Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник позивачки адвокат Чорновус Н.Ф. звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав батька [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 2009 року. 02.04.2013 Галицьким районним судом м. Львова було прийнято рішення про розірвання шлюбу. Від шлюбу народилася донька [PERSON] , [INFO] . Після народження доньки позивачка та відповідач ще деякий час проживали спільно, проте, з 2012 року перестали спілкуватись, а з 2013 року шлюб було розірвано. Відтак, з 2013 року відповідач не бачив своєї дитини жодного разу. [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Донька не отримує від батька жодного привітання на день народження. Відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування доньки. Вихованням та фактичним утриманням дитини займається [PERSON] . Відповідач у справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків із виховання дитини, свідомо не турбується про доньку, ігнорує її потреби, не цікавиться життям [PERSON] , не відвідував і не відвідує її вдома. Відповідач не намагався спілкуватися з донькою вже більше десяти років. Нікуди не звертався за ймовірним захистом своїх прав щодо перешкод у спілкуванні з донькою. Представник позивачки подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Розгляд справи просить проводити без їхньої участі. Представник Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради подала до суду заяву, в якій зазначила, що підтримує поданий до суду висновок органу опіки та піклування та просить винести законне, обгрунтоване рішення із забезпеченням найкращих інтересів дитини. Просить слухати справу за відсутності представника Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради. Відповідач в судове засідання не з`явився, з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подавав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися у передбаченому законом порядку, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 78). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 31.05.2024 позовну заяву залишено без руху та надано представнику позивачки строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 06.06.2024 представник позивачки подала до суду клопотання про відкриття провадження (а.с. 34-36). Ухвалою суду від 11.06.2024 відкрито провадження у справі, призначено відкрите підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. 12.06.2024 представник позивачки подала до суду заяву про долучення доказів (а.с. 42-46). 12.07.2024 представник Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради подала до суду висновок від 10.07.2024 (а.с. 49-57). 19.07.2024 представник Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради подала до суду заяву, в якій зазначила, що підтримує поданий до суду висновок органу опіки та піклування та просить винести законне, обгрунтоване рішення із забезпеченням найкращих інтересів дитини. Просить слухати справу за відсутності представника Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради. Ухвалою суду від 22.07.2024 підготовче провадження по справі закрито та призначено право до судового розгляду. 13.08.2024 представник позивачки подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Розгляд справи просить проводити без їхньої участі. Від відповідача будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень не поступало, як і не повідомляв він про причини своєї неявки в судові засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 30.10.2009 (а.с. 8). Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02.04.2013 у справі № 461/1537/13-ц шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 16-17). [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку з 2014 року у сімейного лікаря [PERSON] , з якою укладена декларація 01.06.2018. В жодному випадку відвідування медичної установи при проведені профілактичних оглядів, в період захворювань, при проведенні профілактичних щеплень батько дитини участі не брав, що підтверджується листом генерального директора КНП «1-а міська поліклініка м. Львова» № 24 від 11.04.2024 (а.с. 18). Згідно з відомостями з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб № 156118 від 04.04.2024 за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 22). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 09.04.2024, складеного за адресою проживання сім?ї [PERSON] , а саме: [ADDRESS] , квартира розміщена на 9 поверсі 14 поверхового будинку та складається з двох кімнат, кухні, коридору, санвузла (роздільно). За цією адресою проживають та зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Умови проживання належні. Для дитини відведено окрему кімнату, в якій наявне спальне місце, шафа для одягу, письмовий стіл, книги, одяг по сезону (а.с. 19-20). Згідно з характеристикою ліцею № 8 Львівської міської ради від 05.04.2024 № 118, батько учениці 9-А класу [PERSON] за час навчання доньки жодного разу не був у ліцеї, її вихованням та навчальними досягненнями не цікавився, як і ніколи не був присутнім на батьківських зборах класу та ліцею (а.с. 21). Відповідно до характеристики лікаря-інфекціоніста КНП ЛОР «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» [PERSON] зазначено, що остання за час роботи показала себе дисциплінованим, виконавчим, грамотним працівником (а.с. 23). Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 08.11.2018 у справі № 463/4933/18 збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 17.11.2011 та ухвалено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше 50% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 26-28). Відповідно до розрахунку зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 463/4933/18 від 17.12.2018, виданого Личаківським районним судом м. Львова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.04.2024 становить 29 969,00 грн. (а.с. 24-25). З висновку органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради № 260001-вих-99247 від 10.07.2024 встановлено, що Личаківська районна адміністрації Львівської міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої доньки [PERSON] (а.с. 53-57). Таким чином, між сторонами виник спір з приводу позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки. Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статей 150-152, 154, 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Право дитини на належне батьківське виховання гарантоване законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При вирішенні спору про позбавлення батьківських прав одного з батьків, зокрема у цій справі, належить звертати особливу увагу на вік дитини, наявність іншого з батьків, а також близьких родичів, з`ясовувати відношення до дитини та емоційний зв`язок з батьком, наявність доходу у батька та реальну можливість батьком забезпечити належний рівень виховання дитині, виявлення турботи про дитину, а також поведінку батька. З урахуванням цих обставин, суд повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. Безумовно, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , не приймає участі у її вихованні, не піклується про її розвиток та навчання. Належних та допустимих доказів на підтвердження своєї участі у житті та вихованні дитини відповідач у передбаченому ст.ст. 12, 81 ЦПК України порядку не надав. Суд, оцінивши всі наявні в справі письмові докази, дійшов висновку про доведеність в судовому засіданні належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факту ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, яке виражається у тому, що він не спілкується з дитиною, що є необхідним для її нормального самоусвідомлення в дуже важливий для формування їх особистості вік; не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умови для отримання нею освіти. У цій справі наявні виняткові обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить Конвенції про права дитини, і в такому випадку судом на перше місце ставляться якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення ст. 8 Конвенції, якщо воно здійснене "згідно зі законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України"). У даному випадку таке втручання здійснюється для захисту емоційного здоров`я та моралі неповнолітньої дитини, тобто відповідає цілям, зазначеним у п. 2 ст. 8 Конвенції. Позбавлення [PERSON] батьківських прав також відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Як зазначалося вище, позбавлення батьківських прав є втручанням у сімейне життя. Однак таке втручання в даному випадку є виправданим і пропорційним, оскільки цього нагально потребують інтереси дитини, батько якої не виявляє про неї піклування. Поведінка батька відносно своєї доньки дає підстави для обґрунтованих сумнівів у його спроможності та волевиявленні виконувати свої природні батьківські обов`язки і вказує про ризик неналежного виховання дитини. З врахуванням усіх встановлених обставин справи суд констатує, що рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON] , [INFO] , відповідатиме найкращим інтересам дитини, якими є забезпечення розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. При цьому суд звертає увагу, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дитиною і побачення з нею, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 7, 150-152, 154,-155, 164, 171 СК України, ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved