Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом, уточнивши який 21.05.2024 просила суд визнати за [PERSON] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право на завершення приватизації та отримання правовстановлюючого документа про право власності на землю, щодо земельної ділянки площею 1,6112 га з кадастровим номером 1221664300:03:001:0955 та земельної ділянки площею 4,9217 га з кадастровим номером 1221884300:03:001:0956, вид цільового призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Дніпропетровська область, Криворізьким район, Новопільська сільська рада. В обґрунтування позову вказано, що [INFO] померла [PERSON] , спадкоємцем першої черги спадкування за законом якої є її донька [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказані земельні ділянки. Так, за життя [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 6,04 умовних кадастрових га без визначення меж цієї земельної частки в натурі, а тому розпочала процес виділення в натурі на місцевості земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В 2021 було виготовлено відповідну технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо земельних ділянок: площею 1,6112 га з кадастровим номером 1221884300:03:001:0955 та площею 4,9217 га з кадастровим номером 1221884300:03:001:0956. [PERSON] за життя звернулася до Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області з заявою про затвердження технічної документації та передачу у власність земельних ділянок, однак у зв`язку зі смертю закінчити процес отримання у власність земельних ділянок не змогла. Рішення Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 1948 «Про затвердження [PERSON] технічної документації землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та передачу їх їй у власність» прийнято 12.05.2023, тобто вже після смерті [PERSON] . Після смерті [PERSON] її спадкоємець [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , але 14.12.2023 [PERSON] відмолено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що право власності на вищевказані земельні ділянки не було зареєстроване за спадкодавцем у встановленому законом порядку. Представник у позові зазначила, що оскільки спадкодавець за життя не набув право власності на вищевказані земельні ділянки, за життя відносно нього не було прийнято рішення про затвердження технічної документації та визнання права власності, відповідно таке право за спадкодавцем не було зареєстроване, а отже право власності [PERSON] на спірне майно не виникло за її життя, відповідно не може бути успадковано. Натомість, [PERSON] , як спадкоємець [PERSON] , має право на визнання за нею права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю вже на своє ім`я. У зв`язку з чим, посилаючись на норми чинного законодавства та судову практику, позивач просила суд позовні вимоги задовольнити. Позивач та його представник до суду з`явилися, але від представника позивача надійшла заява, в якій вона просила суд позов задовольнити, розгляд справи проводити за їх відсутності. Відповідач Новопільська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, участь представника у розгляді справи не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила. Матеріали справи містять заяву представника відповідача про розгляд справи за відсутності їх представника, при розгляді справи покладалися на розсуд суду (а.с. 41). У зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка доводилася матір`ю заявника [PERSON] , дошлюбне прізвище якої « [PERSON] », що відповідно підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 13.02.2023 виданого Покровським відділом ДРАЦС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління МУ (м. Одеса) (а.с. 4), копіями свідоцтв про народження та одруження позивача (а.с. 5-6). За життя [PERSON] , на підставі рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05.07.2017 (справа № 177/2562/16-ц), їй встановлено факт прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , у вигляді права на земельну частку (пай), площею 6,04 умовних кадастрових га, що розташована на території Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, підтвердженого сертифікатом про право на земельну частку (пай) серії ДП 0046441 виданим Криворізькою РДА від 02.06.1997 на ім`я [PERSON] . Вказаним рішенням суду, за [PERSON] визнано право на земельну частку (пай) площею 6,04 умовних кадастрових га, що розташована на території Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] (а.с. 8-9). За життя [PERSON] , на підставі вищевказаного рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05.07.2017, з метою оформлення права власності на успадковану земельну частку (пай), отримала рішення органу місцевого самоврядування Новопільської сільської ради «Про надання їй дозволу ….» № 970 від 24.09.2021 та замовила виконання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. ТОВ «Геохора плюс» 11.11.2021 розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, кадастрові номери 1221884300:03:001:0955 та 1221884300:03:001:0956 (а.с. 10-11). Відомості про вказані земельні ділянки зареєстровано в Державному земельному кадастрі, що підтверджується Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 13-24). Як слідує зі змісту рішення Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 1948 від 12.05.2023 «Про затвердження [PERSON] технічної документації землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та передачу їх їй у власність», за життя [PERSON] реалізувала право на приватизацію вищевказаних земельних ділянок за рахунок земель сільськогосподарського призначення колективної власності КСП «Гірник», звернувшись до органу місцевого самоврядування з відповідною заявою (а.с. 12). Однак, як слідує з матеріалів справи, [PERSON] за життя не встигла оформити право власності на вищевказані земельні ділянки, у зв`язку зі смертю, адже Новопільська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області прийняла рішення про затвердження [PERSON] технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та передала її у власність [PERSON] , вже після її смерті [INFO] (а.с. 12), в той час як [PERSON] померла [INFO] (а.с. 4). Відповідно до\~ст.\~25\~ЦК України,\~здатність мати\~цивільні права\~та обов`язки\~(цивільну\~правоздатність)\~мають усі\~фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Отже, зі смертю [PERSON] припинилася її здатність набувати права, в тому числі право власності на вищевказані земельні ділянки. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У статтях 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої - п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як слідує з матеріалів спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на день відкриття спадщини [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , при цьому [PERSON] , у визначений законом строк надав до Другої криворізької державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с. 44, 45-46, 47 зворот). Заповіти від імені [PERSON] відсутні, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с. 50-51). [PERSON] , яка прийняла спадщину в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України, 14.12.2023 звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 72). Інші спадкоємці за законом відсутні (а.с. 53, 68, 78). Як слідує з рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно № 70234469 та № 70234260 від 15.11.2023 про відмову в проведенні реєстраційних дій, державний реєстратор прав на нерухоме майно відмовила у реєстрації прав на земельні ділянки з кадастровими номерами 1221884300:03:001:0955 та 1221884300:03:001:0956, у зв`язку з тим, що [PERSON] померла [INFO] , тобто до прийняття рішення Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 1948 від 12.05.2023, а отже не могла набути право власності на земельну ділянку після своєї смерті (а.с. 69-71). Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Враховуючи вищевикладене, державний нотаріус Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошина О.В. прийняла постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що право власності на вищевказані земельні ділянки не було зареєстроване у встановленому законом порядку за [PERSON] (а.с. 77). Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У частині першій статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Порядок приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, визначено ст. 25 ЗК України. Зокрема визначено, що рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Як встановлено судом, [PERSON] за життя розпочала процедуру приватизації земельної частки (паю) за рахунок земель сільськогосподарського призначення колективної власності КСП «Гірник», яку отримала у спадок від матері, але за життя не встигла завершити процедуру приватизації та право власності на земельні ділянки не набула. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами перебачений у статті 118 ЗК України. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання (ст. 118 ЗК України). Процедура розгляду відповідних заяв, визначена ст. 118 ЗК України, та згідно неї, компетентний орган (відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада) розглядає заяву в порядку визначеному законом та за наявності визначених законом підстав, приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України). ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності таких юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації. У постанові Верховного Суду\~від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, зазначено, що у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації. Подібні правові висновки\~викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц та у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17. Вказана судова практика є сталою та застосована у постанові ВС від 19.06.2024 у справі № 570/4304/20. Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. Особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця. Право на приватизацію земельних ділянок [PERSON] розпочала у встановленому законом порядку, проте до моменту її смерті не було завершено процес приватизації, а тому до [PERSON] , як єдиного спадкоємця за законом після смерті [PERSON] , в порядку спадкування за законом, перейшло саме право на завершення процесу приватизації земельних ділянок з кадастровими номерами 1221884300:03:001:0955 та 1221884300:03:001:0956, що розташовані на території Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вимоги позивача, в цій частині підлягають до задоволення. Вимоги про визнання за позивачем [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] права на отримання правовстановлюючого документа на право власності на землю, щодо вищевказаних земельних ділянок, на переконання суду є передчасними, оскільки вказаним рішенням суду за позивачем визнається право за завершення приватизації земельних ділянок, тобто право на вчинення відповідних дій для проведення цієї процедури, а не передається земельна ділянка у власність. В процесі реалізації вказаного права позивача, компетентним органом має бути розглянуто відповідні заяви [PERSON] з доданими документи, та в межах наданих повноважень прийнято відповідне рішення, що є дискреційними повноваженнями компетентного органу. У разі незгоди позивача з прийнятим рішенням, остання не позбавлена права оскаржити його в порядку визначеному законом. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позовних в частині визнання за позивачем [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] права на отримання правовстановлюючого документа на право власності на землю, оскільки такі вимоги є передчасними.

Outcome: partial