Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» (надалі - ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» ) звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач є споживачем послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується особовим рахунком за № [NUMBER] та договором про надання послуг водопостачання та водовідведення № 66849/4 від 16.10.2014, укладеним між ТОВ «Інфокс» та [PERSON] . Нарахування коштів за спожиті послуги відповідачу здійснюється відповідно до норм водопостачання, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 та тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері електроенергетики та комунальних послуг № 2841 від 22.12.2021. Указує, що відповідач користується послугами, однак унаслідок неналежного виконання нею зобов`язань із своєчасної оплати спожитих послуг у останньої за період з 01.02.2022 по 29.02.2024 утворилася заборгованість у розмірі 6 415, 73 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. 29.04.2024 від відповідача [PERSON] надійшло клопотання, в якому вона просила позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» залишити без руху, зазначила, що вона сплачувала за послуги, оскільки мала можливість, однак зараз вона перебуває на пенсії, її єдиний син є особою з інвалідністю другої групи, про що вона неодноразово повідомляла позивача. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.05.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. У судове засідання представник позивача не з`явився, [PERSON] , яка діє від імені позивача, подала заяву про розгляд справи без її участі. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. У судове засідання з`явилася особа, яка назвалася [PERSON] , проте, на посвідчення своєї особи документів, визначених законодавством не надала, натомість вважала, що єдиним документом, яким може бути посвідчена її особа є «афідевіт». У зв`язку з ненаданням особою, яка з`явилася у судове засідання, документів, визначених законодавством, що посвідчують особу, указана особа до участі у справі судом допущена не була. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі - продажу від 12.10.1998, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т. М. та зареєстрованим у реєстрі за № 3233. 16.10.2014 між ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» та [PERSON] укладено договір № 66849/4 (особовий рахунок № [NUMBER] ) про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.п. 3.4.1 п. 3.4 цього договору користувач зобов`язаний щомісячно до 20 числа місяця, наступного за звітним, сплачувати послуги за водопостачання та водовідведення. Частиною 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». За змістом пп. 5 п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до переліку житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема послуги централізованого водопостачання, централізованого водовідведення. Так, відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як передбачено положеннями статей 77, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як слідує із розрахунку заборгованості, сума заборгованості власника квартири за адресою: [ADDRESS] за період з 01.02.2022 по 29.02.2024 становить 6 415, 73 грн. При цьому, доводи позивача про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати послуг водопостачання та водовідведення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 6 415, 73 грн. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявність та розмір заборгованості зі сплати послуг. Доказів на підтвердження відсутності у неї заборгованості, або доказів, які б давали суду підстави для встановлення іншого розміру її заборгованості відповідач не надала та не спростувала факт наявності та розмір заборгованості, чи порядок її нарахування. На підставі наведеного, позовні вимоги ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: approved