Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

До Мар`їнського районного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку за спадщиною за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10 жовтня 2001 року [PERSON] в виконкомі Новоукраїнської сільської ради отримала на підставі рішення виконкому Новоукраїнської сільської ради №76 від 8 серпня 2001 року свідоцтво про право власності на домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] . Дане свідоцтво про право власності було зареєстровано Мар`їнським районним державним підприємством капітального будівництва та технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] та записане в реєстрову книгу №1-4 за реєстровим №4 10 жовтня 2001 року. 26 лютого 1997 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на землю ІІІ-ДН №110703, на підставі рішення виконкому Новоукраїнської сільської Ради народних депутатів №3 від 31.01.1996р. їй передалась у приватну власність земельна ділянка площею 0,2698 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Новоукраїнської сільської ради, с.Новоукраїнка. Землю передано для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. [INFO] померла, [PERSON] , мати чоловіка позивача, у віці 82 років. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку, розташовану [ADDRESS] , призначену для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0,2698 гектарів. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Так як починаючи з 5 серпня 1983 року і до дня смерті матері її чоловіка, вона була зареєстрована разом з нею за адресою [ADDRESS] . Чоловік позивача [PERSON] помер раніше своєї матері [INFO] , він був єдиною дитиною, чоловік свекрухи [PERSON] помер [INFO] , таким чином після її смерті спадкоємців першої черги не залишилось, також не має спадкоємців другої та третьої черги спадкування. Від шлюбу позивач з чоловіком мають доньку, [PERSON] , яка на день смерті матері чоловіка також мешкала разом з ними і таким чином спадщину прийняла шляхом сумісного проживання разом із спадкодавцем, протягом шести місяців вона не подала заяву про відмову від спадкового майна, так як має намір отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку призначену для ведення товарного-сільськогосподарського виробництва. В червні 2024 року позивач, як спадкоємиця четвертої черги звернулась до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину, а саме житловий будинок та земельну ділянку, на якій розташований будинок. Нотаріус попросила позивача надати довідку про сумісне проживання, але позивач нажаль не може її надати, так як населений пункт в якому вона мешкала раніше знаходиться в зоні активних бойових дій, та архіви на його території нажаль не збереглись. Вважає, що суд з урахуванням наданих документів і у відповідності зі ст. 1264 ЦК України може визнати за [PERSON] , право власності на житловий будинок [ADDRESS] , який складається з: - житлового будинку «А-1» (1962р.), з прибудовою «а-1» (1962р.), прибудовою «А1-1» (1966р.), тамбуром «а1-1» (1986р.), прибудовою «а11-1» (1987р.), ганок «аГ» (1986р.), ганок «аГ1» (2000р.) (загальною площею - 75,3 кв.м. в тому числі житловою площею - 48,2 кв.м.), та господарських будівель і споруд: літня кухня «В-1» (1972р.); тамбур до літньої кухні «в-1» (1972р.); гараж «Г-1»(1973р.), сарай «Д-1»(1981р.), навіс «Л-1»(1960р.), літній душ «Н-1» (1998р.), льох «П-1» (1972р.), гараж «Р-1» (2000р.), сарай «С-1»(1960р.), вбиральня «У-1» (1972р.), колодязь «к»(до 1984р.), паркан №1(2005р.), ворота №2 (2005р.), паркан №3 (до 1984р.), вимощення «1»(2005р.). А також земельну ділянку площею 0,2698 гектарів у межах згідно з планом, розташовану в [ADDRESS] , призначену для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю ІІІ-ДН №110703. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у встановлений законодавством строк та порядок. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у встановлений законодавством строк та порядок. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві. Відповідно до ст. 16 ЦК України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо законом або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позовній заяві вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Померла на випадок своєї смерті заповіт не залишила. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємці першої черги у спадкодавця відсутні, також не має спадкоємців другої та третьої черги спадкування. Відповідно до ст.1264 ЦК України особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини, належить до спадкоємців, які мають право на спадкування у четверту чергу. Відповідно до положень частини першої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 66 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за місцем відкриття спадщини. Пунктом2 глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 встановлено, що неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Згідно із ст. 49. Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: зокрема, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що викладені обставини дають підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі та за позивачем необхідно визнати права власності на майно померлого спадкодавця в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1225, 1261, 1264,1268, 1270, 1272 ЦК України, суд -

Outcome: approved