Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

19.02.2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] та зареєстрований 06.03.2013 року року, Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовим записом №64. Заявлені вимоги позивач мотивувала тим, що спільне життя з [PERSON] не склалось через несумісність характерів, подружні відносини не підтримують близько двох років, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. Від спільного з відповідачем шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] .. Ухвалою судді від 13.03.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. До судового засідання позивач не з`явилася, надіслала заяву, сформовану в системі «Електронний суд», в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. До судового\~засідання відповідач\~не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 06.03.2013 року сторони уклали шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зроблено актовий запис №64 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. \~Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося. Подружні стосунки припинені, спільне господарство сторони не ведуть та проживають окремо. З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що подальше спільне життя позивача та відповідача неможливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи вищевикладене, та той факт, що відповідач у заяві поданій до суду, про невизнання позовних вимог не зазначала, клопотаня щодо надання строку на примирення не заявляла, суд приходить до висновку, що на підставі ст.112 СК України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Вимог щодо стягнення витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, позивачем заявлено не було.

Outcome: approved