Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

01 травня 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 10 січня 2012 року між сторонами зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , які фактично проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. На даний час, син [PERSON] повнолітній, але з 20.07.2021 року є курсантом штатного Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова на денній формі навчання. Позивач не має можливості в повному обсязі забезпечувати повноцінний, всебічний розвиток дітей. Оскільки, добровільно надавати допомогу на утримання дітей відповідач відмовляється, тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на період навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23-річного віку та на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття [PERSON] .. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням учасників справи. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позову з додатками відповідач [PERSON] отримав 28.05.2024, та станом на 29.07.2024 року відзив від відповідача на адресу суду не надійшов. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. 10 січня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Судом встановлено, що у сторін у шлюбі народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач по справі - [PERSON] , а матір`ю позивач по справі - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.01.2014, та донька - [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач по справі - [PERSON] , а матір`ю позивач по справі - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] з 02.04.2024 р. зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 02.04.2024. [PERSON] , [INFO] з 02.04.2024 р. зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 02.04.2024. [PERSON] , [INFO] мешкає за адресою: [ADDRESS] з неповнолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , що підтверджено довідкою Голови правління ОСББ «Комарова 13А» від 03.04.2024. З довідки № 395/248 від 11.04.2024 року начальника відділу персоналу та стройового штабу Житомирського військового інституту ім.. С.П. Корольова вбачається, що солдат [PERSON] перебуває на військовій службі в Збройних Силах України на посаді курсанта штатного Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова з 20.07.2021 року орієнтовно по червень 2025 року згідно з наказом начальника ЖВІ від 20.07.2021 № 162. Знаходиться на повному державному забезпеченні. Форма навчання денна. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» (далі-Конвенція) від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначено в ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не звільняє їх від обов`язків щодо дітей. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст.150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Згідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Повнолітній син позивача та відповідача, продовжує навчання, не працює, оскільки навчання за денною формою навчання позбавляє останнього можливості працевлаштуватися та отримувати певний дохід, у зв`язку з чим є таким, що потребує матеріальної допомоги. Відповідач будучи працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). Дослідивши матеріали справи, при викладених вище обставинах, у зв`язку з тим, що відповідач не виконує свого обов`язку по утриманню дітей, з огляду на вік дітей, обов`язок батьків забезпечувати достатнє утримання дитини, належні умови для розвитку, навчання тощо, зважаючи на працездатний вік батька дитини, який в змозі мати доходи на своє та утриманців проживання, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. У зв`язку з тим, що відповідач не подав на адресу суду відзиву на позовну заяву, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до вимог п.3 статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст. 141 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі ст.ст. 180,188, 191, 199 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved