Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що з відповідачем вона перебуває у шлюбних відносинах з 15.09.1995 року. Від шлюбу з відповідачем народилось одинадцять дітей, п`ятеро з яких на теперішній час є неповнолітніми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зі своєї сторони робить все можливе для забезпечення повноцінного життя дітей. Працювати на даний час не може, тому що здійснює догляд за двома повнолітніми дітьми інвалідами та за це отримує мінімальні кошти. Відповідач не бере участі у вихованні дітей, матеріально не допомагає і таким чином ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати своїх дітей. Він фактично ніде не працює і працювати не має бажання, ніяких коштів на дітей не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів з відповідачем не досягнуто. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати дітей. Відповідач працездатний, а тому має можливість утримувати своїх дітей. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяють сплачувати аліменти у такому розмірі. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі по 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач своїм правом на відзив не скористався. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1\~ст. 174 ЦПК України\~викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] \~в судовому\~засіданні позовні\~вимоги підтримала\~у повному\~обсязі,\~просить їх\~задовольнитиз підстав, викладених у позові, пояснила що від шлюбу з відповідачем народилось одинадцять дітей, п`ятеро з яких на теперішній час є неповнолітніми. Двоє старших дітей є інвалідами та вона здійснює за ними догляд, за що отримує допомогу у розмірі 3\~500, 00 грн. Відповідач ніде не працює, каже що не має де взяти грошей на утримання дітей, останній раз давав кошти у січні місяці у сумі 1000 грн. Позивач з дітьми проживає за рахунок підсобного господарства, інших доходів не має. Відповідач [PERSON] \~у судовому засіданні пояснив, що не заперечує щодо утримання неповнолітніх дітей, але на теперішній час не має роботи та не має можливості сплачувати аліменти. Рішення просив прийняти на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою сторін, на даний час перебуває у декретній відпустці та тимчасово проживає з батьками та меншими братами та сестрами. Батько іноді працює по сезонних заробітках, стабільного доходу не має, матері допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає, не допомагає навіть по господарству. Вона та старші брати та сестри допомагають матері по можливості. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, свідка, дослідивши подані\~сторонами документи\~та матеріали,\~всебічно і\~повно з`ясувавши\~фактичні обставини,\~на яких\~ґрунтуються вимоги\~заяви,\~об`єктивно\~оцінивши докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення справи\~по суті,\~приходить\~до наступних\~висновків. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що з 15.09.1995 року сторони перебувають у шлюбних відносинах (а.с.8). У шлюбі у сторін народилось одинадцять дітей, п`ятеро з яких на теперішній час є неповнолітніми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 9-13). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Пасічнянської сільської ради неповнолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані разом з позивачем та відповідачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 18.06.2024 року, проведеного старостою Пнівського старостинського округу неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем та на час обстеження встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Не працює, на її утриманні знаходяться малолітні діти, які навчаться в Пнівському ліцеї. З батьком дітей вона проживає, але він вихованням дітей не займається, матеріальної допомоги не дає (а.с.24). Позивач самостійно несе усі обов`язки щодо утримання та виховання неповнолітніх дітей. Єдиним її доходом є допомога у розмірі 3\~504,00 грн. , яку вона отримує по догляду за повнолітніми дітьми-інвалідами. Угоди про добровільну сплату аліментів з відповідачем не досягнуто. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати неповнолітніх дітей. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснено в п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~- відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. При цьому, згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. \~ Згідно з частиною другою\~статті 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій\~статті 155 Сімейного кодексу України. Доказів того, що відповідач не може надавати неповнолітнім дітям матеріальну допомогу суду надано не було. Суд же розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) і кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.ст.\~77,\~79,\~80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином,\~визначаючи належний\~до стягнення\~з відповідача\~розмір аліментів,\~у даному\~конкретному випадку,\~суд виходить\~з того,\~що відповідач\~є батьком\~неповнолітніх \~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~ \~та \~на нього\~покладено однаковий\~з позивачем\~ обов`язок\~щодо утримання\~і матеріального\~забезпечення своїх\~дітей,\~добровільної згоди\~між батьками\~щодо порядку\~реалізації такого\~обов`язку\~не досягнуто.\~ В даному випадку суд приходить до висновку, що розмір допомоги, яку відповідач повинен надавати позивачці на утримання спільних дітей, повинен\~забезпечувати належний рівень їх життя, а саме: необхідного харчування, навчання,\~медичного догляду, лікування, тощо. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання\~дітей судом не встановлено. Про них не зазначили і сторони в справі. З урахуванням викладеного вище, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Згідно зі ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам\~ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до\~ст. 179 СК України\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Позивач [PERSON] відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше\~0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про державний бюджет на 2024 рік» встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року у розмірі 2920 грн. Таким чином, на відповідача покладаються судові витрати в дохід державного бюджету України у розмірі 1211 гривень 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved