Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що [PERSON] уклав із АТ «ОТП БАНК» кредитний договір №2036271227. 28.06.2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №28/06/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до реєстру боржників №1 до Договору факторингу позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором №2036271227 в розмірі 61 744,87 грн., з яких: 41 755,64 грн. загальна сума боргу по тілу, 11 705,92 грн. загальна сума боргу по відсотками, 8 283,31 грн. загальна сума боргу по комісії. Крім того, 01.01.2022 року між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики за №74513989. Згідно п. 1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк (строк позики), шляхом її перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив своє ознайомлення на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також погодився, що до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. 14.02.2021 року між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу за №14/06/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до реєстру боржників за №11 від 27.10.2023 року до договору факторингу - позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 30\~977,32 грн., з яких: 14\~562,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 415,32 грн. сума заборгованості за відсотками, 0 грн. сума заборгованості за пенею. Позивач зазначає, що з моменту отримання грошової вимоги до відповідача, нарахування штрафних санкцій не здійснювалось. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18.04.2024 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позову просив розглянути справу без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, крім того повідомлявся через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Вишгородського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі, жодних клопотань та заяв від нього не надходило. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. 25.07.2024 року, відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~- у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А відтак, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного: Судом встановлено: 1) Так, 27.04.2021 року [PERSON] заповнено та підписано анкету-заяву на отримання кредиту в АТ «ОТП БАНК» (а.с. 10-11). 27.04.2021 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №2036271227 (а.с. 7). Розділом 1 договору передбачені базові умови кредитування. Так, згідно п. 1.1 договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: розмір та валюта кредиту 50\~000 грн., цільове використання кредиту на споживчі цілі, комісійна винагорода за видачу кредиту 0 грн., вартість додаткових послуг 0 грн., придбання послуг зі страхування у продавця 1: «Страхування від нещасного випадку» - 1200 грн., загальний розмір кредиту 51\~200 грн. Дата остаточного повернення кредиту 27.04.2024 року. Комісія за управління кредитом 0,85% від суми кредиту, щомісячно. Згідно з п. 1.2 договору протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись: фіксована процентна ставка у розмірі 18% річних. Відповідно до п 2.1 в порядку передбаченому кредитним договором та правилами користування Банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом на рахунок погашення боргових зобов`язань, а також виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені кредитним договором та правилами кредитування. Згідно з п. 3.4 договору процентна ставка, яка визначена сторонами у п. 1.2 кредитного договору, розраховується банком на основі фіксованої процентної ставки з розрахунку річної бази нарахування процентів. За порушення (невиконання та/або неналежне виконання) боргових зобов`язань в обумовлені кредитним договором строки, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 150 грн. за кожен випадок порушення (невиконання та/або неналежного виконання) (п. 3.6.1 договору). Згідно з п. 3.11 банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за кредитним договором третій особі. Підписанням кредитного договору позичальник надає свою згоду на таке відступлення права вимоги за кредитним договором третій особі. Кредитний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами (дата кредитного договору) та всіх додатків до нього і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань по договору в повному обсязі (п. 4.3 договору). Також, 27.04.2021 року [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту де вказані основні умови кредитування (а.с. 10 -11). Так, згідно розділу 4 паспорту споживчого кредиту: процентна ставка є фіксованою та становить 18% річних; комісія за управління кредитом: 0,85% від суми кредиту; загальні витрати за кредитом складають 32\~330,15 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) складає 82\~330,15 грн.; реальна річна процентна ставка складає 42,33 % річних. Додатком №1 до паспорту споживчого кредиту є орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту (а.с. 11, на звороті), який власноруч підписаний відповідачем [PERSON] . Додатком №1 до кредитного договору №2036271227 від 27.04.2021 року є графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, який також власноруч підписаний відповідачем [PERSON] (а.с. 12). Як вбачається із заяви на видачу готівки за №42486983 від 27.04.2021 року, [PERSON] отримав від АТ «ОТП БАНК» виплату за кредитним договором №2036271227 від 27.04.2021 року у розмірі 50\~000 грн., що підтвердив власноручним підписом (а.с. 26). Таким чином, АТ «ОТП БАНК» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором. 28.06.2023 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та АТ «ОТП БАНК» укладено договір факторингу за №28/06/23, за умовами якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги щодо відповідача (а.с. 28-29). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 28.06.2023 року до даного договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором за№2036271227 в розмірі 61\~744,87 грн., з яких: 41\~755,64 грн. загальна сума боргу по тілу, 11\~705,92 грн. загальна сума боргу по відсотками, 8\~283,31 грн. загальна сума боргу по комісії (а.с. 30). Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №2036271227 від 27.04.2021 року за період з 28.06.2023 року по 29.02.2024 року заборгованість становить відповідача [PERSON] становить 61 744,87 грн., з яких: 41 755,64 грн. загальна сума боргу по тілу, 11 705,92 грн. загальна сума боргу по відсотками, 8 283,31 грн. загальна сума боргу по комісії (а.с. 27). Таким чином, між сторонами існують правовідносини з отримання/надання грошового кредиту, про що ними укладено відповідний договір кредиту. Відповідно до ст. 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У порушення зазначених норм законодавства та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором за №2036271227 від 27.04.2021 року відповідач станом на 29.02.2024 року має заборгованість у розмірі 61\~744,87 грн. На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, які б свідчили про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України - підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. В силу ч. 1 ст. 517 ЦК України - первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. З огляду на вищевказане, суд вважає, що позов в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором за №2036271227 від 27.04.2021 року в розмірі 61 744,87 грн., з яких: 41 755,64 грн. загальна сума боргу по тілу, 11 705,92 грн. загальна сума боргу по відсотками, 8 283,31 грн. загальна сума боргу по комісії підлягає задоволенню в повному обсязі. 2) Крім того, 01.01.2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики (ануїтет) №74513989 (а.с. 35). Згідно п. 1 договору за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (надалі «позику»), без забезпечення, на погоджений строк (надалі строк «позики») шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплачувати проценти позикодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах, тобто позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів та сплатити плату (проценти) від суми позики протягом строку позики згідно графіків платежів, або достроково. Відповідно до п. 2 договору умови надання Ппзики є наступними: сума позики 14\~562 грн. (п. 2.1 договору); строк позики 64 дні (п. 2.2 договору); процентна ставка (базова)/день 16% (фіксована) (п. 2.3 договору). Дата надання позики 01.01.2022 року; знижена процентна ставка/день % (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) 1,52%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день % (не застосовується в період карантину) 2,70%; пеня % день (не застосовується в період карантину) 2,70%; орієнтовна реальна річна процентна ставка % - 16456,46%; орієнтовна загальна вартість позики у грн. 24 366,64 грн. Додатком №1 до договору позики (ануїтет) за №74513989 від 01.01.2022 року є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 35, на звороті). 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір факторингу за №14/06/21, за умовами якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги щодо відповідача (а.с. 36-37). 28.07.2021 року та 27.10.2023 року було укладено додаткові угоди №2 та №12 до договору факторингу №14/06/21 (а.с. 38,39). Як вбачається з акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу за №14/06/21 від 14.06.2021 року, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, після чого, з урахуванням пункту 1.2. договору факторингу за №14/06/21 від 14.06.2021 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 40). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 27.10.2023 року до даного договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики за №74513989 в розмірі: 30\~977.32 грн., з яких: 14\~562 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 16\~415,32 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 41). Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №74513989 від 01.01.2022 року за період з 27.10.2023 року по 29.02.2024 року заборгованість відповідача [PERSON] становить 30 977.32 грн., з яких: 14 562,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 415,32 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 42). Щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором позики №74513989 суд зазначає про наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У ст. 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтями 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Згідно ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом крипографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі (ст. 4 Закону). Статтею 6 даного Закону передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчуваного органу, засвідчуваного центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитним договором передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику, у безготівковій формі, шляхом переказу грошових коштів позичальнику. Відповідно до п. 1.3. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року за №22, встановлено, що вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов`язкові для виконання ними. Відповідно до п. 1.13 вказаної Інструкції, під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді. Ця Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера; платіжного доручення; платіжної вимоги-доручення; платіжної вимоги; розрахункового чека; інкасового доручення (розпорядження). Згідно із п. 2.14 Інструкції - банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов`язково заповнює реквізити «Дата надходження» і «Дата виконання», а банк стягувача «Дата надходження в банк стягувача» (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп «Вечірня». Отже, належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року за №22, заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу. З долучених до матеріалів справи доказів в обґрунтування позову, відсутні відповідні платіжні доручення, чи його належним чином завірена копія на підтвердження тих обставин, що ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор), перерахував відповідачу на платіжну картку, тощо, кредитні кошти згідно договору, а надані позивачем до позову виписки по карткових рахунках [PERSON] , відкритих в АТ «Укргаз банк» та АТ «ПРИВАТБАНК» жодним чином не підтверджують цього факту (а.с. 15-25). Отже, посилання позивача на надання відповідачу кредитних коштів є безпідставними та не підтверджено належними доказами, а оскільки позивачем не підтверджено належними доказами факту надання кредитних коштів первісним кредитором відповідачу, вимоги позивача не є доведеними. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судова практика у кредитних правовідносинах, стягненні заборгованості за договорами займу, наразі дотримується позиції необхідності наявності доказів щодо передачі кредитором грошових коштів боржнику. Обов`язковою умовою для прийняття позитивного для кредитора рішення є надання останнім документу, який підтверджує вказаний факт. Позиція ВС/КЦС у справі за №278/2177/15-ц від 17.12.2021 року викладена: «Заборгованість за кредитом та її розмір має доводитись первинними касовими документами, наприклад виписками за картковими рахунками за кредитним договором». В даній справі позивач на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду докази на укладення договору, тощо. Разом з цим, позивач при подачі позову не зазначив, щодо наявності у позивача, або іншої особи оригіналів письмових, або електронних доказів, які підтверджують факт надання відповідачу кредитних коштів. Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Позиція Верховного Суду викладена в постанові від 29.01.2020 року по справі за №755/18920/18: «Наданий банком розрахунок заборгованості, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розмір, сам по собі не є належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором, оскільки будь - яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, позивачем не надано». Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, належними доказами факт отримання відповідачем кредитних коштів, у відповідному розмірі, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором за №74513989 в розмірі 30\~977,32 грн. не підлягають задоволенню. Таким чином позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовну заяву задоволено частково, суд, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача в сумі 2\~016,38 грн., виходячи з розрахунку: 61\~744,87 гривень (розмір задоволених позовних вимог) ? 3\~028,00 гривні (сума сплаченого судового збору) : 92\~722,19 гривень (розмір заявлених позовних вимог) = 2\~016,38 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial