Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

27 червня 2024 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, яке складається з 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями, розташованими по [ADDRESS] , що залишилось після смерті її батька [PERSON] , та 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями, розташованими по [ADDRESS] , який помер [INFO] у м. Вінниці, що залишилось після смерті її матері [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] були її батьками та проживали у житловому будинку [ADDRESS] , про що свідчить запис у погосподарській книзі [ADDRESS] . Даний будинок відносився до колгоспних дворів та належав їм на праві особистої власності. [PERSON] помер [INFO] , а [INFO] померла і [PERSON] . За життя батьки належним чином не оформили своє право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями. У травні 2024 року вона виготовила технічний паспорт на будинок з господарськими будівлями та звернулась до державного нотаріуса Лужанської Т.В. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину після батька та матері, проте оформити право власності на житловий будинок по [ADDRESS] немає можливості, так як правовстановлюючі документи на нього відсутні. У зв`язку з неможливістю отримання Свідоцтва про право на спадщину, позивач звернулася до суду. Ухвалою судді Теплицького районного суду Вінницької області від 08 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, подали до суду письмові заяви, у яких просять проводити судове засідання у їх відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказала про підтримання позовних вимог, просила задовольнити їх в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач - представник Теплицької селищної ради у заяві зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, позовні вимоги визнає та просить розглянути справу за його відсутності. Згідно з вимогами ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03 січня 2008 року (а.с. 7). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 житлового будинку [ADDRESS] , на які відсутні правовстановлюючі документи. [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] (спадкова справа №149/2008). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06 листопада 2023 року (а.с. 8). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 житлового будинку [ADDRESS] , на які відсутні правовстановлюючі документи. [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] (спадкова справа №20/2024). Як вбачається з виписки №591 від 10.05.2024 року із погосподарської книги Степанівської сільської ради №3 на 1991-1995 роки Теплицького району Вінницької області, виданої виконавчим комітетом Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, особовий рахунок [NUMBER] домогосподарства по [ADDRESS] відноситься до суспільної групи колгоспних дворів та станом на 1991-1995 роки склад двору: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 22). У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 січня 1963 року [PERSON] , [INFO] , являється дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 19 лютого 1982 року між громадянами [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб з актовим записом №103, прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] (а.с. 9). А отже, позивач являється дочкою спадкодавців [PERSON] та [PERSON] . Приписами ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР (в ред. від 18 липня 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Із врахуванням викладеного [PERSON] та [PERSON] станом на 15 квітня 1991 року мали право на житловий будинок [ADDRESS] . Згідно витягу з рішення №861 від 17 червня 2022 року Теплицька селищна рада Гайсинського району Вінницької області вирішила перейменувати вулицю у [ADDRESS] (а.с. 23). На випадок своєї смерті спадкодавці заповідального розпорядження не залишили. За прийняттям спадщини позивач звернулась до Теплицької державної нотаріальної контори, однак постановами приватного нотаріуса за № 88/02-31 та № 87/02-31 від 18.06.2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті її батьків [PERSON] та [PERSON] , оскільки документи, що підтверджують право власності на житловий будинок, відсутні та рекомендовано звернутись до суду (а.с. а.с. 20, 21). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Саме з вказаних підстав позивач змушений звернутися до суду з цією позовною заявою. Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».) Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст. 382 ч. 2, ст. 392 ЦК України). Технічну інвентаризацію спадкового житлового будинку проведено, згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № ТІО1:3674-0770-0364-6584 та технічного паспорту №678 на житловий будинок, даний будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами будівництвом завершений (а.с. 12-16). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно вимог ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. [PERSON] щодо майна померлих [PERSON] та [PERSON] являється спадкоємцем першої черги згідно вимог ст. 1261 ЦК України, інших спадкоємців немає (спадкові справи №149/2008, №20/2024). У відповідності до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] має законне право на визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved