Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Ковалівський Б.В., звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Бучацької міської ради, про визначення місця проживання дитини, та з урахуванням уточнених позовних вимог просила визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за її місцем проживання, а саме за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 травня 2022 року між сторонами зареєстрований шлюб, у якому в них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На даний час син [PERSON] перебуває на вихованні та утриманні матері, проживає разом з нею, оскільки відповідач свідомо залишив сім`ю та уже тривалий час перебуває за кордоном. Малолітня дитина залишилася проживати з позивачкою, відповідач участі у вихованні та утриманні сина не бере, уникає вирішення питання проживання дитини з позивачкою. В свою чергу, відповідачу у жодному разі не чиняться перешкоди щодо участі у вихованні сина. Позивачка вказує, що вона, як матір, усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину та створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку. За місцем проживання дитини створені належні побутові і санітарно-гігієнічні умови для її проживання. Ухвалою судді від 15 травня 2024 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання. За клопотанням представника позивачки, адвоката Ковалівського Б.В. витребувано із Служби у справах дітей Бучацької міської ради письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, що стосуються справи про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] . 06 червня 2024 року через канцелярію Бучацького районного суду Тернопільської області представник позивачки, адвокат Ковалівський Б.В. подав заяву про уточнення позовних вимог, згідно яких просить: «Визначити місце проживання дитини, сина - [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю, [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ), за її місцем проживанням, а саме за адресою: [ADDRESS] ». 19 червня 2024 року від представника третьої особи Служби у справах дітей Бучацької міської ради до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. До заяви представником долучено висновок Органу опіки та піклування Бучацької міської ради, затверджений рішенням виконавчого комітету Бучацької міської ради № 196 від 22 травня 2024 року. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 10 липня 2024 року долучено до матеріалів справи висновок Органу опіки та піклування Бучацької міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , затверджений рішенням виконавчого комітету Бучацької міської ради Чортківського району Тернопільської області № 196 від 22 травня 2024 року. Закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивачки, адвокат Ковалівський Б.В. у судове засідання не прибув, згідно поданого клопотання просив справу слухати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справ повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подав. Представник третьої особи Служби у справах дітей Бучацької міської ради в підготовче судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви позов визнає та просить справу слухати у без її участі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 лютого 2024 року (справа № 595/17/24) розірвано (рішення суду набрало законної сили 25 березня 2024 року). У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 12 жовтня 2022 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Як слідує з витягу з реєстру територіальної громади Бучацької міської ради № 2022/000358817, сформованого 17 серпня 2022 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 23 лютого 2000 року. Згідно витягу з реєстру територіальної громади Бучацької міської ради № 2023/001658826, сформованого 23 лютого 2023 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 23 лютого 2023 року. Відповідно до довідки Передмістянського старостинського округу Бучацької міської ради Чортківського району Тернопільської області № 87 від 23 квітня 2024 року, до складу сім`ї [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , входять: батько [PERSON] , [INFO] ; мати [PERSON] , [INFO] ; брат [PERSON] , [INFO] ; бабуся [PERSON] , [INFO] ; дідусь [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] . З характеристики № 57, виданої 23 квітня 2024 року Передмістянським старостинським округом Бучацької міської радиЧортківського району Тернопільської області, вбачається, що [PERSON] , 2000 року народження, по місцю проживання в [ADDRESS] характеризується з позитивної сторони. Як слідує з акту обстеження матеріально-побутових умов № 88 від 23 квітня 2024 року, складеного комісією в складі старости Передмістянського старостинського округу Басараби М.П. та ФСРКУ «Центр надання соціальних послуг» Бучацької міської ради Половчук І.З., [PERSON] , жителька с. Заліщики Чортківського району, проживає разом із своєю сім`єю у житловому будинку, що належить її батькові. Загальна площа будинку 127.7 м.кв., житлова площа 82.7 кв.м., є три житлові кімнати, коридор, ванна, душова кабіна, санвузол, веранда, вікна пластикові, є необхідні меблі, опалюється природнім газом, окремо від житлового будинку побудована літня кухня, їжа готується на газовій плиті. Водою користується сім`я з водопроводу. Житловий будинок поштукатурений. В будинку дотримуються санітарно - гігієнічних вимог, в кімнатах чисто, охайно. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20). Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Рішенням виконавчого комітету Бучацької міської ради № 196 від 22 травня 2024 року затверджено висновок органу опіки та піклування Бучацької міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . З вказаного висновку слідує, що рішенням Бучацького районного суду від 24 лютого 2024 року, справа № 595/17/24, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05 травня 2022 року, розірвано. У шлюбі в подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 23 квітня 2024 року № 88 в будинку, де проживає [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , чисто, охайно, зроблено ремонт. Акт обстеження умов проживання, складений комісійною службою у справах дітей Бучацької міської ради 21 травня 2024 року, підтверджує, що малолітній [PERSON] проживає в безпечних, комфортних умовах, про нього піклуються і забезпечують усім необхідним. Біологічний батько малолітньої дитини [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на теперішній час за місцем реєстрації не проживає, життям та здоров`ям сина не цікавиться. Як вбачається з наведеного, батько не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду, не бачиться з сином, не здійснює підготовку до дорослого життя та не проявляє інтересу до його внутрішнього світу. Суд не вбачає підстав вважати наявний у матеріалах справи висновок органу опіки та піклування необґрунтованим. З огляду на встановлені судом обставини, вік дитини, створення матір`ю належних умов для повноцінного розвитку дитини відповідного віку, а також нездатність сторін знайти порозуміння у питаннях спільної фізичної опіки над сином, визначення місця проживання малолітнього сина сторін разом з матір`ю забезпечить зростання дитини у спокійному та стійкому середовищі. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позивачка належними, допустимими та достатніми доказами довела, що проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з нею відповідатиме найкращим інтересам дитини та забезпечить належний фізичний і духовний розвиток сина. За вказаних підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Питання про стягнення судового збору судом вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved