Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Позивач вернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. У своїх вимогах посилається на те, що 02 серпня 2014 року вона придбала у [PERSON] житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4824880202:06:004:0001, та земельну ділянку площею 0,4800 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4824880202:06:004:0002, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивач сплатила [PERSON] 58000 гривень, що становить повну вартість зазначених об`єктів нерухомості, про що вони склали відповідну розписку. При цьому продавець передав мені ключі від будинку та правовстановлюючі документи і позивач почала проживати у вказаному будинку проводити ремонт, оплачувати комунальні послуги де і проживаю по теперішній час. При купівлі будинку та земельних ділянок вони домовились оформити договір купівлі-продажу нотаріально. Але відповідач [PERSON] [INFO] помер. Єдиним спадкоємцем після його смерті є онук [PERSON] , який у свої спадкові права на вказаний житловий будинок та земельні ділянки не вступав, так, як знав, що позивач придбала у [PERSON] вказане майно і в присутності онука склали розписку купівлі - продажу. З посиланням на те, що сторони виконали усі умови договору, однак з об`єктивних причин вони втратили можливість нотаріально посвідчити правочин, відповідно до вимог ч.2 ст. 220 ЦК України, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 02.08.2014 року, укладений між ним та [PERSON] та визнати за ним право власності на спірне майно. У підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник надав до суду заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутність, позовні вимоги позивача підтримує повністю, просить суд про їх задоволення. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, згідно якої він визнає позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі та просив справу розглядати за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] був власником житлового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4824880202:06:004:0001, та земельної ділянки площею 0,4800 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4824880202:06:004:0002, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується, свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок від 10.07.1991 року, державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №442282 від 15.09.2009 року та серії ЯЕ №442283 від 15.09.2009 року. Згідно розписки від 02.08.2014 року, [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 58000 (п`ятдесят вісім) гривень за угодою про продаж житлового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4824880202:06:004:0001, та земельної ділянки площею 0,4800 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4824880202:06:004:0002, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , що є повною договірною ціною вказаних об`єктів нерухомості квартири та земельних ділянок згідно угоди та зобов`язався оформити договір купівлі-продажу квартири з [PERSON] у нотаріальному порядку. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч.2 ст. 220 ЦК України ( в чинній редакції), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Із наданих суду доказів вбачається, що на момент укладення угоди про купівлю-продаж належних [PERSON] житлового будинку та земельних ділянок, між сторонами було досягнуто домовленості ціни за яку продається будинок та земельні ділянки , було здійснено передачу грошових коштів у розмірі обумовленої ціни, після досягнення згоди щодо усіх істотних умов договору, позивач почала фактично проживати у спірній квартирі, тобто відбулося повне виконання договору, але можливість нотаріального\~посвідчення вказаної\~угоди про\~яку домовилися\~сторони була\~втрачена у\~зв`язку зі смертю [PERSON] . Як видно із запиту приватного нотаріуса Миколаївського міського округу Чернікової О.Є. від 23.04.2018 року №198/02-14 та інших досліджених судом доказів у сукупності, спадщину після смерті [PERSON] приняла [PERSON] яка померла [INFO] , спадщину після її смерті прийняв відповідач [PERSON] . [PERSON] з серпня 2014 року володіє та користується житловим будинком з усіма господарськими будівлями та спорудами, земельною ділянкою площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4824880202:06:004:0001, та земельною ділянкою площею 0,4800 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4824880202:06:004:0002, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Отже, за вказаним договором, позивач набув право власності на вказану квартиру та земельні ділянки. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1ст.\~3\~ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 334\~ч.3\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно положень ч.4 ст. 200 та ч.4 ст.206 ЦПК України суд у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги те, що при укладенні угоди сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне фактичне виконання договору, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, з урахуванням наявного в позові клопотання позивача про покладення на неї судових витрат, витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору ухвалює покласти на позивача, за його клопотанням.

Outcome: approved