Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

22 лютого 2024 року [PERSON] звернувся у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України, в якій просить стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду в сумі 622410 грн та моральну шкоду в сумі 100000 грн, що заподіяна йому в результаті кримінального правопорушення. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що 24 червня 2022 року, приблизно о 03 годині 15 хвилин на 337 км автомобільної дороги М-06 "Київ-Чоп", водій військовослужбовець зведеного батальйону № [NUMBER] ОРВП ОУВ "Волинь" [PERSON] (старший водій-механік, сержант), [INFO] , керував транспортним засобом MAЗ-537 реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом платформою ВАРЗ реєстраційний номер [NUMBER] , в ході здійснення маневру розвороту не надав перевагу його транспортному засобові Mercedes-Benz Sprinter д.н.з. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП він, [PERSON] та пасажир автомобіля MAЗ-537 реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом платформою ВАРЗ реєстраційний номер [NUMBER] Е9 військовослужбовець механік-водій зведеного батальйону № [NUMBER] ОРВП ОУВ "Волинь" [PERSON] отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані каретою ШМД. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно з вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 03 березня 2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.415 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року вищевказаний вирок в частині призначеного покарання змінено та призначено [PERSON] покарання на підставі ст.58 КК України у вигляді двох років службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням 10% із суми грошового забезпечення в дохід держави. Таким чином, внаслідок зазначеного ДТП було пошкоджено належний йому автомобіль Mercedes-Benz Sprinter д.н.з. [NUMBER] , чим завдано майнову шкоди, з вини військовослужбовця військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України [PERSON] . Згідно висновку експерта Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/118-22/6325-АВ від 12 липня 2022 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки "Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI", реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , станом на 24 червня 2022 року становить 710837,95 гривень. 11 жовтня 2023 року Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило регламентну виплату за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, в cyмі 130000 грн. Разом з тим, завдана шкода не відшкодована йому у повному обсязі, а тому залишок невідшкодованих збитків, в сумі 580837,95 грн., а також витрати на лікування в сумі 41572,31 грн в силу положень ст. 1172 ЦК України, мають бути відшкодовані йому саме військовою частиною [NUMBER] . Крім того, діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 100000 грн. і яка полягає у постійних фізичних, душевних та моральних стражданнях і переживаннях, оскільки був втрачений його звичайний спосіб життя, він пережив нестерпний біль, шок та стрес, адже в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, у нього була поєднана торако-скелетна травма, наявними були множинні переломи та рвані рани верхніх та нижніх кінцівок; осаднення правої грудної та лонної ділянки, забій легень і такі тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеня тяжкості. Перебуваючи на лікуванні у медичному закладі він був змушений просити про допомогу як рідних, так і інших осіб, адже був безпорадним. Тривале лікування, яке було пов`язане з рядом проведених операцій, призводило до постійних переживань та відчуттів болю. Він переживав за власне життя та здоров`я, адже на тривалий час став непрацездатним і навіть на даний час продовжує лікування (реабілітацію). У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів того, що відповідач спричинив йому майнову та моральну шкоду, яка описана ним у позовній заяві у заявленому до стягнення розмірі. Вказував, що сума витрат на лікування є необгрунтованою, а саме по собі долучення фіскальних чеків не є безумовним доказом того, що медикаменти були придбані ним на підставі конкретних лікарських призначень і такі ліки були необхідні для лікування травм, що були отримані позивачем в результаті ДТП. Зазначає, що розмір моральної шкоди є завищеним, і просить врахувати, що в умовах воєнного стану надмірно високе стягнення коштів з відповідача може призвести до негативних наслідків, які позначаться на можливості виконання бойових завдань, що поставлені перед військовою частиною. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, уповноважив представляти свої інтереси представника адвоката Грозіка І.І. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю і просить позов задоволити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Представник відповідача [PERSON] у поданій до суду заяві просив розгляд справи проводити у відсутності представника військової частини [NUMBER] , позовні вимоги не визнав і просив відмовити у задоволенні позову з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою та відзивом на неї, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково. Так, згідно копії вироку Рівненського районного суду від 03 березня 2023 року у справі № 570/2993/22, 24 червня 2022 року о 03 год 10 хв. на 337 км а/д М-06 сполученням "Київ-Чоп" поблизу с. Велика Омеляна Рівненського району Рівненської області [PERSON] , який проходив військову службу на посаді старшого механіка-водія евакуаційного відділення евакуаційного взводу евакуаційної роти військової частини [NUMBER] , у порушення вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", а також порушуючи вимоги п.п. 10.4, 10.6, лінії горизонтальної розмітки 1.1 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, діючи із злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, керував транспортним засобом спеціалізованого призначення - сідельним тягачем марки MA3-537, військовий номер [NUMBER] , із напівпричепом ЧМЗАП-5247Г, військовий номер [NUMBER] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснюючи розворот ліворуч, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не надав перевагу транспортному засобу, що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із автомобілем марки "Mercedes-Benz Sprinter", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку та не мав технічної можливості уникнути зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки "Mercedes-Benz Sprinter", реєстраційний номер [NUMBER] , гр. [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: вторинно відкритого внутрішньосуглобового перелому лівої великогомілкової кістки з дефектом кісткової тканини, вторинно відкритого багатоуламкового перелому правого надколінника зі зміщенням; вторинно відкритого перелому на межі верхньої та середньої третини лівої ліктьової кістки зі зміщенням; вторинно відкритого перелому нижньої третини лівої променевої кістки зі зміщенням; рваних ран верхніх та нижніх кінцівок; осаднення правої грудної та лонної ділянки; закритої тупої травми грудної клітки у вигляді забою легень, які в сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] знаходиться у прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали - спричиненням потерпілому [PERSON] середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Згідно з вказаним вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 03 березня 2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.415 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Як вбачається із копії ухвали Рівненського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року вищевказаний вирок в частині призначеного покарання змінено та призначено [PERSON] покарання на підставі ст.58 КК України у вигляді двох років службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням 10% із суми грошового забезпечення в дохід держави. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновку експерта Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/118-22/6325-АВ від 12 липня 2022 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки "Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI", реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , станом на 24 червня 2022 року становить 710837,95 гривень. Як вбачається із копії виписки по банківському рахунку АТ КБ "Приватбанк", 11 жовтня 2023 року Моторне (транспортне) страхове бюро України перерахувало для позивача [PERSON] регламентну виплату в cyмі 130000 грн. Згідно висновку експерта КЗ "Обласне бюро судово-медичної експертизи" Рівненської обласної ради № 518 від 29 липня 2022 року, отримані [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеня тяжкості. Згідно ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Положеннями ч.1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина перша статті 1172 ЦК України передбачає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до чч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Органами, які здійснюють управління військовим майном згідно зі статтею 1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" є Кабінет Міністрів України та Міністерство оборони України. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" Міністерство оборони України як центральний орган управління ЗСУ здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами ЗСУ, зокрема у разі їх розформування. Згідно зі ст.3 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно закріплюється за військовими частинами ЗСУ на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до ЗСУ і закріплення його за військовою частиною ЗСУ воно набуває статусу військового майна. Відповідно до частини другої статті 14 Закону України "Про Збройні Сили України"майно, закріплене за військовими частинами ЗСУ, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління. Відповідно до статті 5 Закону України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України" за шкоду і збитки, заподіяні правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором. Враховуючи те, що військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим за ними Міністерством оборони України військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, вони несуть відповідальність згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України. На час дорожньо-транспортної пригоди за кермом транспортного засобу перебував [PERSON] , який здійснював управління транспортним засобом як військовослужбовець військової частини [NUMBER] , про що свідчать копії витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] № 50 від 25 лютого 2022 року та №154 від 13 червня 2022 року, що долучені до матеріалів справи. Транспортна машина\~MAЗ-537\~реєстраційний номер\~7308Е\~з напівпричепом\~платформою ВАРЗ\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] Е9на час ДТП перебувала на балансі та на праві оперативного управління військової частини [NUMBER] , про що свідчить копія паспорту машини серії [NUMBER] , а також копія акту № 3/22 технічного стану військового майна, таким чином, суд дійшов висновку, що саме ця військова частина відповідно до статті 1187 ЦК України повинна нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Крім того, шкода, заподіяна об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і який був закріплений Міністерством оборони України на праві оперативного управління за військовою частиною, що має статус юридичної особи, відшкодовується цією військовою частиною, що вказано у правовому висновку, що викладений в постанові Великої палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року по справі №243/10982/15-ц (провадження №14-81цс18), який повинен бути врахований судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин на підставі ч.4ст.263 ЦПК України. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача різницю між вартістю матеріального збитку, визначеного у висновку експерта та отриманими від МТСБУ коштами на відшкодування моральної шкоди в сумі 580837 грн. 95 коп. Що стосується відшкодування витрат на лікування, то суд виходить із наступного. Так, на підтвердження понесених витрат на лікування на суму 41572 грн. 31 коп. [PERSON] надано копії рахунку фактури та товарних чеків із квитанціями про оплату на відповідну суму (а.с.35-47), однак позивачем не додано жодних доказів того, що саме такі медикаменти були призначені лікарем для лікування травм та тілесних ушкоджень, що були отримані ним в результаті ДТП. Належними доказами на підтвердження витрат на лікування можуть слугувати лише протоколи досліджень та відповідні чеки про оплату таких послуг на суму 1710 грн (а.с.46, 47), а тому саме така сума витрат на лікування підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди завданої внаслідок ДТП суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто, при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. На обґрунтування\~заподіяної моральної\~шкоди позивач\~ [PERSON] \~посилається на\~те,\~що він\~зазнав значного\~фізичного болю та стресу, адже в результаті ДТП у нього була поєднана торако-скелетна травма, множинні переломи та рвані рани верхніх та нижніх кінцівок, осадненя правої грудної та лонної ділянки, забій легень і такі тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеня тяжкості. Перебуваючи на лікуванні у медичному закладі він був змушений просити про допомогу як рідних, так і інших осіб, адже був безпорадним. Він переживав за власне життя та здоров`я, адже на тривалий час став непрацездатним і навіть на даний час продовжує лікування (реабілітацію), у зв`язку із чим погіршився його нормальний та звичайних спосіб життя. У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. З урахуванням наведеного і виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи обставини завдання шкоди позивачеві, неможливість використовувати пошкоджений автомобіль для звичайного способу життя, тривалість зусиль для відновлення своїх порушених прав, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають повному задоволенню і з відповідача слід стягнути на користь позивача 100000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті ДТП. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 та п.6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", виходячи із вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6825 грн. 47 коп. пропорційно до суми задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved