Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із вищевказаною заявою, в обґрунтування якої вказувала, що квартира [ADDRESS] , загальною площею 73,60 кв.м., належить на праві спільної сумісної власності їй та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зазначає, що право власності зареєстровано Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації 10.05.1994 року. Стверджує, що з метою реєстрації права власності на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно співвласники квартири в квітні 2024 року звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно, однак у зв`язку з тим, що в свідоцтві про право власності зазначено ім`я одного із співвласників, а саме її (заявника) - « [PERSON] », а згідно документа, що посвідчує особу - « [PERSON] », державний реєстратор прав на нерухоме майно рішенням №72939567 від 02.05.2024 року відмовив у проведенні реєстраційних дій. Зазначає, що помилка в свідоцтві про право власності на житло, виданому 29.04.1994 року, викликана тим, що на момент видачі свідоцтва вона була малолітньою особою і свідоцтво про право власності на житло виписувалося на підставі свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 11.08.1983 року, яке було виписано на російській мові. Відповідно її ім`я було зазначено на російській мові « [PERSON] ». 03.05.2024 року нею було отримане повторне свідоцтво про народження [NUMBER] , в якому ім`я заявника вже викладено на українській мові «Мар`яна» Тому, на підставі вищевикладеного, згідно уточнених вимог, просила суд встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло, виданого «Чернівціхарчорембуд» 29.04.1994 року згідно з розпорядженням №148 від 13.04.1994 року, на квартиру [ADDRESS] заявнику [PERSON] , як співвласнику у спільній сумісній власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Заявниця в судове засідання не з`явилася. Від неї, через канцелярію суду, надійшла заява, в якій просила справу розглянути у її відсутності та заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити. Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися. Від них до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Не заперечують щодо задоволення заяви. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , загальною площею 73,60 кв.м., належить на праві спільної сумісної власності заявниці [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /а.с. 5/. У свідоцтві про право власності на житло, виданому 29.04.1994 року, наявна помилка в імені заявниці, яка викликана тим, що на момент видачі свідоцтва остання була малолітньою особою і свідоцтво про право власності на житло виписувалося на підставі свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 11.08.1983 року, яке було виписано на російській мові. Відповідно ім`я заявниці [PERSON] було зазначено на російській мові - « [PERSON] ». /а.с. 5/. З метою реєстрації права власності на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно співвласники квартири в квітні 2024 року звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно, однак у зв`язку з тим, що в свідоцтві про право власності зазначено ім`я одного із співвласників, а саме заявниці - « [PERSON] », а згідно документа, що посвідчує особу - « [PERSON] », державний реєстратор прав на нерухоме майно рішенням №72939567 від 02.05.2024 року відмовив у проведенні реєстраційних дій. /а.с. 7/. Документами, що підтверджують ім`я заявниці як « [PERSON] » є: паспорт громадянина України, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, повторне свідоцтво про народження. /а.с. 3-4, 8/. Так, відповідно до ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення; відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. Згідно із роз`ясненнями п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, при розгляді заяв про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Враховуючи викладене, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, оцінені в сукупності з іншими обставинами, встановленими судом, суд вважає встановленим факт належності свідоцтва про право власності на житло, виданого «Чернівціхарчорембуд» 29.04.1994 року згідно з розпорядженням №148 від 13.04.1994 року, на квартиру [ADDRESS] [PERSON] , як співвласнику у спільній сумісній власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved