Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

28.07.2023 позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, стягнутих згідно з судовим наказом Хортицького районного суду м.Запоріжжя №337/358/21 від 09.03.2021 на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за період часу з 29.01.2021 по 01.07.2023 в сукупному розмірі 32 462,75грн. Позов мотивувала тим, що вони перебували з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 24.09.2011р. Від цього шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] .. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 02.02.2021 шлюб розірвано. Судовим наказом Хортицького районного суду м.Запоріжжя №337/358/21 від 09.03.2021 з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.01.2021 і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Однак відповідач аліментні зобов`язання належним чином не виконував. В 2021 році допустив заборгованість по аліментам на суму 9825,94грн, в 2022 році - 5925,01грн, у 2023 році станом на 01 травня - 8055,00грн, у травні - 6957,50грн, у червні - 1700,00грн. Загальна сума боргу складає 32462,75грн. Вона неодноразово зверталась до відповідача з пропозицією вирішити спірне питання мирним шляхом, але останній від неї переховується за межами України, від будь-якого контакту з нею та державним виконавцем ухиляється, у зв`язку з чим на даний час вирішується питання про оголошення його у розшук. Вона вважає, що неналежне виконання відповідачем своїх аліментних зобов`язань є наслідком його зловмисної волі, оскільки він увесь час, за який утворилась заборгованість, перебував за кордоном, працював та отримував доходи, жив у власне задоволення, ніколи не перебував в умовах воєнного стану, будь-які поважні причини невиконання свого батьківського обов`язку утримувати неповнолітню дитину у нього відсутні. Щоб захистити права своєї, вона змушена звернутись до суду з цим позовом. Вважає, що розмір неустойки по аліментам, що підлягає стягненню, має дорівнювати сумі боргу, яку допускав відповідач, оскільки не існує жодних строків давності у аліментних зобов`язаннях. Відтак вона просить стягнути пеню в розмірі 32462,75грн. Ухвалою суду від 31.07.2023 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за цим позовом та призначено її судовий розгляд по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 24.08.2023 до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] - адвоката Середи Д.М. на вказаний позов, в якому відповідач та його представник позов не визнали повністю та зазначили, що з боку відповідача були здійснені незначні затримки по сплаті аліментів, що пов`язано з тим, що він, навіть перебуваючи на цей час за межами України, мав певні фінансові труднощі, які викликані відсутністю постійного заробітку та доходу, який би дозволяв йому сплачувати аліменти на утримання сина у встановлений строк та в повному обсязі. Як тільки його фінансове становище покращувалось, він відразу намагався погасити незначну заборгованість по аліментам разом зі сплатою нарахованих аліментів за відповідний місяць. Він жодного разу не відмовлявся від утримання свого сина та не ухилявся від сплати аліментів. Навіть при відсутності судового рішення про стягнення з нього аліментів після припинення шлюбних відносин з позивачкою він систематично в добровільному порядку надавав сину фінансову допомогу. Ще одним фактором його невинуватості у виникненні заборгованості є те, що державний виконавець здійснював невірний розрахунок заборгованості, а саме зараховував сплачені ним кошти на той місяць, в якому здійснювалась оплата, а не на той місяць, за який він фактично вніс платіж згідно з банківською квитанцією. Оскільки сума до сплати кожного місяця є різною, сума нарахованих аліментів за попередній місяць була меншою за поточний, тому і виникла заборгованість. Згідно з наданим позивачкою розрахунком заборгованості по аліментам, складеним державним виконавцем 13.01.2023, у період з січня 2021 по грудень 2022 відповідач не сплачував аліменти в січні, березні та грудні 2021. При цьому, у більшій частині цього періоду він сплатив аліменти сумою, більшою за нараховану. Сплачуючи поточну заборгованість, він намагався сплатити заборгованість за минулі періоди та станом на 07.08.2023 він повністю погасив усю наявну перед позивачкою заборгованість по аліментам. Крім того, позивачкою до позову не був доданий розрахунок пені по аліментам. Вважає, що його вини у виникненні заборгованості по аліментам не має, вона виникла з незалежних від нього причин, зокрема, через скрутне економічне становище, неправомірні дії державного виконавця щодо розрахунку заборгованості. Тому підстав для стягнення з нього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів немає. Просить в позові відмовити. 12.09.2023 від позивачки [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій вона підтримала заявлений нею позов та зазначила, що доводи відповідача є недоведеними. Зокрема, він не надав доказів своїх фінансових труднощів та їх причин. Оскільки заборгованість сягнула розміру, за якого на майно відповідача було накладено арешт та внесено подання про його розшук, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження ВП №70005314, то вимога про стягнення пені є законною та обґрунтованою. Щодо неправильності розрахунку державного виконавця про розмір заборгованості, то відповідач не скористався своїм правом оскаржити дії або рішення державного виконавця у встановленому законом порядку. Позивачка стверджує, що розрахунок пені по аліментам у повній мірі є тотожним розрахунку боргу, складеним державним виконавцем, оскільки сума пені, пред`явлена у позові, становить 100% сукупної суми заборгованості, яка періодично, в різні періоди виникла у відповідача. Зазначене повністю узгоджується з вимогами ст.194 СК України. Також пеня по аліментам - це некредитні відносини. Жодною нормою закону чи прецедентною практикою ВС або ЄСПЛ на позивачку не покладено обов`язку надавати будь-які розрахунки. Наявність заборгованості по аліментам за відсутності інших доведених реабілітуючих обставин є наслідком ухилення від їх сплати, а й відтак тягне за собою наслідки, визначені законом. Просить позов задовольнити. 03.11.2023р. до суду надійшла заява позивачки [PERSON] та її представника [PERSON] від 01.11.2023 про уточнення позовних вимог у частині розміру стягуваної пені, в якій п.61 первісної позовної заяви було викладено в новій редакції, за змістом якої позивачка просить стягнути з [PERSON] пеню (неустойки) за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2021р. по 16.10.2023р. в сумі 132 916,18грн. Ухвалою суду від 29.01.2024 в прийнятті до судового розгляду заяви позивачки [PERSON] та її представника [PERSON] від 01.11.2023р. про збільшення розміру позовних вимог відмовлено. 31.01.2024 до суду повторно надійшла заява представника позивачки [PERSON] - [PERSON] про уточнення позовних вимог в частині розміру стягнутої пені, в якій п.61 первісної позовної заяви було викладено в новій редакції, за змістом якої позивачка просить стягнути з [PERSON] пеню (неустойки) за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2021р. по 16.10.2023р. в сумі 132 916,18грн. з клопотанням про поновлення строку на подання зазначеної заяви. Ухвалою суду від 03.04.2024 в задоволенні клопотання представника позивачки [PERSON] - [PERSON] про поновлення процесуального строку для подання заяви про збільшення розміру позовних вимог відмовлено, заяву від 30.01.2024 про збільшення розміру позовних вимог залишено без розгляду. Постановою Запорізького апеляційного суду від 05.06.2024 зазначена ухвала суду скасована, справа направлена до суду першої інстанції для подальшого розгляду. 22.07.2024 до суду надійшло клопотання представника позивачки [PERSON] - [PERSON] про повторне, після скасування ухвали суду від 03.04.2024 вирішення питання про прийняття до розгляду заяви позивачки в частині збільшення розміру стягуваної суми пені з клопотанням про поновлення строку на її подання. 23.07.2024 до суду надійшли заперечення представника відповідача [PERSON] - адвоката Середи Д.М. на заяву про уточнення позовних вимог, в яких відповідач та його представник збільшені позовні вимоги також повністю не визнав та зазначив, що доданий до заяви позивачкою розрахунок пені за прострочення сплати аліментів не відповідає нормам чинного законодавства та правилам обчислення пені, заявлена до стягнення сума є надуманою, не має під собою жодного економічного підґрунтя, тому не може бути прийнятий судом до уваги. Просить в позові відмовити. Ухвалою суду від 24.07.2024 поновлено позивачці [PERSON] процесуальний строк для подання заяви про уточнення (збільшення) позовних вимог, заяву від 30.01.2024 про уточнення (збільшення) позовних вимог прийнято до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги (з урахуванням уточнення) підтримав повністю з підстав, викладених в заявах по суті, просить позов задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Середа Д.М. в судовому засіданні позов не визнав повністю з підстав, викладених в заявах по суті, просив в задоволенні позову відмовити повністю. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч.2 ст.141, ч.4 ст.155 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину. У відповідності до ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Суд встановив, що сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після припинення шлюбних відносин мешкає з матір`ю - позивачкою у справі (арк..15,16 т.1). Судовим наказом Хортицького районного суду м.Запоріжжя №337/358/21 від 09.03.2021 з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.01.2021 і до повноліття дитини, тобто до [INFO] (арк..90-91 т.1). Вказаний судовий наказ перебуває на примусовому виконанні в Хортицькому ВДВС у м.Запоріжжі, виконавче провадження ВП №70005314. Згідно з наданими суду матеріалами вказаного виконавчого провадження (арк..21-23, 36-40, 88-196 т.1, 1-108 т.2) заява про примусове виконання зазначеного судового наказу була подана стягувачкою [PERSON] до Хортицького ВДВС у м.Запоріжжі 06.10.2022, постанова про відкриття провадження винесена державним виконавцем 07.10.2022 (арк..92,93 т.1). Державним виконавцем здійснювався виклик боржника, перевірявся його майновий стан, накладено арешт на майно, до суду вносилось подання про розшук боржника. Постановами державного виконавця від 08.05.2023 щодо боржника [PERSON] встановлені тимчасові обмеження у праві полювання, у паві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами у зв`язку з виникнення заборгованості по аліментам станом на 01.05.2023 в розмірі 8055,00грн. (арк..103,109,111 т.1). Постановами державного виконавця від 07.08.2023 вказані тимчасові обмеження були скасовані у зв`язку з тим, що станом на 07.08.2023 заборгованість по аліментам була погашена боржником в повному обсязі (арк..36-40 т.1). Також в матеріалах виконавчого провадження міститься листування боржника [PERSON] з державним виконавцем щодо надання доказів добровільної сплати аліментів, причин виникнення заборгованості (арк..102, 117,146-147,152,155,176-179,187-189 т.1). За результатами перевірки виконавчого провадження вищестоящим органом - постанова №2/03/2023 від 23.05.2023 - дії державного виконавця в зазначеному виконавчому провадженні визнані такими, що не відповідають вимогам ч.1,2 ст.18, ч.2 ст.36, ч.2 ст.48, ч.11ст.71, ч.1 ст.76 Закону України «Про виконавче провадження», п.14 розділу VII, п.1,5 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень щодо ефективності та повноти вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання (арк.. 121-123 т.1) За результатами перевірки виконавчого провадження начальником Хортицького ВДВС у м.Запоріжжі - постанова №70005314 від 16.02.2023 - дії державного виконавця в зазначеному виконавчому провадженні визнані такими, що відповідають вимогам ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», п.4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень (арк.. 183-185 т.1). В 2021,2022 аліменти сплачувались боржником [PERSON] добровільно шляхом їх безпосереднього переказу стягувачу [PERSON] , з лютого 2023 - через депозитний рахунок ВДВС (платіжні документи на арк..156-167, 172-174 т.1, арк..2-108, 131-250 т.2, арк..1-70 т.3). Згідно з розрахунком державного виконавця від 13.01.2023 заборгованість боржника [PERSON] по аліментам на користь [PERSON] станом на 31.12.2022 становить 5925,01грн. (арк..18-19 т.1). Згідно з розрахунком від 04.07.2023 - станом на 01.07.2023 - 1700,00грн. (арк.20 т.1). Згідно з розрахунком від 02.10.2024 - станом на 30.09.2024 - 32,50грн. (арк..149-150 т.1). Згідно з розрахунком від 14.11.2023 - станом на 31.10.2023 мається переплата в сумі 300,00грн. (арк..205-206 т.1). Згідно з розрахунком від 29.11.2023 - станом на 31.10.2023 заборгованість становить 1071,75грн (арк..117-118 т.2). В межах даної справи (з урахуванням уточнення (збільшення) позовних вимог) позивачка [PERSON] вимагає стягнення з відповідача [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2021р. по 16.10.2023р. в сумі 132 916,18грн. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00). З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає позов [PERSON] частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати простроченого боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання зобов`язання. У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19 вказано на те, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої ч.1 ст.196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто в сімейному законодавстві діє презумпція вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати, яка є підставою для застосування до нього відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Спростувати цю презумпцію повинен платник аліментів, в даному випадку відповідач [PERSON] . Як встановлено судом у цій справі, після розірвання шлюбу між сторонами, їх неповнолітній син [PERSON] залишився проживати з матір`ю - позивачкою [PERSON] . За заявою останньої з відповідача [PERSON] судовим наказом Хортицького районного суду м.Запоріжжя №337/358/21 від 09.03.2021 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.01.2021 і до повноліття дитини. Для примусового виконання цей судовий наказ був пред`явлений позивачкою/стягувачкою в органи ДВС лише в жовтні 2022 року, виконавче провадження відкрито 07.10.2022. Згідно з чинним законодавством судовий наказ є особливою формою судового рішення та видається за заявою стягувача без проведення судового засідання та виклику сторін, при видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Копія судового наказу направляється боржнику після його видачі і у випадку видачі наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (ст.170 ЦПК України). Докази того, що відповідач [PERSON] отримав копію виданого щодо нього судового наказу, в справі відсутні. Разом з тим, за змістом листування відповідача з державним виконавцем після відкриття виконавчого провадження, яке міститься в наданих суду матеріалах виконавчого провадження, він знав про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів. Незважаючи на обізнаність із судовим рішенням про стягнення з аліментів, відповідач не знав конкретного точного їх розміру (в грошовому еквіваленті до 1/4 частини), який зобов`язаний був сплачувати згідно з нормами чинного законодавства України. Цей розмір був розрахований державним виконавцем вже після пред`явлення позивачкою судового наказу для примусового виконання згідно з правилами ч.2 ст.195 СК України - як для непрацюючої особи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, виходячи з того, що відомості про наявність у відповідача офіційних джерел доходу, в т.ч. за кордоном, у виконавчому провадженні відсутні. При цьому, до моменту пред`явлення судового наказу для примусового виконання відповідач щомісячно сплачував аліменти добровільно в самостійно визначеному розмірі, що підтверджено наявними в цій справі платіжними документами та розрахунками державного виконавця і не спростовано позивачкою. Згідно з розрахунками заборгованості, які складались державним виконавцем вже під час виконавчого провадження, цей розмір був максимально наближеним до визначеного державним виконавцем, а іноді перебільшував його. Враховуючи вказане, оцінивши фактичні обставини справи, суд вважає, що вина відповідача [PERSON] , як обов`язковий елемент для стягнення неустойки (пені) згідно з ч.1 ст.196 СК України, у виникненні заборгованості по аліментам за період з 29.01.2021 (дата початку стягнення аліментів за судовим наказом) по вересень 2022 року (місяць, попередній перед відкриття виконавчого провадження), яка за останнім наявним в справі розрахунком державного виконавця від 29.11.2023 становить 1529,01грн. відсутня. У зв`язку з цим підстав для покладання на відповідача [PERSON] відповідальності у вигляді неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів до жовтня 2022 року суд не знаходить, тому в цій частині позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Щодо виникнення заборгованості по аліментам за період, починаючи з жовтня 2022, то суд встановив, що відповідач [PERSON] достовірно був обізнаний про перебування судового наказу на примусовому виконанні в органах ДВС, з грудня 2022 року він вів листування з державним виконавцем щодо визначення розміру заборгованості, надавав платіжні документи про сплату аліментів тощо. Тобто фактично з грудня 2022 відповідач був достовірно обізнаний з конкретним розміром аліментів, які повинен був перераховувати позивачці. Згідно з наявними в справі розрахунками державного виконавця цей розмір з жовтня 2022 по жовтень 2023 був незмінним - 3627,50грн. Вказаний розмір аліментів відповідач та його представник не оспорюють. Як встановлено судом, до січня 2023 року відповідач сплачував аліменти шляхом самостійного перерахування коштів на рахунок позивачки [PERSON] , а з січня 2023 - вже через депозитний рахунок ВДВС, що підтверджено наданими суду як сторонами самостійно, так і державним виконавцем платіжними документами, а також розрахунками заборгованості по аліментам, складеними державним виконавцем під час виконавчого провадження, які суд вважає належними та допустимими доказами у цій справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині визначення розміру неустойки (пені), позивачка та її представник посилались на розрахунок заборгованості від 02.10.2023. При цьому, в подальшому сторонами подавались інші - пізніші за часом розрахунки заборгованості, в яких відомості щодо розміру сплачених відповідачем коштів та суми боргу різнились. Ухвалюючи рішення, суд бере до уваги розрахунок заборгованості по аліментам державного виконавця від 29.11.2023, який є останнім за часом в цій справі. В судовому засіданні представники сторін зазначили, що цей розрахунок ними не оскаржувався, визначений розмір заборгованості не оспорюється. Отже, з наданих суду доказів вбачається, що відповідач сплачував аліменти з жовтня 2022 по жовтень 2023 в неповному розмірі, допускав прострочення платежів, у зв`язку з чим державним виконавцем нараховувалась заборгованість по аліментам, розмір якої на кінець поточного місяця змінювався в залежності від суми сплачених боржником коштів. Згідно з розрахунком державного виконавця від 29.11.2023 відповідач [PERSON] за період з жовтня 2022 по вересень 2023 повинен був сплатити аліменти в загальному розмірі 43 530,00грн (3627,50грн х 12 міс), фактично сплатив 42 442,66грн, тобто заборгованість за цей період становить 1087,34грн (43 530,00грн - 42 442,66грн). Зазначена в цьому розрахунку заборгованість станом на кінець вересня 2023 в сумі 1224,25грн. визначена державним виконавцем з урахуванням боргу попередніх періодів (до жовтня 2022), в той же час вини відповідача у виникненні заборгованості станом на 30.09.2022 судом не встановлено. В межах цієї справи відповідач [PERSON] факту прострочення платежів, в т.ч. протягом жовтня 2022 - вересня 2023, не оспорював, що підтвердив в судовому засіданні його представник, зазначивши, зокрема, що таке прострочення відповідач допускав через тимчасові фінансові труднощі. При цьому, доводи відповідача та його представника про те, що заборгованість по аліментам була ним повністю погашена, спростовуються розрахунком державного виконавця від 29.11.2023, який достовірно вказує на наявність у відповідача протягом усього періоду стягнення заборгованості по аліментам. Сплата відповідачем протягом певного місяця аліментів в більшому розмірі, ніж визначений державним виконавцем щомісячний платіж, мала наслідком лише зменшення загальної суми боргу, а не повне його погашення. Також суд враховує, що боржник [PERSON] дій державного виконавця щодо визначення заборгованості, складених розрахунків заборгованості, в т.ч. від 29.11.2023, в установленому порядку не оскаржував. Крім того, незважаючи на те, що аліменти по своїй суті є щомісячним одноразовим платежем, який сплачується в поточному місяці до останнього числа цього місяця, відповідач з лютого 2023 перераховував аліменти на депозитний рахунок ВДВС протягом одного місяця частинами, розділяючи одноразовий платіж на декілька. Наприклад, відповідно до платіжних документів, поданих представником відповідача, а також наданих суду державним виконавцем в лютому 2023 відповідачем було внесено на депозитний рахунок ВДВС та перераховано останнім стягувачці 14.02.2023 - 30грн, 15.02.2023 - 150грн, 16.02.2023 - 150грн, 17.02.2023 - 150грн, 20.02.2023 - 150грн, 21.02.2023 - 150грн, 24.02.2023 - 150грн, 28.02.2023 - 300грн, усього 1380грн. Аналогічним чином відповідач сплачував аліменти до жовтня 2023 року. На думку суду, така поведінка відповідача суперечить якнайкращим інтересам його неповнолітнього сина, першочергові життєві потреби якого повинні бути забезпечені за рахунок аліментів, сплата яких є щомісячною та одноразовою. Оцінивши обставини справи, суд вважає, що заборгованість по аліментам за період з жовтня 2022 по вересень 2023 включно виникла з вини відповідача [PERSON] , який, будучи достовірно обізнаним про свій обов`язок зі сплати аліментів на користь позивачки, їх розмір, заходів для належного виконання цього обов`язку не вжив, сплачував аліменти не в повному розмірі, не одноразовим платежем, несвоєчасно. При цьому, в порушення вимог ст.12,13,81 ЦПК України відповідач та його представник в межах цієї справи не надали доказів на підтвердження того, що заборгованість по аліментам виникла з незалежних від нього причин. Обґрунтовуючи прострочення сплати аліментів скрутним матеріальним становищем, вони ці доводи в належний спосіб суду не довели і відповідно презумпцію винуватості відповідача у виникненні заборгованості не спростували. Отже, за вказаних обставин суд приходить до висновку про наявність у позивачки на підставі ст.196 СК України права на стягнення неустойки (пені) за період прострочення сплати аліментів з жовтня 2022 по вересень 2023 включно. В межах цієї справи позивачка вимагає стягнення пені за прострочення сплати аліментів до 16.10.2023. Однак, оскільки, як вже зазначалось, аліменти є щомісячним одноразовим платежем і за жовтень 2023 вони повинні бути сплачені до 31.10.2023, підстав вираховувати заборгованість і пеню по 16.10.2023 немає. При визначенні розміру пені суд виходить з того, що за вимогами ч.1 ст.196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Максимальний розмір неустойки за прострочення сплати аліментів не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. Тобто за змістом вказаної статті, з урахуванням того, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, при розгляді спорів про стягнення на підставі ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Крім того, при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, які виникли у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а лише згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць, а не в рахунок майбутніх платежів. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Однак, перевіривши наданий позивачкою та її представником розрахунок пені, суд вважає, що він здійснений не у відповідності до вказаних вимог законодавства та усталеної судової практики, зокрема, пеня розрахована без урахування дня фактичної сплати аліментів, на загальну суму боргу на кінець місяця, а не на заборгованість по конкретному щомісячному платежу. Як вже зазначалось, відповідач здійснював сплату аліментів, іноді в меншому, а іноді в більшому розмірі, ніж щомісячний платіж, переплачені суми йшли на погашення боргу попереднього періоду, що підтверджується як розрахунком заборгованості державного виконавця від 29.11.2023, так і платіжними документами про перерахування коштів в період жовтень 2022 - жовтень 2023 (арк.21-108 т.2), які суд приймає до уваги при визначенні розміру неустойки (пені), передбаченої ст.196 СК України. У зв`язку з цим суд здійснює власний розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з жовтня 2022 по вересень 2023 включно за вищенаведеною формулою з урахуванням часткової сплати аліментів, розміру фактично сплаченої суми та дати фактичної сплати. Розрахунок наведений в таблиці нижче: Дата і сума платежуПеріод прострочкиРозрахунок пеніЗалишок боргу (+переплата) після платежу Аліменти за жовтень 2022 - 3627,50грн. 09.10.2022 4020,10грн--+392,60грн (погашення боргу минулого періоду) Аліменти за листопад 2022 - 3627,50грн. 12.11.2022 3015,08грн.--612,42грн 05.12.2022 3015,08грн.З 01.12.2022 по 04.12.2022 - 4 дня612,42грн х4 х 1%=30,62грн+2402,66грн (аліменти за грудень 2022) Аліменти за грудень 2022 - 3627,50грн. 05.12.2022 2402,66грн--1224,84грн 14.02.2022 30,00грнЗ 01.01.2023 по 13.02.2023 - 44 дня30,00грн х44 х 1%=13,20грн1194,84грн 15.02.2023 150,00грнЗ 01.01.2023 по 14.02.2023 - 45 дня150,00грн х45 х1%=67,50грн1044,84грн 16.02.2023 150,00грнЗ 01.01.2023 по 15.02.2023 - 46 днів150,00грн х46 х 1%=69,00грн894,84грн 17.02.2023 150,00грнЗ 01.01.2023 по 16.02.2023 - 47 днів150,00грн х47 х 1%=70,50грн744,84грн 20.02.2023 150,00грнЗ 01.01.2023 по 19.02.2023 - 50днів150,00грн х50 х 1%=75,00грн594,84грн 21.02.2023 150,00грнЗ 01.01.2023 по 20.02.2023 - 51дн150,00грн х51 х 1%=76,50грн444,84грн 22.02.2023 150,00грнЗ 01.01.2023 по 21.02.2023 - 52дн150,00гр х52 х 1%=78,00грн294,84грн 24.02.2023 150,00грнЗ 01.01.2023 по 23.02.2023 - 54дн150,00грн х54 х 1%=81,00грн144,84грн 28.02.2023 300,00грнЗ 01.01.2023 по 27.02.2023 - 58дн144,84грн х58 х 1%=84,00грн+155,16(аліменти за січень 2023) Аліменти за січень 2023 - 3627,50грн. 28.02.2023 155,16грнЗ 01.02.2023 по 27.02.2023 - 27дн155,16грн х27 х 1%=41,89грн3472,34грн 01.03.2023 150,00грнЗ 01.02.2023 по 28.02.2023 - 28дн150,00грн х28 х 1%=42,00грн3322,34грн 02.03.2023 175,00грнЗ 01.02.2023 по 01.03.2023 - 29дн175,00грн х29 х 1%=50,75грн3147,34грн 13.03.2023 1225,00грнЗ 01.02.2023 по 12.03.2023 - 40дн1225,00грн х40 х 1%=490,00грн1922,34грн 17.03.2023 700,00грнЗ 01.02.2023 по 16.03.2023 - 44дн700,00грн х44 х 1%=308,00грн1222,34грн 24.03.2023 875грнЗ 01.02.2023 по 23.03.2023 - 51дн875,00грн х51 х 1%=446,25грн347,34грн 04.04.2023 1050,00грнЗ 01.02.2023 по 03.04.2023 - 62дн347,34грн х62 х 1%=215,35грн+702,66грн (аліменти за лютий 2023) Аліменти за лютий 2023 - 3627,50грн 04.04.2023 702,66грнЗ 01.03.2022 по 03.04.2023 - 34дн702,66грн х34 х 1%=238,90грн2924,84грн 11.04.2023 875,00грнЗ 01.03.2022 по 10.04.2023 - 41дн875,00грн х41 х 1%=358,75грн2049,84грн 14.04.2023 700,00грнЗ 01.03.2022 по 13.04.2023 - 44дн700,00грн х44 х 1%=308,00грн1349,84грн 24.04.2023 875,00грнЗ 01.03.2022 по 23.04.2023 - 54дн875,00грн х54 х 1%=472,50грн474,84грн 03.05.2023 1225,00грнЗ 01.03.2022 по 02.05.2023 - 63дн474,84грн х63 х 1%=299,15грн+750,16грн (аліменти за березень 2023) Аліменти за березень 2023 - 3637,50грн 03.05.2023 750,16грнЗ 01.04.2023 по 02.05.2023 - 32дн750,16грн х32 х 1%=240,05грн2877,34грн 15.05.2023 1400,00грнЗ 01.04.2023 по 14.05.2023 - 44дн1400,00грн х44 х 1%=616,00грн1477,34грн 22.05.2023 875,00грнЗ 01.04.2023 по 21.05.2023 - 51дн875,00грн х51 х 1%=446,25грн602,34грн 30.05.2023 1225,00грнЗ 01.04.2023 по 29.05.2023 - 59дн1225,00грн х59 х 1%=355,38грн+622,66грн (аліменти за квітень 2023) Аліменти за квітень 2023 = 3627,50грн 30.05.2023 622,66грнЗ 01.05.2023 по 29.05.2023 - 29дн622,66грн/100х29 х 1%=180,57грн3004,84грн 02.06.2023 525,00грнЗ 01.05.2023 по 01.06.2023 - 31дн525,00грн х31 х 1%=162,75грн2479,84грн 07.06.2023 1520,00грнЗ 01.05.2023 по 06.06.2023 - 36дн1520,00грн х36 х 1%=547,20грн959,84грн 09.06.2023 760,00грнЗ 01.05.2023 по 08.06.2023 - 38дн760,00грн х38 х 1%=288,80грн199,84грн 16.06.2023 1900,00грнЗ 01.05.2023 по 15.06.2023 - 45дн199,84грн х45 х 1%=89,93грн+1700,16 (аліменти за травень 2023) Аліменти за травень 2023 - 3627,50грн 16.06.2023 1700,16грнЗ 01.06.2023 по 15.06.2023 - 15дн1700,16грн х15 х 1%=255,02грн1927,34грн 23.06.2023 1900,00грнЗ 01.06.2023 по 22.06.2023 - 22дн1900,00грн х22 х 1%=418,00грн27,34грн 28.06.2023 1140,00грнЗ 01.06.2023 по 27.06.2023 - 27дн27,34грн х27 х 1%=7,38грн+1112,66грн (аліменти за червень 2023) Аліменти за червень 2023 - 3627,50грн. 28.06.2023 1112,66грн--2514,84грн 29.06.2023 760,00грн--1754,84грн 30.06.2023 380,00грн--1374,84грн. 04.07.2023 180,00грнЗ 01.07.2023 по 03.07.2023 - 3дн180,00грн х3 х 1%=5,40грн1194,84грн 05.07.2023 180,00грнЗ 01.07.2023 по 04.07.2023 - 4дн180,00грн х4 х 1%=7,20грн1014,84грн 07.07.2023 390,00грнЗ 01.07.2023 по 06.07.2023 - 6дн390,00грн х6 х 1%=23,40грн624,84грн 10.07.2023 250,00грнЗ 01.07.2023 по 09.07.2023 - 9дн250,00грн х9 х 1%=22,50грн374,84грн 11.07.2023 250,00грнЗ 01.07.2023 по 10.07.2023 - 10дн250,00грн х10 х 1%=25,00грн124,84грн 12.07.2023 500,00грнЗ 01.07.2023 по 11.07.2023 - 11дн500,00грн х11 х 1%=13,73грн+375,16грн (аліменти за липень 2023) Аліменти за липень 2023 - 3627,50грн 12.07.2023 375,16грн--3252,34грн 14.07.2023 500,00грн--2752,34грн 18.07.2023 500,00грн--2252,34грн 20.07.2023 500,00грн--1752,34грн 24.07.2023 250,00грн--1502,34грн 25.07.2023 250,00грн--1252,34грн 26.07.2023 250,00грн--1002,34грн 27.07.2023 500,00грн--502,34грн 28.07.2023 250,00грн--252,34грн 31.07.2023 250,00грн--2,34грн 02.08.2023 160,00грнЗ 01.08.2023 по 01.08.2023 - 1дн2,34грн/ х1 х 1%=0,02грн+157,66грн (аліменти за серпень 2023) Аліменти за серпень 2023 -3627,50грн 02.08.2023 157,66грн--3469,83грн 03.08.2023 410,00грн--3059,84грн 04.08.2023 160,00грн--2899,84грн 08.08.2023 160,00грн--2739,84грн 09.08.2023 320,00грн--2419,84грн 11.08.2023 320,00грн--2099,84грн 14.08.2023 160,00грн--1939,84грн 15.08.2023 160,00грн--1778,84грн 16.08.2023 160,00грн--1619,84грн 17.08.2023 160,00грн--1459,84грн 21.08.2023 320,00грн--1139,84грн 23.08.2023 160,00грн--979,84грн 24.08.2023 160,00грн--819,84грн 25.08.2023 160,00грн--659,84грн 28.08.2023 320,00грн--339,84грн 29.08.2023 160,00грн--179,84грн 30.08.2023 160,00грн--19,84грн 05.09.2023 680,00грнЗ 01.09.2023 по 04.09.2023 - 4дн19,84грн х4 х 1%=0,79грн+660,16грн (аліменти за вересень 2023) Аліменти за вересень 2023 - 3627,50грн 05.09.2023 660,16грн--2967,34грн 06.09.2023 180,00грн--2787,34грн 08.09.2023 360,00грн--2427,34грн 11.09.2023 180,00грн--2247,34грн 12.09.2023 180,00грн--2067,34грн 13.09.2023 180,00грн--1887,34грн 15.09.2023 360,00грн--1527,34грн 22.09.2023 900,00грн--627,34грн 27.09.2023 540,00грн--87,34грн 04.10.2023 540,00грнЗ 01.10.2023 по 03.10.2023 - 3дн87,34грн х3 х 1%=2,60грн+452,66грн (аліменти за жовтень 2023) Усього неустойка (пеня) 7624,83грн В даному випадку визначений судом розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2022 по 30.09.2023 - 7624,83грн. перевищує розмір заборгованості за вказаний період в сумі 1087,34грн. Оскільки згідно з вимогами ст.196 СК України законодавець обмежив максимальний розмір неустойки за прострочення сплати аліментів 100% заборгованості, стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягає неустойка (пеня) в сумі 1087,34грн. Таким чином, позов [PERSON] слід задовольнити частково. Відповідно до ст.141 ЦПК України, беручи до уваги, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання цього позову до суду, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним вимогам на суму 1987,34грн., що становить 0,82% від первісно заявлених вимог (1087,34грн х 100% : 132916,18грн), судовий збір в сумі 10,90грн. (1329,16грн. х 0,82% : 100%).

Outcome: partial