після смерті батька відкрилась спадщина на належну йому житлову квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відтак, маючи намір прийняти спадщину, вона звернулася до нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.10.2023 року. Разом з тим, в грудні 2023 року дізналась про те, що її тітка [PERSON] звернулась до суду з вимогами щодо усунення її від права на спадкування майна за померлим батьком мотивуючи тим, що ніби-то вона ухилялася від надання допомоги батьку, однак дане твердження є помилковим та нічим не підтверджується. Зауважує, що підставою для задоволення позову про усунення від права на спадкування за законом є в тому числі і знаходження спадкодавця в безпорадному стані. Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів. Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. Наголошує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що вона ухилялася від надання померлому батьку допомоги і, що вона мала можливості її надавати. Зазначає, що починаючи з 2022 року і по сьогоднішній день вона проживає в Бельгії та отримує соціальну допомогу як малозабезпечена. Відтак, вона навіть не мала б можливості допомагати батьку при такій потребі. У зв`язку з наведеним, просить суд відмовити у задоволені позову. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали вимоги позовної заяви та просили таку задоволити. Вказали, що всі викладені твердження дійсно мали місце підтверджені належним доказами. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та вказав, що такі є надуманими та безпідставними, не підтверджені належними доказами. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що знала померлого [PERSON] та була його сусідкою. Зазначила що їй відомо, що [PERSON] хворів та розповідав їй, що у нього є діти, він потребує сторонньої допомоги, однак допомогу йому надавала його сестра [PERSON] . Зауважила, що бачила доньку [PERSON] лише 2-3 рази і один раз на похованні останнього. Свідок [PERSON] у судовому засідання показала, що знала померлого [PERSON] та він був її сусідом. Вказала, що їй відомо, що [PERSON] хворів та був в ослабленому стані. Інших показів, які б мали значення для вирішення даної цивільної справи не надала. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, також була сусідкою померлого [PERSON] та їй відомо, що останній хворів. Зауважила, що його донька виїхала за кордон, натомість догляд за [PERSON] здійснювала тільки його сестра [PERSON] , яка їй знайома з дитинства. Заслухавши пояснення позивача та її представника, доводи представника відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності зібрані докази, суд вирішив провести розгляд справи в порядку письмового провадження за наявних матеріалів справи, та приходить до наступного висновку. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , після смерті якого відкрилася спадщина. Судом встановлено, що позивач по справі, є рідною сестрою померлого [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи її копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про шлюб та даними Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00040006632. Судом також встановлено, що із заявою про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса звернулася донька померлого [PERSON] - [PERSON] , якій 14.10.2023 року було видано свідоцтво на спадщину за законом №819 на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Із наданих позивачем виписок з історії хвороби вбачається, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради з діагнозом злоякісне новоутворення м`якого піднебіння. Заявляючи позовні вимоги про усунення відповідача від права на спадкування за законом після смерті батька, позивач посилається на те, що відповідач ухилялася від надання останньому допомоги, натомість нею надавалася допомога [PERSON] , який потребував стороннього догляду. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 цього Кодексу визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно з ч. 3 цієї статті не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Виходячи зі змісту вказаної норми закону та відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст.1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] посвідчили суду, що [PERSON] хворів та його часто відвідувала [PERSON] , яка доглядала за ним, однак ані покази свідків, ні матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про перебування [PERSON] у безпорадному стані, зумовленому тяжкою хворобою, факту відсутності можливості забезпечити умови свого життя, звернення до відповідача [PERSON] за допомогою по догляду чи матеріальною допомогою, та відмови чи ухилення відповідача від надання батькові такої допомоги. Та обставина, що відповідач [PERSON] проживає за кордоном, ніяким чином не впливає на висновок суду. Більше того, з наданих представником відповідача відомостей про джерело доходу [PERSON] вбачається, що остання мала дохід на території України тільки до липня 2022 року. Суд звертає увагу, що позивач не належить до першої черги спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , до якої належить відповідач, натомість само по собі надання позивачем [PERSON] за життя допомоги не має правового значення у цій справі. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для усунення відповідача [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] . Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові, судовий збір покладається на позивача, тому суд вважає за необхідне покласти витрати, пов`язані із розглядом справи на позивача.

Outcome: dismissed