Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

Заявники в порядку ст. 109 СК України звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. Посилались на\~те,\~що 19 листопада 1995 року між ними був укладений шлюб. Під час шлюбу у них народилась дитина син [PERSON] , [INFO] . Посилаються на те, що спільне життя між ними не склалось, шлюбні відносин припинені, сторони проживають окремо. Вважають, що їхній шлюб виявився невдалим, у них різні погляди на життя. Втрачено почуття любові один до одного, сім`я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, спільного господарства сторони не ведуть, а тому вони дійшли спільної згоди, щодо розірвання їхнього шлюбу, на даний момент між ними не існує спору про місце проживання та виховання спільної дитини, майнових спорів на даний момент між ними також немає. Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] після припинення спільного проживання, проживає з батьком. Проживання з батьком відповідає інтересам дитини. Батько повністю фінансово утримує дитину, піклується про неї. У зв`язку з наведеним, згідно уточнених вимог, просили розірвати шлюб між ними, малолітню дитину залишити\~проживати з\~ батьком та встановити факт що [PERSON] , [INFO] самостійно виховує та утримує малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . В судове засідання заявники не з`явились. Від них до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримали та просили заяву задовольнити. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що остання обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 294 ЦПК справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що 19.11.1995 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького міськвиконкому м. Чернівці, актовий запис № 2364. (а/с 5). Під час даного шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а/с 10). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У постанові від 22 грудня 2021 року у справі №339/143/20 Верховний Суд визначив, що за загальним правилом за відсутності спору, щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Як вбачається з матеріалів справи, між заявниками відсутній спір щодо місця проживання та порядку утримання їх спільної дитини. (а/с 11-12). Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Заявники звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу 11.07.2024 року та на час розгляду справи із заявами про відкликання заяви в порядку ч. 4 ст. 109 СК України, дружина та чоловік до суду не звертались. За таких обставин, судом встановлено, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Щодо вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст. 315\~ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із\~частиною восьмою\~статті 7\~СК України\~регулювання сімейних\~відносин має\~здійснюватися з\~максимально можливим\~урахуванням інтересів\~дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України,\~Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини необхідно для соціального забезпечення життєдіяльності заявника та його дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Між заявниками відсутній спір щодо місця проживання та виховання їх спільних дітей. Згідно письмових пояснень [PERSON] , останній виявляє своє бажання проживати разом з його батьком [PERSON] , [INFO] . Крім того, повідомив, що його батько [PERSON] самостійно його виховує та утримує. Також зазначив, що в період з 08 серпня 2024 року по 22 серпня 2024 року він перебуває у дитячому таборі. (а/с. 35). Відповідно до довідки Чернівецької гімназії №7 ЧМР, за період навчання учня [PERSON] , 2010 року народження, його батько [PERSON] брав активну участь у спілкуванні з вчителями, брав участь у батьківських зборах, виховних заходах, тренінгах, зборах та конкурсах. Всі шкільні витрати учня несе батько. На прохання вчителів матір в школу не з`являється. (а/с 13). Відповідно до протоколу опитування [PERSON] , в порядку ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», остання є подругою сім`ї [PERSON] . Після того, як [PERSON] почав проживати окремо від [PERSON] саме він виховує сина без будь-якої допомоги зі сторони дружини, яка навіть не цікавиться життям [PERSON] . [PERSON] проводить час із сином та разом ходять на прогулянки. На даний час [PERSON] в повній мірі утримує його батько. [PERSON] купляє [PERSON] продукти та різні побутові чи розважальні речі, які бажав [PERSON] . [PERSON] взагалі не бажає знати про свого чоловіка та сина. [PERSON] уже тривалий час проживає із сином окремо, в повній мірі займається його вихованням та утриманням. (а/с 17-20). У суду не має підстав сумніватись в достовірності письмових доказів, а тому суд вважає що заявниками доведений факт, що [PERSON] , [INFO] самостійно виховує та утримує малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, зважаючи на подану спільну заяву про розірвання шлюбу, наявність договору щодо узгодженого сторонами місця проживання та порядку утримання їх спільної дитини, згоди самої дитини та згоди матері дитини, суд вважає, що подальше збереження сім`ї сторін є неможливим та таким що буде суперечити інтересам кожного з подружжя, а тому шлюб підлягає розірванню. Таким чином,\~позов обґрунтований\~та підлягає\~ задоволенню.

Outcome: approved