Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

13.05.2024 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 605 600 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька внаслідок професійного захворювання, без утримання податку з доходів фізичних осіб та всіх інших обов`язкових платежів. В обґрунтування позову зазначив, що позивач являється сином [PERSON] , який помер [INFO] . В період з січня 1988 року по березень 2002 рік батько позивача працював на посаді крипільника у Шахтобудівельному управлінні треста Кривбасшахтобуд», правонаступником якого є АТ «Криворізький залізорудний комбінат». Тривала праця в умовах впливу шкідливих факторів викликала у нього захворювання на пиловий бронхіт 1 ст., емфізема легень І-ІІ ст.. 1 ст., дихальна недостатність, які за результатами розслідування було визнано професійним захворюванням. 19.07.2022 року у віці 57 років батько позивача помер. Актом огляду МСЕК №2 від 03.08.2023 року №1503 встановлено причинний зв`язок смерті батька позивача з встановленим йому за життя професійним захворюванням. Смертю батька позивачу завдано глибоких моральних страждань, які він оцінює в 605 600 грн. 14.05.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 06.06.2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив, з якого вбачається, що відповідач не визнає позовні вимоги та просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження розладу здоров`ю, пов`язаного з психологічним станом, тому заявлений розмір відшкодування моральної шкоди вважає необґрунтованим і завищеним, та таким, що не відповідає принципам справедливості, розумності та виваженості. Також зазначила, що при стягненні суми моральної шкоди повинні утримуватись податки та збори відповідно до норм податкового законодавства. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 01.04.1995 року позивач [PERSON] народився [INFO] , батьком якого зазначений [PERSON] ( а.с.7). Відповідно копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 21.07.2022 року [PERSON] помер [INFO] у віці 57 років, про що зроблено актовий запис №1815 (а.с. 3). Сторони не заперечували, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з АТ «Криворізький залізорудний комбінат». Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 21.01.2002 року причинами виникнення професійного захворювання у [PERSON] є тривалий період роботи на підприємстві в умовах впливу шкідливих факторів 14 років, а саме: пилу фіброгенної дії на робочих місцях до 4,2 мг/м3 при ГДК 2, 0 мг/м3 протягом 47% робочого часу; відносна вологість повітря 90-100%; температура повітря в тупикових виробітках перевищувала 19С при роботі, нормативне значення від 16С до 19С. Факторами, які сприяли виникненню професійного захворювання, стали обводнення виробіток, вплив протягів, низька ефективність засобів індивідуального захисту від впливу пилу та нерегулярність їх застосування. Відповідно до п.14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 21.01.2002 року професійне захворювання виникло за таких обставин: Працюючи крипильником в системі ШБУ треста «Кривбасшахтобуд» виконував комплекс робіт з кріплення гірничих виробіток різними видами кріплення: залізобетонне і бетонне, торкрет і набризг бетон, металеве, штангове, настилання рейкових шляхів, їх демонтаж, доставлення матеріалів за допомогою електровозів, лебідок, вручну їх навантаження, розвантаження, перенесення. При виконанні вказаних робіт не регулярно застосовувались засоби індивідуального захисту від впливу пилу, порушувались правила використання спецодягу при змінах температурного режиму та впливу фізичних навантажень (а.с. 4-5). Причиною смерті [PERSON] визнано професійне захворювання, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою МСЕК Серії АА № 0000328 «Про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом» від 03.08.2023 року (а.с.6). Згідно зі ст. 3 Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави . Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1, п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 5 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Отже, право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненого професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв`язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім`ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент. Виходячи із наведених вище обставин, суд вважає доведеним що позивачу заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам її сім`ї. Згідно роз`яснень, наведених Пленумом Верховного Суду України в п.9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, характер отриманого професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). За таких обставин, суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок смерті батька, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 300 000,00 грн. Щодо посилань на оподаткування суми моральної шкоди суд звертає увагу, що чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок смерті батька, отже заподіяння шкоди життю та здоров`ю найвищого ступеню, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц (провадження № 61-14316св18). У відповідності до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 3000,00 грн. З огляду на вищевикладене;

Outcome: partial