Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 17.06.2011 року між [PERSON] та [PERSON] . Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб за актовим записом № 357. Від даного шлюбу народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . В подальшому, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 523/15017/15-ц від 13.10.2015 року, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання 11.09.2015 року та до досягнення сина повноліття, тобто до [INFO] . В подальшому, 19.11.2016 року між [PERSON] та [PERSON] . Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб за актовим записом № 1518. В результаті чого, позивачка змінила дошлюбне прізвище на « [PERSON] ». З листопада 2013 року усі обов`язки щодо виховання та утримання малолітнього сина [PERSON] позивачка здійснює самостійно. Малолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Відповідач більше десяти років жодних стосунків з сином не підтримує, його вихованням не займається, взагалі не піклується про його фізичний і духовний розвиток, аліменти на утримання дитини жодного разу з моменту стягнення не сплачував. [PERSON] ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини. Оскільки, відповідач [PERSON] ухиляється від виховання свого сина, не приймає жодної участі в житті дитини, не турбується про його фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, та в цілому не виконує свої батьківськи обов`язки по догляду за дитиною, всю турботу про дитину позивачка несе самостійно, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 05.02.2024 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.05.2024 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Однак, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує, та просить суд проводити розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без поважних причин. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за вказаною адресою відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи за відсутності відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради - Тормоса Т. у судове засідання не з`явилась. Однак, надала суду заяву, в якій не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника третьої особи. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. По справі встановлено, що 17.06.2011 року між [PERSON] та [PERSON] . Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб за актовим записом № 357. Від даного шлюбу народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 08.11.2011 року. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 523/15017/15-ц від 13.10.2015 року, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання 11.09.2015 року та до досягнення сина повноліття, тобто до [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вищезазначеного рішення. В подальшому, 19.11.2016 року між [PERSON] та [PERSON] . Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб за актовим записом № 1518. В результаті чого, позивачка змінила дошлюбне прізвище на « [PERSON] », що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 19.11.2016 року. Судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Дана обставина відповідачем спростована не була. З наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-05-8/213вх від 16.04.2024 року, орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Також вищевказаним висновком встановлено, що відповідно до витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до характеристики Одеської гімназії № 48 Одеської міської ради, [PERSON] , [INFO] , навчається в даному закладі з першого класу. За час навчання зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, відповідальний учень. Має навчальні досягнення достатнього рівня. Скромний, веселий, товариський, самостійний. Мати хлопчика, приділяє належну увагу вихованню сина, бере активну участь у житті класу. Батько вихованням сина не займається. Жодного разу за період навчання не відвідував школу та не цікавився навчанням сина. Малолітній [PERSON] , [INFO] , в своїй заяві написав, що він підтримує матір в намірі позбавити батьківських прав його батька, [PERSON] . Його вихованням займається мама та батько - [PERSON] . [PERSON] до нього не приходить, його життям не цікавиться і ніяк не допомагає. Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», наданого Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 08.02.2024 року незнятої чи непогашеної судимості не має. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 08.02.2024 року [PERSON] є фізичною особою-підприємцем. [PERSON] є сусідкою родини [PERSON] . Вона підтверджує, що [PERSON] займається вихованням сина разом з чоловіком. Біологічного батька десь з 2-х років [PERSON] , не бачила, до дитини не приходив жодного разу. [PERSON] називає чоловіка [PERSON] батьком, що підтверджується заявою [PERSON] від 10.01.2024 року. Відповідно до заяви від 10.01.2024 року, [PERSON] є сусідом родини [PERSON] . Він засвідчує, що біологічний батько ніякої участі у вихованні не бере, не приходить та не відвідує сина. [PERSON] повністю займаються його мати та другий чоловік [PERSON] , який виховує [PERSON] з 4-х років. Згідно заяви від 10.01.2024 року, [PERSON] є сусідкою родини [PERSON] . Вона підтверджує, що біологічний батько, [PERSON] , давно не проживає з [PERSON] . Він не приходить на протязі багатьох років, не знає де він зараз знаходиться. Постійно з дитиною проживає та виховує мати та її чоловік, [PERSON] . Дитина вважає батьком чоловіка [PERSON] . [PERSON] має дитину, [PERSON] , [INFO] , актовий запис про реєстрацію народження № 230 від 15.02.2024 року, складений Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідно до Довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів № 161141 від 22.12.2023 року виданої Суворовським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), станом на 22.12.2023 року наявна заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] складає 99666,70 грн. Згідно Довідки № 2499/24.23-18 виданої Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено актового запису про державну реєстрацію смерті відносно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до інформації наданої ДУ «Одеський слідчий ізолятор» № 5/6-3311 від 23.02.2024 року, [PERSON] , [INFO] , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» раніше не утримувався, станом на 19.02.2024 року не утримується. З метою об`єктивного та всебічного розгляду порушеного питання, органом опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради на адресу [PERSON] направлений лист з проханням надіслати на адресу органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради засобами поштового або електронного зв`язку інформацію, яка б підтверджувала його участь у вихованні та утриманні дитини. Але лист повернувся з відміткою - за закінченням терміну зберігання. Від [PERSON] , [INFO] , на адресу органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради жодної інформації, яка б підтверджувала його участь у вихованні та утриманні дитини, не надходило. Так, 29.02.2024 року спеціалістами органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради обстежено умови проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що складено відповідний акт. Матір`ю створено необхідні умови для проживання та повноцінного розвитку дитини. У дитини є окреме ліжко, шафа, стіл для навчання, комп`ютер, канцелярські приладдя, в наявності одяг та взуття по сезону відповідного віку. В бесіді малолітній [PERSON] підтвердив, що батька не пам`ятає, не спілкується з ним, подарунків не отримує. Батько [PERSON] його не ображає, вони живуть дружно. Відповідно до інформації Центру соціальних служб Одеської міської ради № 04/01-664 фахівцями із соціальної роботи відділу соціальної роботи Центру соціальних служб Одеської міської ради у Пересипському районі здійснено вихід 22.02.2024 року для проведення оцінки потреб сім`ї/особи родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що складено відповідний акт оцінки потреб сім`ї. Мати здатна виконувати батьківські обов`язки щодо виховання та догляду за дитиною. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно принципів, закріплених ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно приписів ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Так, Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Під час розгляду даної справи суд дійшов обґрунтованого висновку, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод малолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідно, воно має законну мету у розумінні пункту 2 статті 8 Конвенції. Статтею 9 Конвенції про права дитини встановлено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. При цьому, встановленні під час розгляду даної справи обставини переконують суд у тому, що відповідач [PERSON] взагалі не має бажання виконувати батьківські функції щодо свого малолітнього сина. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні. Таким чином, зазначені обставини дають суду обґрунтовані підстави для переконання, що через тривалий час окремого проживання між відповідачем та дитиною втрачено родинні зв`язки та розуміння їх вікових психологічних особливостей. Батько дитиною не цікавиться, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до дитини, що розцінюється судом як свідоме нехтування своїми обов`язками. Крім того, така поведінка батька суперечить принципам Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 (принцип 6), в якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Вказані принципи відповідач, як батько, нехтує, оскільки ухиляється від виконання своїх обов`язків батьків по вихованню малолітнього сина. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач тривалий час ухилявся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не займається її вихованням, не піклується, матеріально не забезпечує, під час розгляду справи не проявив інтересу до стану її здоров`я, не цікавиться фізичним, моральним і духовним розвитком малолітнього сина, а тому суд вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до приписів ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання, однак, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved