Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою в якій просить визначити місце проживання його з відповідачем дочки - [PERSON] , [INFO] , разом з ним. Вимоги обгрунтовані тим, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 28 вересня 2023 року розірвано. У шлюбі у них [INFO] народилась донька [PERSON] . Позивач вказує, що з травня 2022 року відповідач залишила доньку із ним, живе окремо та припинила брати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, з донькою спілкується інколи. Дочка весь час проживає із батьком. Позивач зазначає, що перешкод для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків він не чинить, всі питання щодо виховання доньки ним приймаються самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні батька, для розвитку доньки позивач прикладає всі свої зусилля та можливості, відповідач участі у вихованні своєї дитини майже не приймає, життям дитини постійно не цікавиться, не турбується про її стан здоров`я, матеріальну допомогу надає за рішенням суду. До теперішнього часу письмової згоди на проживання дитини разом із батьком відповідач не надала, до нотаріуса на укладення договору про добровільне визначення місця проживання дитини разом із батьком з`явитись теж відмовилась, від спілкування по порушеному питанню ухиляється та жодних письмових документів про визначення місця проживання дитини разом із батьком не підписує та на всі намагання позивача вирішити дане питання в добровільному порядку ігнорує без пояснення, в зв`язку із чим позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. Позивач у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином засобами електронного зв`язку надіслала заяву, в якій вказала, що вона не проти щоб її дочка [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , разом із батьком [PERSON] .. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала витребуваний судом висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] .. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі з 26 червня 2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2023 року розірвано (а.с.15-16). Від спільного сімейного життя у них [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] де її батьками значаться позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.14). Рішенням Знам`янського мськрайонного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2024 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] за участю Служби у справах дітей виконавчого комітету Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволено частково, а саме: з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання дитини [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі однієї чверті (1/4) заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом, щомісяця, до повноліття дитини. В частині позовних вимог щодо позбавлення батьківських\~прав [PERSON] відносно її доньки [PERSON] відмовлено (а.с.17; 18-26). З довідки від 07 березня 2024 року за №173 виданої виконкомом Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області вбачається, що позивач [PERSON] разом із своєю донькою [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.27). З характеристики із ЗДО «Колобок» с.Суботці складеною відносно [PERSON] вбачається, що дитина відвідує заклад з серпня 2023 року. За цей час проявила себе як добра, життєрадісна, активна дитина. Дівчинка виховується та проживає разом із батьком, дідусем та бабусею. Більше прив`язна до дідуся, який проводить з онукою весь вільний час. Батько дитини, в силу своєї трудової зайнятості, приділяє їй менше часу, але виявляє непідробний інтерес до життя дочки. Сім`я матеріально забезпечена, дівчинка має все необхідне для життя і відвідування дитячого садка. Ставлення батька до дошкільної установи позитивне, він зацікавлений у співпраці з дитячим садком. Дівчинка має відповідно віку фізичний та розумовий розвиток, виявляє інтерес до навчання, уміє концентрувати увагу на поставленому завданні, в ігровій діяльності проявляє себе позитивно, ділиться з дітьми іграшками, розуміє щ таке «погано», що таке «добре». [PERSON] здорова, активна та соціально-адаптована дитина (а.с.28). Характеристика від 06 березня 2024 року, свідчить про те, що [PERSON] працює у виробничому цеху №1 ТОВ «КАПРО ОЙЛ» з 04 вересня 2023 року апаратником рафінації жирів та олій. За час роботи зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінований працівник, який може проявити ініціативу і прийняти правильне рішення в питаннях, що стосуються його професійної діяльності. Взаємовідносини з колективом склались хороші, підтримував співробітників в складний період, при цьому дотримується корпоративних прав та норм. Зі співробітниками легко знаходить спільну мову, вміє працювати в команді. В порушенні трудової дисципліни помічений не був (а.с.29). Відповідно до висновку затвердженого рішенням виконавчого комітету №-97 від 25 квітня 2024 року орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області вважає доцільним визначити постійне місце проживання малолітньої [PERSON] разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.84;85). Відомостей про те, що позивач зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, або своєю поведінкою може зашкодити розвиткові дитини судом не встановлено. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналіз наведених норм права, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі № 487/7241/18 (провадження № 61-22623св19). З урахуванням того, що малолітня дитина проживає разом з батьком тривалий час, який здійснює за нею догляд, утримує, виховує, забезпечує духовний і моральний розвиток, а також враховуючи позицію відповідача у справі, й встановивши відсутність будь-яких виключних обставин, які б викликали необхідність розлучення доньки з батьком, суд вважає доцільним визначити місце проживання дочки [PERSON] разом з батьком [PERSON] .. При цьому, суд відзначає, що майбутнє проживання дитини за місцем проживання батька, не впливає на обсяг прав матері та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати дитини не може бути позбавлена права на спілкування із своєю дитиною, незалежно від того, які відносини склалися між батьками дитини. Дитина має законне право знати хто є її рідною матір`ю, а також має право на спілкування із своєю матір`ю. У відповідності з ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Мати й надалі залишається законним представником дітей і має такий же обсяг прав. Відповідно до ч.1, 2 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Частиною 1 ст.141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зазначене узгоджується з ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір». За подання даного позову до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. Таким чином 50% сплаченого позивачем судового збору підлягає поверненню йому з державного бюджету, у зв`язку із визнанням відповідачем позову. А інші 50% - підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved