Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

В червні 2024 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12.01.1980 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №30. В обґрунтування позову зазначає наступне. Позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №30. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, а також на вирішення питань, що постають у сімейному житті. На даний час шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе оскільки суперечить її інтересам. Позивач до суду не з`явилась, надала суду заяву, про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до суду не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти розірвання шлюбу та просив розірвати шлюб, тобто фактично визнав позовні вимоги. \~Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.01.1980 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №30, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (серія [NUMBER] ). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини припинені. Наміру поновлювати шлюбні відносини позивачта відповідач не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім`ї стало неможливим. \~Статтею 113 СК України\~передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу прізвище позивача слід залишити без змін « [PERSON] », оскільки окремих заяв з цього приводу від позивача не надійшло. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та розірвати шлюб між сторонами по справі. В матеріалах справи наявна квитанція про сплату позивачем судового збору в розмірі 1211,20 грн. за подання до суду позову. Позивач просить не стягувати з відповідача судовий збір, сплачений при зверненні до суду. Разом з тим, відповідно з ч.1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 605,60 грн., сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved