Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

До Воловецького районного суду Закарпатської області звернулась представник позивача Гудз Р.А. в інтересах [PERSON] із вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 19 квітня 2021 року на автомобільній дорозі сполученням «Лази-Верхні Ворота» в напрямку центру с. Верхні Ворота по вулиці Лесі Українки в с.Верхні Ворота, Мукачівського району, Закарпатської області відбулась ДТП, внаслідок якої водій транспортного засобу марки «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . В результаті ДТП [PERSON] , від отриманих травм загинув на міст пригоди. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно полісу №АР1493980 у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». 26 травня 2021 року на адресу відповідача направлено заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах дружини загиблого - [PERSON] , доньки загиблого - [PERSON] , доньки загиблого - [PERSON] . Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складала 106 700 грн., з яких: 72 000 моральної шкоди (по 24 000 грн. для кожного) та 34 700 грн. - для [PERSON] відшкодування витрат на поховання. 14.07.2021 року на адресу відповідача направлено заяву про виплату страхового відшкодування із уточненням та долученням документів щодо відшкодування усієї суми відшкодування моральної шкоди у розмірі 72 000 грн. на користь позивача. 04.11.2021 року на адресу відповідача направлено заяву про долучення документів із долученням постанови про закриття кримінального провадження від 25 червня 2021 року. 14.11.2021 року відповідачем прийнято рішення про проведення часткової виплати страхового відшкодування, а саме: сплачено 53 350,00 грн. страхового відшкодування на користь позивача. Зазначена сума становить 50% від заявленої суми моральної шкоди (72 000 грн.) та витрат на поховання (34 700 грн.), згідно заяви про виплату суми страхового відшкодування (106 700,00 грн.). Тобто, у виплаті 50% від заявленої суми страхового відшкодування моральної шкоди та витрат на поховання страховою компанією відмовлено. У подальшому позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування у повному розмірі. Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 02 березня 2023 року у справі №936/1235/21 позовні вимоги [PERSON] до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування було задоволено та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на її користь страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 36 000 гривень та страхове відшкодування витрат на поховання у розмірі 17 350 гривень, а всього разом 53350 гривень,\~ а також пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 938 гривень 38 копійок, 3% річних у розмірі 162,24 гривень, а всього разом 1100,62 гривень та понесені нею судові витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 02 березня 2023 року було залишено без змін. Представник позивача\~стверджує,\~що тільки 16\~січня 2024\~року на виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року та рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 02 березня 2023 року відповідачем проведено виплату страхового відшкодування на банківський рахунок представника позивача у визначеному розмірі, що підтверджується копією платіжної інструкції № 197_00000/2906288 e-b969-4466-a27a-00760b25d1a6 від 16.01.2024 р. Враховуючи той факт, що рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 02 березня 2023 року, яке було залишено без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року, встановлено незаконність часткової невиплати страхового відшкодування відповідачем, є всі підстави вважати, що у позивача виникло право стягнення з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за незаконне користування грошовими коштами у розмірі 53 350 грн за період з 23 грудня 2021 року (наступний день після стягнутого за рішенням суду періоду, з урахуванням вимог ст. 49 ЦПК України та заяви про збільшення позовних вимог від 14 грудня 2021 року) по 15 січня 2024 року (переддень дати виконання зобов`язання та сплати страхового відшкодування). Розмір нарахувань за період із 23.12.2021 по 15.01.2024 становить: пені - 44 645 грн 58 коп, 3% річних - 3 306 грн 06 коп., інфляційних втрат - 17 626 грн 58 коп. Враховуючи наведене, просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «СК «Арсенал Страхування» на користь [PERSON] пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 44 645 гривень 58 копійок, три відсотки річних у розмірі 3 306 (три тисячі триста шість) гривень 06 копійок, інфляційні втрати у розмірі 17 626 гривень 58 копійок, а всього разом - 65\~578 гривень 22 копійки та понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 01.04.2024 р. відповідачем подано до суду відзив, в якому зазначено про невизнання відповідачем позовних вимог, із підстав та мотивів наведених у відзиві. Просив відмовити в задоволенні позову. 03.04.2024 р. на адресу суду надійшла заява від представника позивача [PERSON] про зменшення позовних вимог. Обгрунтовуюючи тим, що у відзиві на позовну заяву, представник відповідача вказує на те, що період прострочення завершився ще 10 листопада 2023 року, оскільки саме цього дня, приватним виконавцем: стягнуто належні на підставі судових рішень, кошти з страховика. Оскільки про вказаний вище факт позивачу не було відомо, з метою повного об`єктивного розгляду справи та добросовісного виконання покладених на позивача обов`язків виникла необхідність у зменшенні позовних вимог з огляду на зменшення строку простроченого грошового зобов`язання. Із огляду на наведене, представник позивача просить стягнути із Приватного акціонерного товариства «СК «Арсенал Страхування» на користь [PERSON] за період з 23.12.2021 року (наступний день після стягнутого за рішенням суду періоду, з урахуванням вимог ст. 49 ЦПК України та заяви про збільшення позовних вимог від 14 грудня 2021 року) по 09.11.2023 року (переддень дати виконання зобов`язання та сплати страхового відшкодування), пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 41\~607,15 гривень, три відсотки річних у розмірі 3012,45 гривень, інфляційні втрати у розмірі 16\~782,53 гривень, а всього разом 61\~402,13 гривень та понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 03.04.2024 року представник позивача подала до суду відповідь на відзив на позов, у якій просила задовольнити позовні вимоги у відповідності до заяви про зменшення позовних вимог, у повному обсязі із підстав та мотивів наведених у відповіді на відзив. 17.06.2024 р. ухвалою Воловецького районного суду Закарпатської області заяву представника позивача [PERSON] про зменшення позовних вимог подану 03.04.2024 року - прийнято до розгляду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задоволити. В судове засідання представник відповідача Приватного акціонерного товариства «СК «Арсенал Страхування» не з`явився, подав до суду письмовий відзив на позов, у якому просив суд у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити в повному обсязі. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 квітня 2021 року на автомобільній дорозі сполученням «Лази-Верхні Ворота» в напрямку центру с. Верхні Ворота по вулиці Лесі Українки в с. Верхні Ворота, Мукачівського району, Закарпатської області відбулась ДТП, внаслідок якої водій транспортного засобу марки «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . В результаті ДТП [PERSON] , від отриманих травм загинув на міст пригоди. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно полісу №АР 1493980 у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Відповідно до п. 2 ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінено шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 26 травня 2021 року на адресу відповідача направлено заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах дружини загиблого - [PERSON] , доньки загиблого - [PERSON] , доньки загиблого - [PERSON] . Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складала 106 700 грн., з яких: 72 000 \~ \~ \~ \~моральної шкоди (по 24 000 грн. для кожного) та 34 700 грн. - для [PERSON] відшкодування витрат на поховання. 14 липня 2021 року на адресу відповідача направлено заяву про виплату страхового відшкодування із уточненням та долученням документів про відшкодування усієї суми відшкодування моральної шкоди у розмірі 72 000 грн. на користь позивача. 04 листопада 2021 року на адресу відповідача направлено заяву про долучення документів із долученням постанови про закриття кримінального провадження від 25 червня 2021 року. 15 листопада 2021 року відповідачем було прийняте рішення про проведення часткової виплати страхового відшкодування, a саме сплачено 53 350.00 грн страхового відшкодування на користь позивача. Зазначена сума становила 50% від суми моральної шкоди (72\~000 грн.) та витрат на поховання (34 700 грн.), визначених ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та у заяві про виплату страхового відшкодування (106 700,00 грн), тобто у виплаті 50% від заявленої суми страхового відшкодування моральної шкоди та витрат на поховання страховою компанією було відмовлено. Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 02 березня 2023 року у справі №936/1235/21 позовні вимоги [PERSON] до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування було задоволено повністю. Зокрема, стягнуто з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на користь\~\~ [PERSON] \~\~страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 36 000 (тридцять шість тисяч) гривень та страхове відшкодування витрат на поховання у розмірі 17 350 (сімнадцять тисяч триста п`ятдесят) гривень, а всього разом 53350 (п`ятдесят три тисячі триста п`ятдесят) гривень; стягнуто з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на користь\~\~ [PERSON] \~\~пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 938 (дев`ятсот тридцять вісім) гривень 38 копійок, 3% річних у розмірі 162 (сто шістдесят дві) гривні 24 копійки, а всього разом 1100 (одну тисячу сто) гривень 62 копійки; стягнуто з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на користь\~\~ [PERSON] \~\~судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 02 березня 2023 року було залишено без змін. Окрім цього, судом апеляційної інстанції у постанові від 16 жовтня 2023 року вказано «оскільки з моменту отримання відповідачем заяви про виплату страхового відшкодування минуло більше 90-днів і таке відшкодування не було виплачено з вини страховика, тому з урахуванням п. 36.5 Закону №1961-IV зобовязаний сплатити позивачу пеню за кожен день прострочення виплати суми страхового відшкодування, яка їй належить». До того ж, Закарпатським апеляційним судом також зазначено про необхідність врахування норми ст. 625 ЦК України та стягнення 3% річних. Відповідно до вимог ч. 4\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що на виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року та рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 02 березня 2023 року, було здійснено 10 листопада 2023 року на користь позивача виплату страхового відшкодування, що підтверджується копією платіжної інструкції кредитового переказу коштів (а.с.55-56)., оскільки саме цього дня, приватним виконавцем: стягнуто належні на підставі судових рішень, кошти з страховика, тому за період із 23.12.2021 року (наступний день після стягнутого за рішенням суду періоду, з урахуванням вимог ст. 49 ЦПК України та заяви про збільшення позовних вимог від 14 грудня 2021 року) по 09.11.2023 року (переддень дати виконання зобов`язання та сплати страхового відшкодування) кількість днів прострочення виплати страхового відшкодування збільшилась, тобто за вказаний період позивач має право на нарахування штрафних санкцій. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Прострочення виконання грошового зобов`язання тягне за собою відповідальність, передбачену законом або договором. Статтею 20 Закону України «Про страхування - встановлено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та суб`єктами господарювання незалежно від форми власності, які виробляють, продають товари чи харчові продукти, виконують роботи чи надають послуги, встановлює права споживачів, а також визначає механізми їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Одночасно законодавством, що регулює правовідносини у сфері страхування, визначено, що в разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (статті 992 ЦК України). Відповідно до пункту 3 частини 1 статті Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. А згідно з частиною четвертою статті 16 Закону України «Про страхування», однією з істотних ознак договору страхування є визначення в ньому відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору. Як визначено в Постанові Верховного Суду від 4 липня 2018 року в справі №755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавана шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавана шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Отже, внаслідок вказаної ДТП у відповідача виникло деліктне зобов`язання щодо відшкодування шкоди, завданої забезпеченим транспортним засобом. Відповідно до ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем у якому мав бути здійснений платіж і за будь-який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). За змістом\~статті 979 ЦК України\~договір страхування є правовідношенням, в якому страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відтак, таке правовідношення є грошовим зобов`язанням. Позивач (потерпіла), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором, на її користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої\~статті 625 ЦК України\~як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Статтею 992 ЦК України\~встановлено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. У випадках, пов`язаних із простроченням страховиком строків виплати страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ОСЦПВ), слід керуватися\~статтею 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Цією статтею встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (чи МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відтак, законодавством забезпечується достатній механізм із захисту своїх прав у разі порушення страховиком строків виконання зобов`язань за договором страхування. У разі порушення - вимагати та отримати від страховика (добровільно чи у судовому порядку) сплату неустойки, суми боргу з урахуванням індексу інфляції та суми річних. Відповідно до ст. 36.5 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка мас право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно з пунктом 30.1\~статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»\~моментом виконання грошового правовідношення є дата зарахування коштів на рахунок кредитора. Враховуючи положення пункту 36.2 статті 36 Закону, відповідно до якого граничний строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплати складає 90 днів, а за умовами договору про добровільне страхування - 14 днів. Згідно ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Постановою Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 2.09.\~2019 року у справі №757/26834/15-ц зазначено, що: «оскільки за своєю правовою природою зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування с грошовим, суди дійшли обґрунтованого висновку про застосування до спірних правовідносин положень\~статті 625 ЦК України\~і стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційних втрат. У постанові Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 30.10.2019 року у справі № 200/4309/14-ц зазначено, що: «інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування у отримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання». У постанові Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 16.10.2019 року у справі № 452/3519/15 зазначено, що: «правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням. Позиція викладена у Постанові Верховного Суду у справі №337/5617/19 від 27.01.2021 року: «Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, па них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання». Матеріалами справи встановлено, що згідно розрахунку штрафних санкцій за період із 23.12.2021 року (наступний день після стягнутого за рішенням суду періоду, з урахуванням вимог ст. 49 ЦПК України та заяви про збільшення позовних вимог від 14 грудня 2021 року) по 09.11.2023 року (переддень дати виконання зобов`язання та сплати страхового відшкодування), нараховано пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 41\~607,15 гривень, три відсотки річних у розмірі 3012,45 гривень, інфляційні втрати у розмірі 16\~782,53 гривень, а всього разом 61\~402,13 гривень. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що з відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь позивача [PERSON] слід стягнути пеню, 3% річних, інфляційні втрати за період, який не охоплений рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 02.03.2023 року у справі №936/1235/21 до дня фактичного виконання відповідачем згаданого судового рішення 10.11.2023 року. Щодо посилань відповідача на сплив строку позовної давності, слід зазначити наступне. Відповідно до пункту 3 частини 1\~статті 268 ЦК України,\~позовна давність не поширюється: на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Як відомо, у даному випадку основна вимога відшкодування шкоди з`явилася внаслідок ДТП, у якій загинув син Позивача. Стягнення штрафних санкцій є похідною позовною вимогою, не може існувати окремо від основного відшкодування шкоди, а тому теж стосується правовідносин, які виникли внаслідок смерті потерпілого. Значення позовної давності полягає у тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює дисципліну. Європейський суд з прав людини в одній із справ наголосив, що механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі "Фінікарідов проти Кіпру"). Один з елементів "гнучкості" вітчизняної позовної давності закладений у ч. 5\~ст. 267 ЦК України, яка передбачає, що у разі якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. У даному випадку існують об`єктивні причини, які унеможливлювали звернення до суду із вимогою про стягнення штрафних санкцій протягом 1 року з моменту порушення права позивача на отримання страхового відшкодування. Згідно з п.2 ч.2\~ст.49 ЦПК України\~позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач був обмежений процесуальними нормами у регулярному збільшенні позовних вимог відповідно до кількості днів прострочення виконання зобов`язання. Більше того,\~поки рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції не набрали законної сили, позивач не мала можливості звернутися до суду із новим позовом про стягнення штрафних санкцій. А також, те, що оскільки позивач вважала що 16.01.2024 р. була проведена оплата відповідачем страхового відшкодування згідно платіжної інструкції № 197_00000/2906288 e-b969-4466-a27a-00760b25d1a6, а тому звернулася до суду 29.02.2024 року із новим позовом, тим самим дотримавшись принципу розумних строків та не зловживавши процесуальними правами, захистом яких є саме інститут позовної давності і тільки під час розгляду даної справи в суді, а саме із відзиву відповідача із додатком платіжної інструкції, їй стало відомо що виплата була проведена 10.11.2023 р. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №706/1272/14-ц вказано, що питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини (пункти 23.6., 23.7. постанови). Із огляду на наведене, суд вважає, що відсутні підстави для застосування строків позовної давності. Згідно ч. ч. 1, 5 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу судом відзначається, що згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Згідно ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 12.03.2024 року адвокатом подано заяву про надання детального опису виконаних адвокатом робіт протягом п`яти днів після ухвалення рішення чи закінчення розгляду справи по суті. Відповідно до ч. ч. 3, 4\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно зі\~статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.\~Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.\~При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, компенсація витрат на правову допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Тобто\~ЦПК України\~передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц (провадження N 14-382цс19). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті\~137\~та частина восьма статті\~141 ЦПК України). Подібні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі N 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі N 648/1102/19, від 02 вересня 2020 року у справі N 329/766/18. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі N 329/766/18 (провадження N 61-6627св20). Згідно положень додаткової постанови Верхового Суду від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved