Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~У липні 2024 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 02 серпня 2017 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Чернігівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №1368. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та суперечки, що виникають між ними. З відповідачем подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, так як живуть окремо. Подружні відносини носять формальний характер, тому позивачка вважає подальше сімейне життя неможливим, просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, при подачі позову просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 02 серпня 2017 року сторони зареєстрували шлюб у Чернігівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №1368. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та суперечки, що виникають між сторонами. З відповідачем подружніх відносин не підтримують, спільного господарства, шлюб носить формальний характер, оскільки проживають окремо. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітню доньку сторін суд залишає проживати з матір`ю. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved