Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулась з даним позовом до суду, в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на\~утримання малолітніх\~дітей [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в твердій\~грошовій сумі\~в розмірі\~по 3196 (три тисячі сто дев`яносто шість) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. Мотивує свій позов тим, що рішенням Горохівського районного суду Волинської області у справі № 155/564/22 від 22.09.2022 р. шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від шлюбу народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Позивачка зазначає, що відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку по утриманню своїх малолітніх дітей, самостійно утримувати дітей без належної фінансової допомоги вона не має можливості, оскільки діти потребують значно більше коштів, ніж вона може заробити. Відповідач є здоровою та працездатною особою, офіційно працює та отримує достатній дохід, відповідно має можливість надавати фінансову допомогу на утримання і розвиток дітей, інші особи, які перебувають на утриманні відповідача, відсутні. Враховуючи, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі, остання просить позов задовольнити. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 10 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом. В засідання суду 05.08.2024 р. позивачка та її представник не з`явились, у письмовій заяві представник позивачки просила справу розглянути без її участі, позов задовольнити. Щодо проведення заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час і місце розгляду справи за адресою зареєстрованого місця проживання, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 05.08.2024 р. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутність чи клопотання про відкладення розгляду справи не подав, відзив на позовну заяву до суду не надходив. За згодою представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, зокрема свідоцтв про народження, сторони у справі є батьками: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.6,7). Згідно довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому/приміщенні осіб від 22.04.2024 р. №177, до складу сім`ї [PERSON] входять, зокрема, [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(а.с.8). Отже, на час подання позову до суду діти проживають з позивачем. Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 22.09.2022 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 25.10.2022 р. Згідно ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, сторони не можуть дійти згоди щодо утримання їхніх малолітніх дітей, тобто між ними існує спір з цього питання. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 184\~СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно абз. 3 п. 17\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.\~182\~СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2024 рік» визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3196 гривень. Згідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання. При цьому, на позивача покладається обов`язок доказування в частині визначення розміру аліментів, що підлягає стягненню. На відповідача покладається обов`язок довести відсутність можливості надати таку допомогу. При ухваленні рішення суд враховує, що відповідач є працездатною особою, може надавати матеріальну допомогу, інших осіб на утриманні не має. Суд також бере до уваги відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів того, що відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі, положення ст.180,200 СК України про обов`язок обох батьків утримувати дитину. Частиною 3 ст.12\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2\~ст. 77 ЦПК України). Як передбачено ст.ст.\~79,\~80\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 (три тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно. Згідно ч.1 ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З даною позовною заявою позивачка звернулась 30.05.2024 року (а.с. 1), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430\~ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно ч.2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача згідно положень ч.6 ст.141\~ЦПК України слід стягнути в користь держави судовий збір в сумі 1211 гривні 20 копійок. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial