Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , який діє як законний представник неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, в обґрунтування якого зазначила наступне. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , [INFO] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . 08.08.2023 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак не змогла реалізувати свої спадкові права у зв`язку із пропуском встановленого ст. 1270 ЦК України строку для подання заяви про прийняття спадщини. Посилаючись на те, що у встановлений законом строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, які були зумовлені неможливістю виїзду з населеного пункту, де вона зареєстрована та проживала, внаслідок його окупації після військового вторгнення 24.02.2022 року російської федерації на територію України, позивач просить суд визначити їй додатковий строк у три місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька. Ухвалою судді від 18.03.2024 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позову, на виконання якої 26.03.2024 року позивачем подано відповідну заяву про усунення недоліків позову. Ухвалою судді від 28.03.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, у справі розпочато підготовче провадження і призначено підготовче судове засідання, відповідачу встановлено строк на подання відзиву. Ухвалою суду від 23.05.2024 року витребувано докази у справі, а саме від П`ятої запорізької державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після померлого [PERSON] . Ухвалою суду від 24.06.2024 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду. Позивач та її представник суду подали письму заяву про розгляд справи у їх відсутність, відповідно до якої позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відзив на позов не подав. У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 2141. Позивач [PERSON] , [INFO] , є донькою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом [NUMBER] від 29.05.1987 року про народження [PERSON] , яка після укладення шлюбу з [PERSON] іменується прізвищем « [PERSON] », згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.09.2008 року. Отже, позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 08.08.2023 року позивач [PERSON] звернулася до П`ятої запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого батька [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено постановою нотаріуса від 08.08.2023 року, у зв`язку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. Згідно із витребуваною судом копією спадкової справи № 522/2023, заведеною після смерті [PERSON] , крім позивача спадкоємцями за законом є онуки померлого [PERSON] , а саме: [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] діє їх батько [PERSON] . Даних про наявність інших спадкоємців судом не встановлено. Згідно із інформацією зі Спадкового реєстру від 08.08.2023 року, інформація про наявність заповітів, складених [PERSON] , відсутня. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, якщо спадкоємець пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому Указами Президента України, затвердженими відповідними Законами України, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовжувався, наразі Указом Президента України від 23.07.2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23.07.2024 року №3891-ІХ, продовжено з 05 год. 30 хв. 12.08.2024 року строком на 90 діб. Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній з 06.03.2022 року) установлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній з 29.06.2022 року), перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Таким чином, встановлений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини, яка відкрилася 05.06.2022 року після смерті спадкодавця [PERSON] , з урахуванням вищезазначених положень, сплинув. З наданих суду матеріалів встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, є тимчасово окупованою територією з 27.02.2022 року. Поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач обґрунтовує об`єктивною неможливістю своєчасного виїзду з населеного пункту за місцем її проживання, внаслідок його окупації. Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Гарантоване статтею 6 Конвенції право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення ("Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява N 4909/04). Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 р. у справі № 565/1145/17, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Отже, визначення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є оціночним поняттям та оцінюється судом в залежності від конкретних обставин справи. За встановлених обставин, введений на території України протягом тривалого часу воєнний стан та бойові дії, неодноразова зміна законодавства стосовно прийняття спадщини в період дії воєнного стану, обставини непереборної сили, які створили позивачу перешкоду і фізичну неможливість виїзду з окупованої території України задля оформлення спадщини, суд вважає поважними і такими, що заслуговують увагу. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини справи, оцінивши надані докази як кожний окремо, так і в їх сукупності, суд приходить до висновку, що причини пропуску строку прийняття спадщини позивачем є поважними, та вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, визначивши позивачу додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved