Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

І. Стислий виклад позиції. [PERSON] звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт, що договір купівлі-продажу посвідчений 22.12.1997 завідуючою Конотопської державної нотаріальної контори Сусліною В.М., зареєстрований в реєстрі за №10343, на купівлю кв. [ADDRESS] , належить заявнику. Свої вимоги мотивує тим, що йому на підставі договіру купівлі-продажу належить кв. [ADDRESS] . При зверненні до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою державної реєстрації права власності на квартиру, заявник отримав відмову, оскільки у договорі купівлі-продажу квартири наявні розбіжності у прізвищі заявника, а саме зазначено [PERSON] , в той час як в паспорті його прізвище зазначено - [PERSON] . Заінтересована особа заперечень проти заяви не висловив. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання сторони не з`явилися. Від заявника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Виконавчий комітет Конотопської міської ради, до суду не з`явився, надали заяву про розгляд справи в відсутність їх представника, проти задоволення вимог не заперечують. Судом на підставі частини другої статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження, справу призначено до судового розгляду. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з копії паспорту [PERSON] народився [INFO] в с. Чаплі Курської області та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.4-5) Відповідно до договіру купівлі-продажу посвідченого завідуючою Конотопської державної нотаріальної контори Сусліною В.М. 22.12.1997, Мої [PERSON] , придбав кв. [ADDRESS] (а.с.7) Згідно копії технічного паспорту від 05.01.1998 власником кв. [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.8-10) 21 травня 2024 року рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно, [PERSON] відмовлено у проведенні реєстраційних дій, оскільки згідно поданого ним документів, а саме договору купівлі-продажу від 22.12.1997 №10343 власником кв. [ADDRESS] є [PERSON] , згідно документу КП «Конотопське МБТІ» право власності на квартиру зареєстровано за [PERSON] . Проте, заяву про державну реєстрацію права власності подав [PERSON] (а.с.11) ІV. Норми права. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~та\~ст. 20 ЦК України\~кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.2\~ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. \~Частиною 7\~ст.19 ЦПК України\~визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.1\~ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5) ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 3\~ст. 294 ЦПК України\~справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені\~розділом IV ЦПК України. Відповідно до п. 6) ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. \~Частиною 2\~ст. 315 ЦПК України\~визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89 ЦПК України\~встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). У ч. 7\~ст. 294 ЦПК України\~зазначено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. V. Оцінка суду. Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,\~\~суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог. З досліджених вище письмових доказів вбачається, що договір купівлі-продажу, посвідчений 22.12.1997 завідуючою Конотопської державної нотаріальної контори Сусліною В.М., зареєстрований в реєстрі за №10343, на купівлю кв. [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] . Розумних сумнівів\~щодо достовірності\~даних обставин\~у суду\~немає. Даний факт знайшов підтвердження в судовому засіданні і не заперечується заінтересованою особою. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу, позбавляє можливості заявника оформити право власності.

Outcome: approved