Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрований в реєстрі за №25722, про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованості в розмірі 19147,86 грн таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вимог вказала, що зі змісту виконавчого напису не вбачається, що кредитний договір №84/1 від 22.10.2007 був посвідчений нотаріально. Посилається на те, що вона жодних договорів, які могли бути підставою для стягнення з неї боргу відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал», не підписувала, не укладала, гроші не отримувала. Позивач вказала, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус не перевірив, чи є заборгованість за кредитним договором безспірною, оскільки наданий для вчинення виконавчого напису розрахунок розміру заборгованості вчинений в односторонньому порядку, не підтверджений необхідними доказами, є формальним. Наведені вище обставини, на думку позивача, вказують на порушенням вимог закону, під час його вчинення. ІІ. Процедура і позиції сторін Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 13.12.2023 справу направлено за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08.02.2024 справу повернуто до Корольовського районного суду м. Житомира. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 02.04.2024 цивільну справу направлено за підсудністю до Богунського районного суду м. Житомира. 14.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; задоволено клопотання [PERSON] та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального Данич О.Ф. документи, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №25722, від 16.06.2021 про стягнення зі [PERSON] заборгованості за кредитним договором на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (а.с. 55-56). Копію ухвали суду від 14.06.2024, копії позовної заяви та долучених до неї документів ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» отримало, про що свідчить підпис уповноваженої особи в поштовому повідомленні про вручення рекомендованого відправлення (а.с. 60). Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Відзив на позовну заяву відповідач не надав. Треті особи письмові пояснення щодо позову не подавали. На виконання ухвали суду про витребування доказів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. документи не направила, причини неможливості їх надати також не повідомила. Інших заяв по суті справи не надходило. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Звертаючись до суду з позовом, позивач долучила до позовної заяви копію виконавчого напису, вчиненого 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрованого в реєстрі за №25722, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованості в сумі 19147,86 грн. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що заборгованість стягується з [PERSON] на підставі Кредитного договору №84/1 від 22.10.2007, укладеного з ПАТ "ВіЕйБі Банк", правонаступником якого за Договором відступлення права вимоги № 6797 від 27.03.2018, є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал»; стягнення проводиться за період з 27.03.2018 по 14.05.2021. Розмір заборгованості становить 19147,86 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 11624,45 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 7523,41 грн (а.с. 11). 03.02.2022 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису (а.с. 10). Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивачка посилалась на те, що будь-які кредитні догвори з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» вона не укладала, гроші не отримувала, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом за кредитним договором, який не посвідчений нотаріально, вчинений без перевірки отримання боржником вимоги про усунення порушень договору, без повідомлення про зміну кредитора, та на суму заборгованості, яка не є безспірною, оскільки приватному нотаріусу не були надані документи, на підставі яких він має право вчинити виконавчий напис. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису з урахуванням змісту постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року, постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 р.) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2021 р. № 910/10374/17, в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження подання відповідачем для вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу Данич О.Ф. документів, передбачених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172, оскільки суду не надані документи, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, а з наданих позивачем доводів і доказів вбачається, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог закону. З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду від 14.06.2024 про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального Данич О.Ф. копій документів, які подавались нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не була виконана. Відповідач, отримавши матеріали позовної заяви, не надав жодного доказу на спростування доводів позивача та на підтвердження того, що виконавчий напис вчинений з дотриманням правових норм, як і не повідомив суд про наявність поважних причин, з яких докази ним не можуть бути подані. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Водночас, всупереч положенням ст.ст. 12,13,81 ЦПК України, відповідач не скористався своїм процесуальним правом і не направив до суду відзив на позовну заяву, приватний нотаріус на вимогу суду не надав докази, які б підтверджували, що оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом на підставі нотаріально-посвідченого договору, оскільки суду не направлені документи, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, не повідомлено суд про причини неможливості надати докази, а позивач вказує, що нотаріально-посвідчений договір між сторонами не укладався, а тому на підставі ч. 4 ст. 81 ЦПК України суд вважає встановленою обставину, що виконавчий напис вчинений на підставі договору, який не посвідчений нотаріально, тобто з порушенням вимог закону, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, дослідивши надані позивачем докази, суд вважає, що виконавчий напис від 16.06.2021 про стягнення заборгованості з позивача вчинений на виконання не нотаріально-посвідченого кредитного договору, тому суд доходить висновку, що оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог закону, а тому позов підлягає задоволенню, а виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Суд не надає оцінку доводам позивача, що кредитний договір з відповідачем вона не укладала, що відповідач не направляв письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, не повідомляв про зміну кредитора, щодо безспірності розміру заборгованості за кредитним договором, оскільки вони не мають правового значення для вирішення спору. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року). V. Розподіл судових витрат За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат судом встановлено, що позивачка сплатила судовий збір у зв`язку з пред`явленням позову в розмірі 1073,60 грн, а тому на підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки сплачений нею при зверненні до суду з позовом суму судового збору в зазначеному розмірі.

Outcome: approved