Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вишгородського районного суду Київської області з даним позовом, в якому просить: визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Нижчедубечанська сільська рада, СТ «Либідь», цільове призначення земельної для колективного садівництва, кадастровий номер 3221885600:35:162:0101, зареєстрований в реєстрі за №\~3387 від 25.07.2020 року, який укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Ларисою Степанівною; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 3221885600:35:162:0101 площею 0,0729 га, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський райони, Нижчедубечанська сільська рада, СТ «Либідь», яка проведена на підставі договору дарування земельної ділянки серії НОІ №\~872012 від 25.07.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №\~3387 В позовні заяві позивачка вказує, що при укладенні вказаного вище договору дарування мала на меті укладення договору довічного утримання, оскільки є літньою людиною похилого віку, має ряд захворювань, та потребує допомоги. Між сторонами договору фактично існувала домовленість, що позивач передасть у власність [PERSON] належне її майно, а останній буде здійснювати догляд та утримувати позивача. Просить враховувати, що договір дарування був укладений під впливом обтяжуючих обставин, викликаних її стану здоров`я та безпорадного стану, договір дарування не відповідає його внутрішній волі та життєвим обставинам, що склалися. Наміру дарувати земельну ділянку у неї не було. За вказаних обставин, оспорюваний договір підлягають визнанню судом недійсними на підставі ст.ст.\~203,\~215,\~229, 230 ЦК України. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20.09.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. 19.10.2022 року до суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] на позовну заяву, мотивуючи тим, що позивач усвідомлено уклала із спадкодавцем [PERSON] саме договір дарування, оскільки, рішення про відчуження майна у сім`ї позивача приймалися родичами колективно, дарування не мало істотного значення для позивача тому, що станом на дату укладення спірного договору позивач була матеріально забезпеченою та фінансово незалежною особою і продовжує нею залишатися, має дочку, яка зобов`язана утримувати матір за законом, [PERSON] не підтримує позивача оскільки не має а ні фінансової, а ні фізичної можливості для цього. Земельна ділянка за спірним договором ніколи не приносила доходу позивачу. Позивач сама підтверджує, що на момент укладення спірного договору не потребувала ні сторонньої допомоги, ні фінансової підтримки спадкодавця. Позивач не потребувала сторонньої допомоги на момент укладення спірного договору. Позивач була обізнана про зміст і наслідки укладення спірного договору. Між позивачем та [PERSON] не було жодних інших домовленостей про її довічне утримання окрім як на підставі родинних зав`язків, та позивач поданням позову у цій справі порушила принцип добросовісності. 13.11.2023 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача, адвокат Любимов\~С.О., підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Просить суд задовольнити позов у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник, адвокат Маслей\~І.М. не заперечували проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Власюк\~І.І. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов та просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі Третя особа нотаріус Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Лариса Степанівна в судове засідання не з`явилася, надіслала лист щодо здійснення розгляду справи за її відсутності. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, перебуває у родинних відносинах з [PERSON] (відповідачем), яка є його тещею, а його дружина є єдиною донькою [PERSON] . Що знайомий із родиною [PERSON] з 2015 року. У 2015-му році одружився на доньці [PERSON] . На спірній земельній ділянці був п`ять разів приблизно але з позивачем по справі бачився більше разів, точно пригадати не може але збиралися на свята та застілля. Бачилися із позивачем десь раз на три місяці, зустрічі тривали по парі годин. Як правило всі святкування були надані [PERSON] . Повідомив, що спілкувався із чоловіком позивача по справі [PERSON] . Щодо стану здоров`я відомо, що останній помер після лікування. Відомо що були проблеми із серцем, родичі збирали кошти на лікування. Він не допомагав матеріально, оскільки до нього персонально з проханням матеріальної допомоги ніхто із родичів не звертались. Також він вказав що позивач по справі, разом із [PERSON] регулярно працювала на земельній ділянці та допомагала своєму сину по будівництву. Відносини у родині [PERSON] були добрі, при ньому сварок та побутових конфліктів не було та не спостерігалось. Відносини між [PERSON] та [PERSON] також були нормальні. [PERSON] має земельну ділянку по сусідству за метрів 300-500 від земельної ділянки [PERSON] . Останній раз бачив він позивача по справі після смерті [PERSON] разом працювали на городі, саджали на огороді часник. Орієнтовно через місяць після смерті [PERSON] . Щодо стану здоров`я позивача по справі, то останній повідомив, що [PERSON] була пригнічена після смерті сина [PERSON] оскільки пережила таке горе. [PERSON] жодного разу не зверталась до свідка із проханням допомогти їй матеріально чи купити речі тощо. Свідок вказав, що [PERSON] будував на спірній земельній ділянці котеджі для себе разом із [PERSON] , планували розташування, мріяли де буде розташований город тощо. Станом на 2020 рік свідку нічого не відомо щодо стану здоров`я [PERSON] . Щодо договору дарування земельної ділянки, то свідок повідомив, що [PERSON] завжди бажав свій будинок та завжди мріяв про земельну ділянку але не міг розпочати будь-яке будівництво оскільки не мав земельної ділянки, а його матір мала таку земельну ділянку у своїй приватній власності. У відносини матері [PERSON] та сина [PERSON] , свідок ніколи не втручався та не цікавився. Щодо заповіту складеного з боку [PERSON] на користь доньки [PERSON] свідкові нічого не відомо про наявність такого заповіту та його зміст стало відомо вже після смерті [PERSON] . Щодо заповіту складеного з боку [PERSON] на користь [PERSON] свідкові також нічого не відомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що із родиною Борковських перебуває у суто робочих відносинах. Познайомився із родиною Борковських за обставин, що [PERSON] хотів накрити кришу очеретом, познайомив свідка з [PERSON] спільний покійний знайомий, якому раніше за часом свідок накривав очеретом дах також. Роботи для [PERSON] по даху велися регулярно але часто на заваді були погодні умови. Орієнтовно роботи для [PERSON] велися взимку 2019 чи то 2020 року. На земельній ділянці бачив матір [PERSON] доньку - [PERSON] , багато людей бувало зі слів свідка на той період коли він бував на земельній ділянці. Щодо спілкування із [PERSON] , то свідок спілкувався із останньою виключно у салоні автомобіля коли разом із [PERSON] прямували на будівництво чи у зворотному напряму то відповідно підвозили також [PERSON] на власну суб`єктивну думку свідка, то [PERSON] не мала проблем із здоров`ям дані висновки останній робить виключно із-за спілкування із останньою у салоні авто. Мова була не затяжна. Свідок також вказує, що [PERSON] дуже хотів власний будинок та велику площу, оскільки у квартирі йому із дружиною не вистачало місця фізично де поставити розсаду. Хотів особисто добувати будинок та покликати усіх родичів батька та матір аби у будівництво ніхто не влазив та не докучав своїми порадами по будівництву. Коли помер батько [PERSON] свідок не пам`ятає. Відносини між [PERSON] та [PERSON] були гарні, сварок свідок не спостерігав. Щодо психологічного стану [PERSON] , то свідок повідомив, що зі сторони нормальний стан, [PERSON] проявляла зацікавленість по будівництву, їй було все цікаво, ставила питання що до чого та як. Щодо договору дарування земельної ділянки, то свідкові нічого не відомо. Свідок [PERSON] , пояснила у судовому засіданні, що відповідач [PERSON] є її племінницею також-знайома із [PERSON] , із родиною Борковських знайома все життя. Перебуває у гарних відносинах з усіма членами родини Борковських. Із [PERSON] , бачиться регулярно, а саме кожні вихідні на протязі всього літа, оскільки дачні будинки розташовані по сусідству. Щодо стану [PERSON] станом на літо 2020 рік, то свідок повідомив, що остання мала не стабільний психологічний та пригнічений стан із-за стану здоров`я чоловіка. На думку свідка позивач досі перебуває у такому стані. Щодо [PERSON] (чоловік позивача) то стан був у цілому не стабільний, він потребував догляду, такий догляд здійснювала [PERSON] та донька. Відносно договору дарування, то відомо, що [PERSON] розповідала, що укладає договір довічного утримання, а за договір дарування свідкові нічого не відомо взагалі. [PERSON] , повідомляла, що [PERSON] має доглядати [PERSON] . Людмила [PERSON] була ближче до батька, а [PERSON] до матері [PERSON] . Свідок бачила будівництво на земельній ділянці. [PERSON] перебувала на земельній ділянці але до фізичної праці по будівництву не давалась. Займалась огородом, щось саджала, роздавала вказівки. [PERSON] були дуже близькі із сином [PERSON] . Син завжди радився із матір`ю. [PERSON] на земельній ділянці свідок бачила лише декілька разів. Про факт належності земельної ділянки [PERSON] свідок ніколи не чула. Щодо захворювань [PERSON] повідомила, що позивач має грижу та безліч операцій, досі перебуває у пригніченому стані, особа втратила чоловіка та сина. Свідок ніколи не чула, що земельна ділянка буде у майбутньому належати [PERSON] та [PERSON] , але чула що у майбутньому на підставі догляду така земельна ділянка відійде до [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що Перебував в родинних стосунках по лінії [PERSON] . [PERSON] це рідний брат батька дружини свідка. Оскільки в 2020 році через корона вірус не було роботи то допомагав родині Борковських будувати будинок на земельній ділянці з нуля. Кошти за роботу не платили. Будувався великий будинок і поряд маленький. До того як починали будівництво матеріалів на ділянці не було. За матеріали розраховувалась [PERSON] . Свідку відомо, що дана земельна ділянка належала [PERSON] , вона мала побудувати будинок який потім повинен перейти [PERSON] . Під час будівництва проживали на дачі [PERSON] . Відносини між [PERSON] і [PERSON] були дуже хороші. На початку будівництва [PERSON] був живий. Він хворів, та в будівництві не приймав участь. Свідок повідомив, що [PERSON] бачив кожного дня, після смерті [PERSON] , вона почала забувати, погано себе почувати. [PERSON] помер на наступний рік після смерті [PERSON] . З [PERSON] бачились дуже рідко. На святах [PERSON] бачив лише один раз. Відносини між [PERSON] та [PERSON] були хороші. Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, допитавши [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в якості свідків, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.\~13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено під час розгляду справи та не заперечувалось сторонами по справі, [PERSON] належала земельна ділянка на підставі Державного Акту на право власності серії І КВ-102486 виданого Нижчедубечанською сільською радою 26.10.2001 року, який був виданий на підставі договору-купівлі продажу від 31.01.2001 року №\~325, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №\~633, площею 0,0729 га, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський райони, Нижчедубечанська сільська рада, СТ «Либідь», цільове призначення земельної ділянки - для колективного садівництва. Кадастровий номер: 3221885600:35:162:0101. 17.12.2004 року державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Авдієнком\~В.В. посвідчено заповіт [PERSON] , яка зробила розпорядження, щодо земельної ділянки яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський райони, Нижчедубечанська сільська рада, СТ «Либідь», а також будь які будівлі та споруди, які будуть знаходиться чи знаходяться на зазначеної земельної ділянці заповіла [PERSON] , який зареєстровано в реєстрі за №\~10-1768, що підтверджується копією даного заповіту, 25.07.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування земельної ділянки площею 0,0729 га, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський райони, Нижчедубечанська сільська рада, СТ «Либідь», цільова призначення земельної ділянки - для колективного садівництва. Кадастровий номер: 3221885600:35:162:0101, який посвідченого нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Ларисою Степанівною. Відповідно до копії довідки серії КИЕ-1 №\~030857 на ім`я [PERSON] , 1948 року народження, остання має третю групу інвалідності, загальне захворювання, безстроково. Дата огляду [INFO] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно зі статтею 627\~ЦК України відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.\~1 ст.\~204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Статтею 638\~ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.\~1 ст.\~202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.\~203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 215\~ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно ст.\~717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Як на підставу визнання оспорюваного договору дарування земельної ділянки від 25.07.2020 року недійсним позивач посилається на укладення договору шляхом обману - введення її в оману щодо природи укладення спірного правочину, оскільки вона мала на меті укласти інший договір, а саме договір довічного утримання. Згідно ч.\~1 ст.\~230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. До обставин, які мають істотне значення, частиною першою статті 229\~ЦК України віднесено природу правочину, права та обов`язки сторін, такі властивості і якості речей, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Відповідно до роз`яснень, наданими в п.\~20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» №\~9 від 6 листопада 2009 року, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Вчинення правочину під впливом обману зумовлене деформацією волі, на яку вплинула протиправна поведінка іншої особи, спрямована на формування наміру в іншої особи вчинити правочин, посилаючись на хибне уявлення про обставини, які мають істотне значення. Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до вчинення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за ст.\~230 ЦК України. Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження наявності умислу в діях [PERSON] на введення її в оману щодо природи укладеного договору. Твердження позивача як на факт обману зі сторони [PERSON] на те, що текст договору вона не читала, підписав договір не розуміючи його змісту, довірившись суд до уваги не приймає. Підписання договору без попереднього ознайомлення з його змістом, про що стверджує позивач, свідчить, на думку суду, про недбальство позивача, а не умисел [PERSON] на введення її в оману. Також, як на підставу позову про визнання договору дарування недійсним позивач покликається на те, що вона помилилася щодо правової природи спірного договору, вона не відповідає її внутрішній волі та є вкрай невигідним правочином для неї. На підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним особа повинна довести на підставі належних і допустимих доказів наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного та відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному. Суд звертає увагу, що спірний договір дарування земельної ділянки укладений у письмовій формі та посвідчений державним нотаріусом. В оспорюваному договорі дарування сторони цього договору, зокрема і позивач, своїми підписами підтвердили, що договір відповідає їх дійсним намірам і не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, укладений у відповідності зі справжньою їх волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску та на вигідних для них умовах і не є результатом впливу тяжких обставин, договір укладено ними без застосування обману чи приховування фактів, які мають істотне значення, сторони однаково розуміють значення, умови договору, його природу і правові наслідки, бажають настання саме тих правових наслідків, що створюються договором. Доказів порушення державним нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори Зубченко\~Л.С. вимог статті 44\~Закону України\~«Про нотаріат» щодо встановлення дійсності намірів сторін укласти саме договір дарування земельної ділянки, а не інший договір, роз`яснення вимог законодавства щодо змісту і правових наслідків договору судом не отримано. Таким чином, якщо договір дарування посвідчено та зареєстровано у встановленому законом порядку, при цьому у момент складання договору дарувальник підтвердив, що правочин здійснено за доброю волею, то навіть незважаючи на поважний вік дарувальника, відповідний договір є дійсним. Докази на підтвердження того, що на момент укладення спірного договору дарування стан здоров`я позивача погіршився до тієї міри, що вона потребувала сторонньої допомоги, відсутні. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 липня 2022 року у справі №\~760/21633/15 (провадження №\~61-4464св21) зазначено, що «обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Встановлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України. Подібні висновки викладені у поставах Верховного Суду від 28 серпня 2019 року у справі №\~753/10863/16-ц (провадження №\~61-34575св18, від 20 січня 2021 року у справі №\~522/24005/17 (провадження №\~5213св20)». Таким чином, суд вважає безпідставними посилання позивача на те, що спірний договір дарування укладений всупереч її волі шляхом обману, а також, що вона помилялася щодо природи правочину та прав і обов`язків сторін. Отже, в підсумку всього вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки не встановлено ні помилки зі сторони дарувальника при укладанні договору дарування, ні відсутності волевиявлення позивача на укладення саме такого правочину як договір дарування. Позивач розуміла природу правочину, права та обов`язки сторін. Судом встановлено, що спірний договір дарування укладений в письмовій формі та посвідчений нотаріально. Своїми підписами на договорі дарування сторони підтвердили, що договір підписується ними добровільно, при здоровому розумі, зміст цього договору їм зрозумілий, вони однаково розуміють значення, умови правочину та його правові наслідки. Обставини, які примусили їх укласти цей договір на невигідних умовах у них відсутні. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що договір дарування вчинено під впливом обману, позивач не надав, як і не надав доказів примушування до укладення договорів дарування. Щодо показів свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , судом зазначається про те, що з їх показів також не вбачається того, що спірний договір дарування вчинено під впливом обману. Таким чином, позивачем не доведено обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Згідно з ч.\~1 ст.\~141 ЦПК України,\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються, у разі відмови в позові - на позивача. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування судових витрат відсутні. Враховуючи вищевказане та

Outcome: dismissed