Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління Акціонерне товариство «Ощадбанк» звернулось до суду з позовом (з врахуванням останньої заяви про уточнення позовних вимог вх. № 39309 від 07 листопада 2019 року; том 1, а.с. 234-237), в якому позовні вимоги викладені наступним чином: в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 184 від 15 квітня 2008 року перед Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії - Кіровоградське обласне управління Aкціонерного товариства «Ощадбанк», яка станом на 01 листопада 2018 року становить 56600,91 дол. США та 7436,17 грн., в тому числі: прострочений борг по угоді 38730,18 дол. США, нараховані відсотки по угоді -11163,99 дол. США, пеня - 7436,17 грн. та 3% річних від простроченої суми 6706,74 дол. США звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 15 квітня 2008 року реєстровий № 1566, а саме: на нерухоме майно: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за номером [ADDRESS] , загальною площею 63,40 кв. м., який належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 25 листопада 1997 року державним нотаріусом Другої нотаріальної контори Лимар Оксаною Анатоліївною за реєстром №2-1149, зареєстрованим 26 листопада 1997 року Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за номером 21142, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" та Законом України «Про іпотеку», з початковою ціною продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом). В обгрунтування позову зазначено, що 15 квітня 2008 року між філією - Кіровоградське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 184, згідно якого останньому надано кредит в розмірі 40000,00 доларів США, з відсоткового ставкою 14 % річних, відповідно до пункту 1.1. даного договору. Згідно пункту 2.1. кредитного договору №184, виконання позичальником зобов`язання за цим договором (в тому числі і додатковими угодами до нього) забезпечується: нотаріально посвідченим договором іпотеки нерухомого майна, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. Іпотечного договору № 1566 від 15.04.2008 року укладеного між Відкритим акціонерним товаариством «Ощадбанк» та [PERSON] , що є майновим поручителем [PERSON] , іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору № 184 від 15.04.2008 року, передає в іпотеку, а іпотекодержатель цим приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет іпотеки, який належить іпотекодавцю на праві власності. Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, саме: житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями за номером [ADDRESS] припинив сплачувати в повному обсязі платіжні вимоги визначені кредитним договором № 184, а тому виникла заборгованість перед банком та банк був звернувся до суду. 15 червня 2011 року Кіровським районним судом місто Кіровограда винесено рішення про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі якого діє філія - Кіровоградське обласне управління кредитної заборгованості в загальній сумі 479221,34 грн., з яких - основний борг - 262311,64 грн.; прострочений борг - 56628,36 грн.; відсотки - 115074,86 грн.; пеня на прострочений борг та на прострочені відсотки - 45206,48 грн. та 1700,00 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи. 18 липня 2018 року виданий виконавчий лист. 27 вересня 2011 року Апеляційним судом Кіровоградської області винесено рішення, яким рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15.06.2011 року змінено в частині стягнення пені. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі якого діє філія - Кіровоградське обласне управління пеню на прострочений борг у сумі 2677,20 грн. та на прострочені відсотки в сумі 4758.97 грн.. всього на суму 7436.17 грн. В іншій частині рішення суду залишено без зміни. При цьому, пункт 6.1. та 6.2. Іпотечного договору передбачає, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов`язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем (позичальником будь-якого з своїх обов`язків, передбачених цим договором та/або кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантів або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною). У разі порушення зобов`язання та/або умов цього договору та прийняття іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель зобов`язаний надіслати іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов`язання, вимога про його виконання протягом 30 календарних днів з моменту її отримання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Положення частини другої цього пункту не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством. З метою проведення досудового врегулювання спору, банком 03.01.2018 року направлено [PERSON] вимогу про усунення порушення зобов`язання за іпотечним договором від 15.04.2008 р. № 1566, за кредитним договором № 184 від 15.04.2008 року, дану вимогу відповідач на почті не отримав. Пунктом 5.2. Кредитного договору № 184 передбачено, що за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,4% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Відповідно до пункту 7.8 кредитного договору сторони домовилися про збільшення строків позовної давності відповідно до частини першої статті 259 Цивільного кодексу України до 3 (трьох) років для всіх грошових зобов`язань позичальника (в тому числі, але виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені), що передбачені умовами цього Договору. Відповідно до пункту 3.1.3. Іпотечного договору № 1566 іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором та/або цим Договором. Згідно з пунктів 4.2, 4.3, Іпотечного договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником зобов`язання в цілому чи тієї або іншої його частини, а також у інших випадках, передбачених цим договором, іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному цим договором. Іпотекодержатель вправі задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги у повному обсязі, який визначається іпотекодержателем самостійно на момент реалізації права іпотеки. Відповідно до пункту 4.2.2. кредитного договору № 184, при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 6.2. Іпотечного договору встановлено, що іпотекодержатель має право здійснити стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядок, в тому числі у відповідності до Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в пунктах 6.6. Іпотечного договору. Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-дослідне консалтингове підприємство «Пектораль» за замовленням філії - Кіровоградське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» виконало звіт про експертну грошову оцінку нерухомого майна - житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновків експерта оціночної діяльності ринкова вартість квартири становить 440085,00 грн. Оплата за проведену оцінку майна склала 1200,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером від 13.11.2017р. № 99838456. А відтак, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда Панфілової А.В. від 04 липня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання (том 1, а.с. 86-87). Через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позов (вх. № 41560 від 22.11.2019 року) в якому остання зазначає, що нічим не підтверджені доводи позовної заяви про наявність заборгованості відповідача за кредитним договором. Навіть сам по собі розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 14.06.2018 року не є належним, достовірним та достатнім доказом існування заборгованості. Включення позивачем до загальної суми боргу суми заборгованості 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом в період з 16.06.2011 року по 14.06.2018 року - 263 665,38 грн., є безпідставним, оскільки умовами пункту 5.2. Кредитного договору №184 від 15.04.2008 року передбачена неустойка за порушення зобов`язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, у формі пені в розмірі 0,4% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Крім того, з розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи, неможливо встановити, за який період було обчислено суму відсотків по кредитному договору за користування кредитними коштами, а також 3% річних, та чи відповідає цей період строку позовної давності. Відповідно до пункту 7.8 Кредитного договору № 184 від 14.04.2008 року сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до частини першої статті 259 Цивільного Кодексу України до 3 років для всіх грошових зобов`язань позичальника (в тому числі, але виключно, щодо повернення сум кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені, що передбачені умовами цього договору). Після ухвалення рішення 15.06.2011 року у справі №2-96/11 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі якого діє філія Кіровоградське обласне управління до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу минуло більше ніж три роки, тобто майже сім років. Боржник взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 15.04.2018 року, сплачуючи її частинами. Отже сторони кредитного договору встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Вказує, що згідно звіту про незалежну оцінку нерухомого майна житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями [ADDRESS] має загальну площу 6340 кв.м., що відповідає критеріям об`єкту нерухомості, що визначені в підпункті 1 пункту 1 Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Вказує, що у неї відсутнє будь-яке інше житло, окрім нерухомого майна яке є предметом іпотеки. Крім того зазначила, що вимоги про усунення порушень зобов`язань за іпотечним договором не отримувала. А відтак, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (том 1, а.с.110-121). Також відповідачем подано через канцелярію суду клопотання (вх. № 41558 від 22.11.2018 року) про застосування строку позовної давності. В обгрунтування зазначено, що відповідно до пункту 7.8 Кредитного договору № 184 від 15.04.2008 року сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до частини першої статті 259 Цивільного Кодексу України до 3 років для всіх - грошових зобов`язань Позичальника. Після ухвалення рішення 15.06.2011 року у справі №2-96/11 за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі якого діє філія Кіровоградське обласне управління до [PERSON] , [PERSON] ) та [PERSON] про стягнення боргу минуло більше ніж три рок, тобто майже сім років. Боржник взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 15.04.2018 року , сплачуючи її частинами (щомісячними платежами).Отже сторони договору встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Таким чином, у разі неналежного виконаня позичальником зобов`язань за кредитним договором строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та інших забезпечувальних зобов`язань до фінансових чи майнових поручителів. Позивач в порушення норм законодавства здійснив розрахунки поза межами строків позовної давності як загального строку позовної давності в три роки до основного зобов`язання, так і спеціальної - в один рік до стягнення неустойки (том 1, а.с.108-109). Через канцелярію суду третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні відповідача: [PERSON] подано пояснення (вх. № 41561 від 22.11.2018 року) в яких останній зазначає, що нічим не підтверджені доводи позовної заяви про наявність заборгованості відповідача за кредитним договором. Ддже сам по собі розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 14.06.2018 року не є належним, достовірним та достатнім доказом існування заборгованості. До розрахунку заборгованості безпідставно включені 3 % річних. Позивач в порушення норм законодавства здійснив розрахунки поза межами строків позовної давності як загального строку позовної давності в три роки до основного зобов`язання, так і спеціальної - в один рік до стягнення неустойки. Також вказав, що ніякої вимоги про усунення порушень зобов`язань за іпотечним договором не отримував. А тому, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (том 1, а.с.122-126). Позивачем в свою чергу до суду подано заперечення на відзив (вх. № 6344 від 18.02.2019 року), в якому останній зазначає, що вимоги, викладені в позовній заяві з урахуванням уточнення визначають саме спосіб стягнення заборгованості і не містять при цьому вимогу про стягнення суми заборгованості. У боржника виникла відповідальність, а у кредитора виникло право, на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами Цивільного кодексу України за невиконання грошового зобов`язання, щодо сплати коштів в рахунок погашення заборгованості за рішенням Кіровського районного суду містаКіровограда по справі №2-96/11 15.06.2011 року у вигляді 3% річних нарахованих за час виконання рішення суду. Також зазначає, що 30.06.2011 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду, якою передбачено зміну строків виконання зобов`язань за договором про іпотечний кредит, зокрема, сторони досягай згоди про добровільне виконання зобов`язань за кредитним договором, починаючи з 17.07.2011 року, відповідно сторони повернулись до добровільного виконання умов договору, строк дії якого визначено - до 17.09.2027 року. Крім того вказав, що звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня (том 1, а.с.162-167). Відповідачем до суду подано заперечення, в яких остання вказує, що грошові кошти, що вносились на погашення заборгованості розподілялись банком на погашення відсотків за користування кредитом, а не на погашення основної заборгованості (тіла кредиту). В результаті такого розподілення коштів позивач продовжує нараховуваті: відсотки за користування кредитними коштами від суми заборгованості 40 000 дол. США 00 центів, не здійснюючи погашення тіла кредиту за рахунок перерахованих коштів на виконання судового рішення, а тому розмір заборгованості не зменшується, відсотки за користування кредитом нараховуються від початкового розміру тіла кредиту.Такими діями позивач ускладнює і без того складну ситуацію, оскільки, в результаті, збільшується розмір зобов`язань боржника не дивлячись на часткове виконання рішення суду. Вказує, що в матеріалах справи відсутня додаткова угода від 30 червня 2011 року, якою передбачеро зміну строків виконання зобов`язань за договором про іпотечний кредит. А відтак, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (том 1, а.с.185-188). У зв`язку з звільненням судді [PERSON] , з посади судді Кіровського районного суду міста Кіровограда, відповідно до рішення Вищої Ради Правосуддя від 23.06.2020 року та наказу голови Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25.06.2020 року № 122-ОС/д, враховуючи що суддя Панфілова А.В. у вказаному випадку не може продовжувати розгляд справи, відповідно до наказу голови Кіровського районного суду міста Кіровограда про передачу справ № 18-АГ від 26.06.2020 року, невирішені судові справи передані для повторного автоматизованого розподілу, та згідно з пунктом 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи № 404/4109/18, № провадження 2/404/2682/18 (розпорядження № 487 від 17.07.2020 року керівника апарату Кіровського районного суду міста Кіровограда «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи»). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи № 404/4109/18, № провадження 2/404/2682/18 визначено суддю Кіровського районного суду міста Кіровограда Кулінка Л.Д. Цивільну справу № 404/4109/18, № провадження 2/404/2682/18 прийнято до свого провадження (ухвала судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 31 липня 2020 року), та призначено підготовче засідання (том 2, а.с. 104). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 листопада 2020 року закрито підготовче провадження по вищевказаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті (том 2, а.с.127). Відповідачем подано відзив на позов (вх. № 10218 від 16.03.2021 року), в якому остання зазначає, що під час розгляду справи встановлено, що боржниками на стадії примусового виконання даного рішення суду здійснюється часткове погашення заборгованості. Однак, позивач, в порушення вимог законодавства, під час здійснення розрахунку заборгованості не враховує факт спливу строку позовної давності, загальний термін якої встановлений три роки, відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, так і спеціального строку позовної давності в один рік для стягнення неустойки штрафу/пені згідно норм пункту частини другої статті 258 Цивільного кодеку України. А тому, вважає, що позвоні вимоги не підлягають задоволенню (том 2, а.с.151-156). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 листопада 2021 року у задоволенні клопотання [PERSON] (вх. № 40635 від 15.11.2021 року) про зупинення провадження у справі відмовлено (том 2, а.с.225-226). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 липня 2023 року прийнятті заяви представника позивача про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 24530 від 05.07.2023 року), відмовлено. Судове засідання відкладено (том 3, а.с.90). Позивачем подано до суду зяаву (вх. № 19034 від 01.05.2024 року) про визнання поважними причини пропуску звернення до суду з позовом. В обгрунтування поданої заяви зазначено, що банк своєчасно, після припинення сплати позичальником щомісячних платежів з повернення кредиту звернувся в серпні 2009 року до суду з позовом до основного боржника та поручителів про стягнення кредитної заборгованості. Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 червня 2011 року у справі №2-96/11 позовні вимоги Акціонерного товариства «Ощадбанк» про стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором № 184 від 15.04.2008 задоволено в повному обсязі. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] кредитну заборгованість в сумі 479 221,34 грн. Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2011 року у справі №22ц-2203/11 рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 червня 2011 року змінено в частині стягнення пені та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] пеню на прострочений основний борг в сумі 2 677,20 грн та на прострочені проценти в сумі 4 758,97 грн, всього - 7 436.17 грн. Рішення набрало законної сили 27.09.2011 та є чинним. Отримавши виконавчий документ щодо боржника [PERSON] , у 2011 році банк пред`явив його до примусового виконання. 25 жовтня 2011 року в межах виконавчого провадження 27906564, яке триває до теперішнього часу, було здійснено опис та арешт спірного предмета іпотеки за іпотечним договором від 15.04.2008р. реєстровий № 1566, а саме на нерухоме майно: житловий будинок з господарчо- побутовими будівлями за номером [ADDRESS] , загальною площею 63,40 кв. м., який належить [PERSON] . 16 липня 2012 року за повідомленням Кіровського відділу державної виконавчої служби за №37876 банку стало відомо, що до справи долучено довідку квартального комітету №31 від 07.02.2012 про реєстрацію неповнолітньої дитини, в зв`язку з чим, вищевказане майно було знято з реалізації на прилюдних торгах. Все це свідчить про те, що [PERSON] активно перешкоджала здійсненню заходів, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в межах виконавчого провадження з виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості.в межах виконавчого провадження №27906564 було здійснено повторний опис та арешт спірного предмета іпотеки.У грудні 2013 року банк звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом примусового виселення. Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 березня 2014 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Ощадбанк» про усунення перешкод у здійсненні звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом примусового виселення, відмовлено. Звернувшись до суду із вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки в червні 2018 року, банк пропустив визначений строк позовної давності. Разом з тим, з наведеного вбачається, що після постановлення судом рішення про стягнення, в тому числі, з [PERSON] кредитної заборгованості, яка у даних кредитних відносинах є одночасно і поручителем, і іпотекодавцем, банк правомірно очікував від державної виконавчої служби примусового виконання рішення та активно вживав заходи, спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки в межах виконавчого провадження з виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості. Вказані дії, вчинені банком, підтверджені документально і свідчать про поважність причин пропуску строку позовної давності (том 3, а.с.165-180). В свою чергу, відповідачем подано заперечення (вх. № 19554 від 03.05.2024 року) щодо визнання поважності пропуску процесуального строку на звернення до суду з позовом. Зазначає, що сам банк в момент укладення Іпотечного договору розробляв та надав нотаріусу проект такого договору, передбачивши відповідні умови, і саме тому позивач є обізнаним щодо алгоритму дій у разі повного або часткового невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором. Отже позивач мав вибрати ефективний спосіб захисту своїх прав та інтересів і звернутись до суду із відповідними вимогами в межах строків позовної даності, проте цього не зробив. право вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки виникло у банка з часу зміни ним строку погашення кредиту.Тому, звернувшись до Кіровського районного суду міста Кіровограда кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку виконання основного зобов`язання. Банк намагається маніпулювати поняттями, з метою виправдати свою бездіяльність щодо звернення до відповідача із вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки в межах строку позовної давності. Насправді ж, описані позивачем обставини свдчать про вжиття виконацем пердбачених нормами Законом України «Про виконане провадження» заходів примусового звернення стягнення на майно боржника в межах виконавчого провадження №27906564 з виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості.Звернення стягнення на майно боржника - це лише один із примусових заходів, які здійснює виконавець в межах своїх повноважень у будь-якому виконавчому провадженні.Саме тому є помилковим твердження позивача про здійснення в межах вказаного вище виконавчого провадження заходів тподо звернення стягнення на предмет іпотеки. А відтак, просиь суд заяву Акціонерного товариства «Ощадбанк» про визнання поважними причини пропуску процесуального строку на звернення до суду з позовом залишити без задоволення (том 3, а.с.182-194). Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові, та поданих заявах під час розгляду справи. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (том 3, а.с.145-147), причини неявки суду не відомі, заяв та клопотань до суду не подавали. Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 15 квітня 2008 року укладено кредитний договір № 184 (том 1, а.с.18-21). За умовами пункту 1.1 кредитного договору № 184 від 15.04.2018 року банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 40000,00 доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 40000,00 доларів США, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14 % річних. Кредит надається на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 15 квітня 2018 року (пункт 1.2 кредитного договору № 184 від 15.04.2018 року). Підпунктом 1.4.2 кредитного договору № 184 від 15.04.2018 року визначено, що укладення в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором договору іпотеки нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить майновому поручителю [PERSON] . Виконання позичальником зобов`язань за цим договором (в тому числі і додатковими угодами до нього) забезпечується: нотаріально посвідченим договором іпотеки нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] (пункт 2.1. кредитного договору № 184 від 15.04.2018 року). В рахунок забезпечення виконання кредитних зобов`язань по вищевказаному кредитному договору 15 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] \~ укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Алфімовою І.М., зареєстрований в реєстрі за № 1566 (том 1, а.с.22-25). За умовами пунктуів 1.1, 1.2 іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору № 184 від 15.04.2008 року передає в іпотеку, а іпотекодержатель цим приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених в цьому договорі, предмет іпотеки, який належить іпотеколавцю на праві власності. Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями [ADDRESS] власності на предмет іпотеки підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 25.11.1997 року державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори Лимар О.А. за реєстром № 2-1149, зареєстрованим 26.11.1997 року Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за номером запису 21142 в книзі 129 (пункт 1.3 договору іпотеки від 15.04.2008 року). За пунктом 3.1.3 договору іпотеки від 15.04.2008 року іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому цим договором, а у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором та/або цим договором. Пункт 6.1. та 6.2. іпотечного договору від 15.04.2008 року передбачає, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов`язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем (позичальником будь-якого з своїх обов`язків, передбачених цим договором та/або кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантів або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною). При цьому, у разі порушення зобов`язання та/або умов цього договору та прийняття іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель зобов`язаний надіслати іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов`язання, вимога про його виконання протягом 30 календарних днів з моменту її отримання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Положення частини другої цього пункту не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством. Між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 15 квітня 2008 року укладено договір поруки № 255, за умовами якого поручитель, зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором № 184 від 15.04.2008 року (том 1, а.с.26). Також між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 15 квітня 2008 року укладено договір поруки № 254, за умовами якого поручитель, зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором № 184 від 15.04.2008 року (том 1, а.с.27). Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 червня 2011 року позов Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі якого діє філія Кіровоградське обласне управління до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі якого діє філія Кіровоградське обласне управління 479221,34 грн., з яких - основний борг - 262311,64 грн.; прострочений борг - 56628,36 грн.; відсотки -115074,86 грн.; пеня на прострочений борг та на прострочені відсотки - 45206,48 грн.Стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі якого діє філія Кіровоградське обласне управління 1700 грн. 00 коп. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (том 1, а.с.35-36). Рішенням Ареляційного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2011 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 червня 2011 року змінено в частині стягнення пені. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі якого діє філія Кіровоградське обласне управління пеню на прострочений борг в сумі 2677,20 грн., та на прострочені відсотки в сумі 4758,97 грн., всього на суму 7436,17 грн. (том 1, а.с.37-38). 03 січня 2018 року Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» направлено на адресу [PERSON] вимогу про усунення порушення зобов`язання за іпотечним договором від 15.04.2008 року № 1566 (том 1, а.с.32). Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-дослідне консалтингове підприємство «Пектораль» за замовленням філії - Кіровоградське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» виконало звіт про експертну грошову оцінку нерухомого майна - житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновків експерта оціночної діяльності ринкова вартість квартири становить 440 085.00 грн. (том 1, а.с.39-59). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитним договором № 184 від 15 квітня 2008 року станом на 01 листопада 2018 року становить 56600,91 дол. США та 7436,17 грн., в тому числі: прострочений борг по угоді 38730,18 дол. США, нараховані відсотки по угоді -11163,99 дол. США, пеня - 7436,17 грн. та 3% річних від простроченої суми 6706,74 дол. США (том 1, а.с.239-241). Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За визначенням, що міститься у статтях 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. У відповідності до положень частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України та згідно частини першої статті 1048 Цивільного Кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Обов`язок позичальника повернути позику встановлений статтею 1049 Цивільного кодекс України згідно якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору, що визначено частинами першою, другою статті 1056-1 Цивільного кодексу України. Згідно із частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»). За приписами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Приписами статті 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною першою статті 39 Закону України «Про іпотеку» визначеро, що зокрема у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються:загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки. Судом встановлено з матеріалів справи, що рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 червня 2011 року змінено валюту кредитування згідно кредитного договору №184 від 15 квітня 2008року, з іноземної валюти у гривню. При цьому, позивачем як при зверненні до суду з позовом так і під час розгляду справи не надано до суду жодного доказу залишку заборгованості за вищевказаним кредитним договором у валюті визначеній рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 червня 2011 року, відтак позивачем не доведено доцільності звернення стягнення на предмет іпотекию позиваввем на вказана чітка сума кредитної заборгованості, вдтак позивач не довів, що кредитна заборгованість є такою, що для її погашення необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки. Як вже зазначалось вище рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 червня 2011 року змінено валюту кредитування згідно кредитного договору №184 від 15 квітня 2008року, з іноземної валюти у гривню. Верховним Судом у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц, викладено висновок, якщо кредитор, звертаючись із позовом до суду, сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, а боржником сплачено таку заборгованість у повному обсязі, то кредитор не має права на стягнення курсової різниці. У даному випадку позивач, як кредитор за кредитним договором, відповідно до вимог статей 6, 627 Цивільного кодексу України та реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, у 2011 році звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, визначивши заборгованість у валюті гривні України, вказавши, що саме 479221,34 грн. є повним розміром заборгованості, включаючи заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками та пенею. За результатами розгляду даної справи судом апеляційної інстанції сума заборгованості за кредитним договором зменшилась на 37770,31 грн. з 479221,34 грн. до 441451,03 грн. Тому враховуючи вщевикладене Акціонерне товариство «Ощадбанк» безпідставно включає до загального розміру вимог складові заборгованості у іноземній валюті - долари США, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки. Заборгованість за вказаним вище кредитним договором визначена у національній валюті - гривні відповідно до рішення Кіровського районного суду міста Кіровоград від 15 червня 2011 року у справі №2-96/11. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає таке. За статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України). Згідно частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 Цивільного кодексу України). Між тим, для визначення початку перебігу виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналась або повинна була дізнатись про це порушення), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатись про це порушення) фактори. При цьому, правило частини першої статті 261 Цивільного кодексу України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення строку, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права покладається на позивача. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України № 6-2469цс16 від 16.11.2016 року, № 6-832цс15 від 28.09.2016 року. Кредитний договір укладений між сторонами на строк з 14 квітня 2008 року по 15 квітня 2018 року. Позивач, використовуючи право, надане йому частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України, у 2011 році звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 184 від 15 квітня 2008 року, тим самим пред`явивши відповідачу вимогу про дострокове погашення кредитної заборгованості, отже такими діями позивач змінив строк виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором. Суд не приймає до уваги доводи позивача, що останній очікував від державної виконавчої служби примусового виконання виконавчого документа виданого на підставі рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 червня 2011 року, оскільки. В матеріалах справи міститься постанова про відкриття виконавчого провадження № 27906564 винесена державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 28 липня 2011 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-96/11 виданого 18.07.2011 року Кіровським районним судом міста Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» кредитної заборгованості в сумі 481041,34 грн. (том 3, а.с.67). Також містяться акти опису та арешту майна розташованого за адресою: [ADDRESS] (том 3, а.с.168-173). А 16 липня 2012 року на адресу позивача Кіровським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції направлено листа в якому повідомлено, що у зв`язку з тим, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована неповнолітня дитина, вказане майно знято з реалізації (том 3, а.с.174). Отже, позивач не навів переконливих аргументів, якого примусового виконання позивач чекав від державної виконавчої служби на протязі шести років. Адже, всі заходи спрямовані на примусове виконання виконавчого документу вживались державною виконавчою службою на протязі 2011-2012 років. В подальшому у 2012 році позивача повідомлено, що описане та арештоване іпотечне майно знято з реалізації. Тобто у позивача були наявні всі підстави для звернення до суду з відповідним позовом. Однак, позивач очікує шість років примусового виконання, і лише у 2018 році звернувся до суду з вказаним позовом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави зазначені позивачем щодо пропуску строку позовної давності є необгрунтованими та безпідставними, а відтак суд вважає, що Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління Акціонерне товариство «Ощадбанк», звернулось до суду вищевказаним позовом зі спливом встановленого строку позовної давності. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі №372/1036/15-ц зроблено висновок, що виходячи з вимог статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. За таких обставин застосування наслідків спливу строку позовної давності можливе за умови наявності порушеного права позивача, тобто обґрунтованості позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, хоча суд вважає заяву відповідача про застосування строку позовної давності обгрунтованою і судом встановлено пропуск позивачем процесуального строку на звернення до суду з позовом, однак відмовляє у задоволенні позову з підстав ненадання позивачем доказів залишку заборгованості за кредитним договором у валюті рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 червня 2011 року, що позбавиляє суд можливості вирішити питання доцільності звернення стягнення на предмет іпотеки, та з підстав безпідставного нарахування заборгованості у іноземній валюті, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, оскільки така заборгованість за кредитним договором визначена у національній валюті - гривні відповідно до рішення Кіровського районного суду міста Кіровоград від 15 червня 2011 року у справі №2-96/11, тобто в зв`язку з недовденістю позовних вимог. Судові витрати у відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України суд залишає по фактично понесеними позивачем.

Outcome: dismissed