Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-26 00:00:00

Заявник звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області і свої вимоги мотивує тим, що 11.09.2018 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] . До реєстрації шлюбу з ним [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , [INFO] народила сина [PERSON] . Шлюб [PERSON] і [PERSON] розірвано 24.09.2003, актовий запис №118. Починаючи з листопада 2003 року і до цього часу, майже 21 рік, він та [PERSON] разом з сином [PERSON] проживають як одна сім`я. Почав опікуватися [PERSON] з 2003 року. Спочатку [PERSON] відвідував дитячий садок, потім школу, навчався у Гадяцькому професійному аграрному ліцеї. [PERSON] у дитинстві мав слабке здоров`я та потребував постійного лікування, але разом з дружиною вони змогли добитися позитивних результатів і [PERSON] видужав. Коли [PERSON] був дитиною він створював всі належні умови для його розвитку, утримував та виховував, ставився як до своєї рідної дитини. [PERSON] був призваний до лав Збройних Сил України і разом з дружиною відвідували його до демобілізації 15.04.2024. За час спільного проживання між ними встановились дружні стосунки, він і на цей час турбується та піклується про [PERSON] не дивлячись, що він повнолітній. У них панують відносини довіри, поваги та допомоги один одному, як між батьком та сином. [PERSON] називає його батьком. На цей момент вони всі зареєстровані та проживають у будинку, який належить на праві спільної сумісної власності йому та дружині за адресою у [ADDRESS] . Рідний батько [PERSON] , [PERSON] , згідно з рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 27.10.2006 позбавлений батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] . Із сином не спілкувався, допомоги не надавав. Усиновлення необхідне для юридичного оформлення родинного зв`язку як батька та сина. Оскільки вони проживають як одна сім`я, враховуючи згоду [PERSON] і дружини, прохав суд дозволити йому усиновити повнолітнього [PERSON] , у зв`язку з чим внести зміни в актовий запис про його народження, вказавши його прізвище, ім`я та по батькові як батька повнолітньої особи. На підставі розпорядження голови Лохвицького районного суду від 30.05.2024 справу передано до Чорнухинського районного суду для розгляду. Ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 17.06.2024 заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. У судовому засіданні заявник заяву підтримав повністю, усвідомлює наслідки усиновлення. Крім того пояснив, що з дружиною виховує [PERSON] з раннього дитинства, навчав його, допомагав. На цей час в Україні нелегка ситуація, він і син [PERSON] є військовозобов`язаними. Вважає таке винятковим випадком. [PERSON] не є його біологічним сином, але він визнавав, визнає і буде визнавати його сином. Також хоче, щоб [PERSON] мав права на спадщину у разі його смерті, оскільки у нього є ще сини. Знає, що може скласти заповіт на [PERSON] у нотаріуса. Також повідомив, що наразі у суді проводяться судові засідання щодо визнання батьківства щодо іншого сина. Не працює за станом здоров`я. Має у власності сільськогосподарську техніку, автомобіль, мотоцикл, мопед, земельну ділянку. Хоче визнати законно сином [PERSON] , що він є йому рідним сином та внести зміни до актового запису про народження. Виходив з бажання дитини. На цей час він бцде проходить військову службу і невідомо, що з ним може статись. Раніше виходив з того, що для створення сім`ї не обов`язково реєструвати шлюб. Тому з дружиною зареєстрували шлюб тільки у 2018 році. Він та [PERSON] мають бажання юридично оформити родинні зв`язки для того, щоб мати всі права та виконувати обов`язки, як батько та син, передбачені чинним законодавством. [PERSON] у судове засідання призначене на 26.07.2024 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі у зв`язку з мобілізацією до лав Збройних Сил України, на підтвердження надав копію повістки на 23.07.2024 (а.с.75). Заінтересована особа [PERSON] пояснила, що вона дає свою згоду на усиновлення її сина [PERSON] заявником, оскільки вони тривалий час проживають разом однією сім`єю, між її чоловіком і сином склалися батьківські відносини, у них з заявником є спільний син. З заявником одружились та повінчались тільки у 2018 році. Зараз нестабільний час в країні, щоб потім не прийшлося доказувати, що вони родина. Невпевнена у завтрашньому дні і не може сказати, що буде з її сином чи чоловіком. Їй відомо, що у суді проводяться судові засідання щодо визнання батьківства щодо іншого сина, який проживає разом з ними. [PERSON] заяву про усиновлення підтримав, надав згоду на усиновлення. Повідомив, що [PERSON] виховував його як власного сина та повністю матеріально його забезпечував, піклувався про його здоров`я. Між ними дружні стосунки, не дивлячись на те, що він є повнолітнім, заявник продовжує про нього піклуватися як про рідного сина, у них панують відносини довіри, поваги та допомоги одне про одного, як між батьком та сином. Він називає і вважає його своїм батьком, а [PERSON] його сином. Його рідний батько [PERSON] , з ним не спілкувався, родинних зв`язків не підтримував, матеріальної допомоги не надавав, був позбавлений батьківських прав. Представник Лохвицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, надав суду заяву про визнання заяви в повному обсязі (а.с.43,44). Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню зважаючи на таке. Судом встановлено, що заявник з 11.09.2018 перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка має дитину від іншого чоловіка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с.15,17). Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON] , його батьком є [PERSON] . Шлюб між ним та [PERSON] розірвано 24.09.2003 (а.с.17,16). Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 27.10.2006, яке набрало законної сили 27.11.2006, [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] (а.с.21-22). Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 22.04.2024 [PERSON] проживає у будинку, разом з дружиною, сином [PERSON] та [PERSON] , який належить в рівних частках заявнику та його дружині [PERSON] . н апідставі договору купівлі-продажу будинку від 20.02.2007, зареєстрованого в реєстрі за №239. Будинок газифікований, без водовідведення та водопостачання, стан приміщення, матеріально-побутові умови проживання задовільні (а.с.23,24,25,26,27,28,30). З свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 02.10.2018 [PERSON] , [INFO] , видно, що його батьками є [PERSON] і [PERSON] (а.с.66). Відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі Лохвицького районного суду Полтавської області від 13.06.2024, на розгляді суду перебуває справа №538/1055/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Лохвицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжнародного управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства (а.с.69). [PERSON] , відповідно до нотаріально посвідченої заяви, зареєстрованої в реєстрі за №98, надала згоду на усиновлення своєї дитини [PERSON] , [INFO] , її чоловіком [PERSON] (а.с.70,76). Відповідно до ч.1 ст.207 Сімейного кодексу України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.213 СК Українипереважне право на усиновлення дитини має громадянин України, у сім`ї якого виховується дитина, який є чоловіком матері, дружиною батька дитини, яка усиновлюється. Правові наслідки усиновлення визначені статтею 232 СК України. Відповідно до ст. 232 СК Україниз моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 232 СК Україниусиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Отже, в контексті положень законодавства про усиновлення та батьківство, усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися питаннями її виховання та розвитку таким чином і обсягом, яке в мінімальному значенні закріплено у законодавстві та диктується загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання, у звичайних побутових обставинах. Статтею 208 Сімейного кодексу України визначено, що усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу). У виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. У цьому разі суд бере до уваги сімейний стан усиновлювача, зокрема, відсутність у нього своїх дітей, та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 211 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновленнябатьківських прав» при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав необхідно виходити з положень Конституції України і додержуватися норм Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Законів України «Про охорону дитинства» та «Про міжнародне приватне право», Конвенції про права дитини, Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах і Протоколу до неї 1997 року, інших нормативно-правових актів України з питань захисту прав дитини, усиновлення, опіки і піклування. Пунктом 3 вказаної Постанови визначено, що у зв`язку із включенням у Сімейний Кодекс правових норм про усиновлення повнолітньої особи необхідно брати до уваги, що така особа може бути усиновлена лише у виняткових випадках, зокрема якщо вона є сиротою або була позбавлена батьківського піклування до досягнення повноліття. Враховуючи винятковий характер права на усиновлення повнолітньої особи, суди мають установлювати при розгляді справ цієї категорії додаткові обставини, зокрема необхідність усиновлення і неможливість оформлення іншого правового зв`язку між особою, яку бажають усиновити, та особою, яка хоче це зробити (складення заповіту тощо). При цьому звернення до суду із заявою про усиновлення не повинно бути зумовлене бажанням досягти іншого правового наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв`язку (можливо, вже наявного фактично). Слід також з`ясовувати наявність чи відсутність в усиновлювача своїх дітей. Закон не встановлює заборони на усиновлення повнолітньої особи тією, яка має власних дітей, проте на цей факт необхідно зважати, виходячи з обставин, що визначають можливість рідних дітей бути спадкоємцями. У кожному конкретному випадку суд при вирішенні питання про усиновлення повнолітньої особи може врахувати й інші обставини. У Сімейному Кодексі не встановлено максимального віку повнолітньої особи, яка може бути усиновлена, однак визначено мінімальну різницю у віці між нею та усиновлювачем - не менше вісімнадцяти років. Відповідно до ст.217 СК Україниусиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріально. Згідно з ст.224 СК Українисуд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1)стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2)мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3)мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4)взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5)особу дитини та стан її здоров`я; 6)ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що вона вже має або може народити дитину. Заявник забезпечений належними умовами проживання, брав активну участь у житті [PERSON] , проявляє батьківську турботу протягом тривалого часу має спільну дитину з дружиною, яка є матір`ю [PERSON] , який фактично все життя приймав заявника за свого рідного батька. [PERSON] ще в неповнолітньому віці був позбавлений батьківського піклування, оскільки його біологічний батько був позбавлений батьківських прав. Як вбачається з заяви про усиновлення, пояснень заявника та заінтересованих осіб, метою усиновлення є юридичне оформлення родинного зв`язку, який склався протягом багатьох років. Таке усиновлення буде відповідати як найкращим інтересам повнолітнього сина, стабільним, моральним, духовним та гармонійним відносинам сторін, а також не порушить не чиїх прав. Судом враховано бажання сторін, а також відсутність передбачених законом підстав, які виключають можливість усиновлення заявником повнолітньої особи. Надаючи оцінку зібраним доказам у справі, враховуючи всі обставини справи в їх сукупності та необхідності забезпечення правової визначеності, суд дійшов висновку про задоволення вимог заявника. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. За приписами ч.3 ст.231 СК України якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені у зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Згідно з ст.233 СК України на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. З огляду на викладене, у зв`язку з усиновленням та відповідним клопотанням заявника бути записаним батьком повнолітньої особи, слід внести зміни до актового запису про народження [PERSON] .. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 263-265, 293-294, 314 ЦПК України, суд,

Outcome: approved