Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідачів. 1. 30.08.2023 року [PERSON] , виконувач обов`язків керівника Біляївської окружної прокуратури (далі - позивач) звернувся з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до [PERSON] (далі відповідачка 1), СГ ТОВ «Нерубайське», з вимогами про припинення права приватної власності відповідача 1 на земельну ділянку шляхом конфіскації, припинення договору оренди земельної ділянки, припинення права користування земельною ділянкою на підставі договору оренди шляхом скасування державної реєстрації права оренди та стягнення з відповідачів судових витрат. 2. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 01.12.2016 року [PERSON] уклав договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 5121084200:01:002:0096 із СГ ТОВ «Нерубайське» (номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26050444 від 04.05.2018 року) строком на 7 років (до 2023 року), яке на даний час отримує прибуток за використання земельної ділянки на території України. Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області 26.11.2021 року прийнято рішення № 61876944 про державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] , громадянина Російської Федерації, на вищезазначену земельну ділянку (номер відомостей про речове право: 45298883 від 26.11.2021 року). Підставою для реєстрації за [PERSON] , громадянином Російської Федерації, права приватної власності на вказану земельну ділянку стало свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області 26.11.2021 року, зареєстроване в реєстрі за № 2-2623, відповідно до якого [PERSON] , громадянин Російської Федерації, отримав земельну ділянку, кадастровий номер 5121084200:01:002:0096, у спадщину після смерті [INFO] [PERSON] .. Враховуючи порушення вимог ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України, а саме [PERSON] , будучи громадянином Російської Федерації, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 26.11.2021 року по даний час) не відчужив її, що, на думку представника позивача, є беззаперечно обґрунтованими підставами для припинення права власності вказаної особи на земельну ділянку шляхом конфіскації вказаної землі на користь держави. Разом з тим, ураховуючи, що право приватної власності [PERSON] , громадянина Російської Федерації, на спірну земельну ділянку має бути припинено у примусовому порядку та остання має перейти до земель державної власності, то будь-які правовідносини щодо вказаної ділянки, які виникли між відповідачем 1 та іншими особами, у тому числі і правовідносини, що склалися між [PERSON] та СГ ТОВ «Нерубайське» на підставі договору оренди землі від 01.12.2016 року мають бути припинені шляхом припинення договору оренди землі та скасування державної реєстрації права оренди. 3. Відповідач 1 відзив на позов не надав. 4. 17.11.2023 року від представника СГ ТОВ «Нерубайське» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що 24.02.2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні було введено військовий стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації. Майже кожна країна запровадила певні обмеження, зокрема, і для громадян Російської Федерації. Підпунктом 1 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 року передбачається, що на час дії воєнного стану забороняється вчинення будь-який нотаріальних дій за зверненням громадян Російської Федерації та юридичних осіб. Це означає, що громадяни країни агресора не можуть вчиняти жодної угоди, яка підлягає нотаріальному посвідченню. Додатково Постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 року було визначено, що виконання будь-якого договору стороною якого є фізична чи юридична особа країни агресора, забороняється та будуть визнані нікчемними. Окремо вказує на те, що з моменту отримання відповідачем 1 права власності на земельну ділянку (26.11.2021 року) та моменту введення заборони вчинення громадянами країни агресора нотаріальних дій (28.02.2022 року) минуло лише 4 місяці та 2 дні. (а.с. 121-123) 5. 30.11.2023 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив в порядку ст.ст. 178, 179 ЦПК України, в якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Щодо тверджень представника відповідача про те, що [PERSON] , громадянин країни агресора, не порушив річний строк на відчуження земельної ділянки, оскільки протягом цього строку було введено заборону на здійснення будь-яких реєстраційних та нотаріальних правочинів громадянами Російської федерації зазначив, що положення ст.ст. 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст. 80 ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 та інших норм ЗК України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч. 2 ст. 81 ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. За змістом ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. 2 ст. 145 ЗК України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Відлік річного строку для добровільного відчуження земельної ділянки починається з дати отримання витягу. Якщо іноземець (особа без громадянства) має намір добровільно відчужити земельну ділянку сільськогосподарського призначення, він може це зробити шляхом укладення відповідної цивільно-правової угоди (купівлі- продажу, міни, дарування тощо). Якщо успадкована земельна ділянка перебуває в оренді, то згідно зі ст. 9 ЗУ «Про оренду землі» орендар має переважне право на придбання її у власність, за умови, що відповідно до закону він може мати у власності таку ділянку та сплачує ціну, за якою вона продається. Представником відповідача 2 не було надано жодних доказів на підтвердження того, що починаючи з 26.11.2021 року відповідачем 1 вчинялись будь-які дії, що свідчили б про намір реалізації спірної земельної ділянки на користь інших осіб. (а.с. 125-129) 6. 06.12.2023 року від представника ГУ Держгеокадастру в Одеській області, на адресу суду через систему документообігу «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, в яких представник ГУ Держгеокадастру в Одеській області просить позовні вимоги Біляївської окружної прокуратури Одеської області задовольнити в повному обсязі. Додатковими поясненнями представник ГУ Держгеокадастру в Одеській області підтримав позицію Біляївської окружної прокуратури Одеської області, викладену в позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву, в повному обсязі. (а.с. 137-140) ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 7. До матеріалів позовної заяви стороною позивача було долучено заяву про забезпечення позову в порядку ст. 149 ЦПК України, шляхом накладення арешту на земельну ділянку. (а.с. 96-103) 8. Прокурор у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. (а.с. 165). 9. Представник ГУ Держгеокадастру в Одеській області у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. (а.с. 164). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 10. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2023 року, цивільну справу № 496/6069/23, передано на розгляд головуючій судді Біляївського районного суду Одеської області Портній О.П. (а.с. 106-107) 11. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області [PERSON] від 06.09.2023 року було відкрито загальне позовне провадження, з проведенням підготовчого судового засідання. Окрім того, відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 108) 12. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. від 06.09.2023 року заяву представника позивача про забезпечення позову було задоволено. (а.с. 109-112) 13. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. від 18.04.2024 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до розгляду по суті. (а.с. 158) 14. Відповідач 1, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 15. Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 16. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 17. Судом встановлено, що 04.05.2018 року [PERSON] , реєстратором ДП «Центр обслуговування громадян» Одеської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 4,7788 гектарів, кадастровий номер 5121084200:01:002:0096, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1547870851210, номер відомостей про речове право: 26050365, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (параметри запиту: право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на кадастровий номер земельної ділянки: 5121084200:01:002:0096), номер інформаційної довідки: 336588051 від 22.06.2023 року. (а.с. 17-20) 18. Право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 4,7788 гектарів, кадастровий номер 5121084200:01:002:0096, також підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 263148, виданого на підставі розпорядження Біляївської районної державної адміністрації № 890/2004 від 03.12.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Біляївської районної державної адміністрації Одеської області за № 01.05.516.00152. (а.с. 72-73) 19. Відповідно до вказаної інформаційної довідки, 04.05.2018 року [PERSON] , реєстратором ДП «Центр обслуговування громадян» Одеської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано інше речове право: 26050444 за СГ ТОВ «Нерубайське» на підставі Договору оренди землі № 40 від 01.12.2016 року, орендодавець: [PERSON] . 20. Право оренди у СГ ТОВ «Нерубайське» також підтверджується копією Договору оренди землі № 40, укладеного 01.12.2016 року між [PERSON] та СГ ТОВ «Нерубайське», де предметом договору вказана земельна ділянка площею 4,78 гектарів, кадастровий номер 5121084200:01:002:0096, та копією Акту прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 01.12.2016 року № 40, від 01.12.2016 року (а.с. 74-77, 78) 21. З інформації, наявної в інформаційній довідці вбачається, що 26.11.2021 року Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області зареєстровано речове право: 45298883 за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , країна громадянства: Російська Федерація, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області 26.11.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2623. Разом з проведення реєстрації речового права Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області 26.11.2021 року були внесені зміни до іншого речового права: 26050444, а саме видалено [PERSON] , як орендодавця та додано [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , країна громадянства: Російська Федерація. 22. Право власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , громадянина Російської Федерації, підтверджується також копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області 26.11.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2623. (а.с. 71) 23. З інформації наявної в Державному земельному кадастру вбачається, що земельна ділянка площею 4,7788 гектарів, кадастровий номер 5121084200:01:002:0096, з цільовим призначенням 01.01. Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області та передана в оренду СГ ТОВ «Нерубайське» строком на 7 (сім) років з правом пролонгації з 04.05.2018 року. (а.с. 21-22) 24. Відповідно до копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5111706162019 від 13.09.2019 року земельна ділянка площею 4,7788 гектарів, розташована на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, кадастровий номер 5121084200:01:002:0096, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (А.01.01.), склад угідь якої рілля 4,7788 гектарів, належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] та передана в оренду СГ ТОВ «Нерубайське» строком на 7 (сім) років, дата державної реєстрації речового права 04.05.2018 року. Відомості про обмеження у використання земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, не зареєстровані. (а.с. 23-28) 25. Відповідно до копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9902571112021 від 22.11.2021 року земельна ділянка площею 4,7788 гектарів, розташована на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, кадастровий номер 5121084200:01:002:0096, та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (А.01.01.), склад угідь: рілля 4,7788 гектарів. Відомості про обмеження у використання земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, не зареєстровані. (а.с. 29-33) 26. Згідно копії Поземельної книги Управління Держгеокадастру у Біляївському районі Одеської області, відкритої 15.02.2005 року на земельну ділянку, кадастровий номер 5121084200:01:002:0096, земельна ділянка площею 4,7788 гектарів, розташована на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, цільове призначення: категорія земель землі сільськогосподарського призначення; вид використання А.01.01.; код цільового призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, експлікація земельних угідь: рілля 4,7788 гектарів, передана в оренду СГ ТОВ «Нерубайське» на строк 7 років, дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 04.05.2018 року. (а.с. 34-70) 27. В розділі 3 вказаної Поземельної книги, наявний запис про виникнення права у [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 26.11.2021 року, реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав: 45298883, орган, що здійснив реєстрацію: Біляївська районна державна нотаріальна контора, Одеський районний нотаріальний округ. 28. Біляївською окружною прокуратурою було скеровано на адресу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Повідомлення у порядку ч. 4 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» від 23.03.2023 року про факт порушення [PERSON] , громадянином Російської Федерації, вимог земельного законодавства з проханням терміново повідомити Біляївську окружну прокуратуру про вжиті ГУ Держгеокадастру в Одеській області заходи щодо конфіскації земельної ділянки сільськогосподарського призначення із кадастровим номером 5121084200:01:002:0096 площею 4,7788 гектарів, що розташована на території Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області на користь держави. (а.с. 89-92) 29. ГУ Держгеокадастру в Одеській області листом від 21.04.2023 року за № 10-15-0.6-1579/2-23 повідомило Біляївську окружну прокуратуру, що заходи державного контролю щодо вказаної земельної ділянки не проводилися, позови щодо конфіскації зазначеної земельної ділянки не проводилися. Додатково повідомлено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 року № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» (зі змінами) припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні». (а.с. 93-94) 30. Біляївською окружною прокуратурою було скеровано на адресу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Повідомлення у порядку ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» від 27.06.2023 року про готовність позовної заяви в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру в Одеській області до [PERSON] , СГ ТОВ «Нерубайське» про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави, припинення права користування земельною ділянкою, а також відповідну заяву про забезпечення позову, а також, що вказані документи будуть скеровані до суду. (а.с. 95) V. Оцінка Суду. 31. Згідно із ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. 32. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). 33. Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України (далі - ЗК України). 34. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. 35. Згідно із ст. 19 ЗК України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. 36. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). 37. У відповідності до ч. 5 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. 38. Частиною ч. 2 ст. 81 ЗК України передбачено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. 39. Вимогами даної статті визначено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки вищевказаних категорій з наступних підстав: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини. 40. Правовідносини, пов`язані з набуттям прав на землі сільськогосподарського призначення, прийнятих у спадщину нерезидентами, у т. ч. іноземними громадянами, врегульовано ч. 4 ст. 81 ЗК України, якою передбачено, що нерезиденти, у т. ч. іноземні громадяни, які успадкували право на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, зобов`язані відчужити її після реєстрації вказаних прав протягом одного року. 41. Згідно із п. «е» ч. 1 ст. 140 ЗК України, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. 42. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. 43. У силу ч. 4 ст. 145 ЗК України, конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. 44. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 38, ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. 45. Судом встановлено та підтверджується дослідженими письмовими доказами, що громадянин Російської Федерації [PERSON] , в порядку спадкування, набув право власності на земельну ділянку площею 4,7788 гектарів, яка розташована на території Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, кадастровий номер 5121084200:01:002:0096, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у 2021 році (номер запису про речове право: 26050365, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1547870851210). 46. Однак, у подальшому та по даний час земельну ділянку ним самостійно не відчужено, чим порушено річний строк, установлений ч. 4 ст. 81 ЗК України. 47. Про відсутність у відповідача-1 наміру виконати обов`язок щодо відчуження спірної земельної ділянки свідчить пролонгація договору оренди землі № 40, укладеного 01.12.2016 року з СГ ТОВ «Нерубайське». 48. За встановлених обставин, враховуючи вказане вище суд дійшов висновку про наявність правових підстав для конфіскації спірної земельної ділянки у власність держави, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. 49. Щодо припинення договору оренди земельної ділянки та припинення права СГ ТОВ «Нерубайське» на користування земельною ділянкою, яка є предметом спору в даній справі, суд дійшов наступного висновку. 50. Пунктом 7 ч. 2 ст.\~16\~ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення правовідношення. 51. Частиною 2 ст.\~412\~ЦК України визначено, що право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом. 52. Приписами абз. «б» ст.\~141\~ЗК України передбачено, що підставами для припинення права користування земельною ділянкою є вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених законом. 53. Абзацом «в» ст.\~143\~ЗК України передбачено, що примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. 54. Згідно ч.ч. 1, ч. 2 ст. 145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може належати їй на праві власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. 55. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст.\~148-1\~ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. 53. Водночас, ч. 5 ст.\~148-1\~ЗК України встановлено, що вимоги цієї статті поширюються на випадки переходу повноважень з розпорядження земельними ділянками державної власності від одного органу до іншого, а також при переході права власності на земельні ділянки від держави до територіальної громади і навпаки та при переході права власності на земельні ділянки від однієї територіальної громади до іншої. 54. Тобто, цією нормою передбачено виключний перелік підстав переходу прав на землю, серед яких конфіскація земельної ділянки за рішенням суду - не передбачена. 55. Окрім того, ст.\~31\~Закону України\~«Про оренду\~землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом, поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря, смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у\~статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки, ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. 56. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. 57. Враховуючи заявлену прокурором позовну вимогу про конфіскацію земельної ділянки, що належить на праві приватної власності громадянину Російської Федерації [PERSON] , та яка, у подальшому, підлягає продажу на земельних торгах, права попереднього власника та обов`язки третіх осіб на цю землю (право оренди СГ ТОВ «Нерубайське») не можуть перейти до нового власника земельної ділянки, а тому підлягають припиненню за рішенням суду. 58. Щодо правомірності та пропорційності втручання у право власності. 59. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів». 60. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18.09.2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11.03.2003 року «Новоселецький проти України», від 01.06.2006 року «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. 61. У практиці ЄСПЛ (зокрема рішення у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986 року, «Щокін проти України» від 14.10.2010 року, «Сєрков проти України» від 07.07.2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009 року, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини (далі Перший протокол), а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. 62. Так, звернення прокурора з вказаним позовом є законним, оскільки ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наділено прокурора правом на звернення до суду за захистом інтересів держави у випадку коли захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. 63. Оскільки ГУ Держгеокадастру у Одеській області, яке здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, самостійно не реалізувало процесуальне право на подання позову про конфіскацію земельної ділянки, то наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2020 року по справі № 912/2385/18. 64. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільний», «публічний» інтерес, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». 65. Звернення прокурора з вказаним позовом до суду беззаперечно переслідує «суспільний», «публічний» інтерес, оскільки реагування прокурора у даному випадку спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності використання іноземним громадянином земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яке відбувається з порушенням вимог чинного законодавства. 66. Окрім того, втручання держави шляхом пред`явлення прокурором цього позову та ухвалення судом відповідного рішення відповідає принципу «пропорційності», який передбачає дотримання справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними із втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 року, «Новоселицький проти України» від 11.03.2003 року, «Федоренко проти України» від 01.06.2006 року). 67. Отже, за відсутності добровільного відчуження іноземним громадянином протягом року після набуття права власності та по теперішній час успадкованої земельної ділянки сільськогосподарського призначення, право власності на неї підлягає припиненню шляхом її конфіскації за рішенням суду на користь держави, а сама земельна ділянка продажу на земельних торгах, відповідатиме нормам чинного законодавства. 68. Зазначений спосіб захисту прав відповідає положенням ч. 4 ст. 81, ч.ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України. 69. Задоволення такого позову призведе до відновлення порушених прав та законних інтересів держави, виходячи з того, що стан збереження земель сільськогосподарського призначення має загальнонаціональне значення. 70. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. 71. За встановлених обставин, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокуратури , в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. 72. Щодо заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 06.06.2023 року, суд зазначає наступне. 73. Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст.\~158\~ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. 74. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. 75. Враховуючи, що учасниками справи не заявлено вмотивованого клопотання про скасування арешту земельної ділянки, то такі заходи забезпечення позову продовжують діяти відповідно до положень ст. 158 ЦПК України. VI. Розподіл судових витрат між сторонами 72. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів солідарно судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно платіжної інструкції № 1682 від 10.08.2023 року (а.с. 104) позивачем було сплачено 1342,00 гривні судового збору за подачу заяви про забезпечення позову та згідно платіжної інструкції № 1681 від 10.08.2023 року (а.с. 105) позивачем було сплачено 8052,00 гривні судового збору за подачу позовної заяви, разом 9394,00 гривні, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, тобто по 4697,00 гривень з кожного.

Outcome: approved