Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

17 квітня 2024 року Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки і піклування звернулася до суду із позовом, у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягувати з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є біологічною матір`ю малолітнього [PERSON] .У вересні 2023 року відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, залишила місце свого проживання, фактично переклала обов`язки батьківства на бабцю дитини, яка і до моменту зникнення матері доглядала за дитиною. Відповідач не проявляє батьківського інтересу до дитини, схильна до зловживання алкоголем та бродяжництва, її місцезнаходження не відоме. Працівниками відділу «Служби у справах дітей» Залізничного району м. Львова був складений акт обстеження умов проживання, з якого вбачається, що для проживання, виховання та розвитку малолітного [PERSON] створені належні житлово-побутові умови, дитина забезпечена всім необхідним, бабця [PERSON] належно доглядає за онуком. Мати з дитиною не проживає, не проявляє будь-якого інтересу, матеріально нічим не підтримує. В зв`язку з наведеним просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, дала пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити, додатково зазначивши, що дитина знаходиться у бабці, яка його виховує та повністю доглядає за ним. У судовому засіданні третя особа [PERSON] позов підтримала, дала пояснення аналогічні доводам, наведеним у позові, додатково пояснивши, що її донька [PERSON] [INFO] покинула дитину. Малолітній [PERSON] проживає у неї та вона доглядає за ним. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи без участі відповідача, яка відзиву суду не подала, до суду не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, а позивач не заперечує відносно такого розгляду. 18 квітня 2024 року ухвалою суду у справі відкрито провадження; постановлено розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання. 17 червня 2024 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] /а.с.6/. Згідно із довідкою Управління «Служба у справах дітей» ЛМР ДГП № 473 від 26 лютого 2024 року малолітній [PERSON] , 12 травня 2023 року зареєстрований разом бабцею [PERSON] та матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З пояснення учасників справи вбачається, що відповідач [PERSON] у вересні 2023 року самоусунулась від виконання батьківських обов`язків та покинула своє місце проживання, залишивши малолітнього [PERSON] . 26 вересня 2023 року [PERSON] звернулась із заявою до «Служби у справах дітей» Залізничного району м. Львова про те, що її донька [PERSON] не займається дитиною та покинула місце проживання, її місцезнаходження не відоме, телефон вона не піднімає та просить тимчасово влаштувати у її сім`ю [PERSON] , [INFO] /а.с.16/. Наказом Управління «Служба у справах дітей» ЛМР ДГП №447 від 26 вересня 2023 року взято на первинний облік на підставі акту обстеження умов проживання від 26 вересня 2023 року [PERSON] , [INFO] , як дитину, яка залишилась без батьківського піклування, тимчасово влаштовано [PERSON] у сім`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , покладено на [PERSON] відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини та зобов`язано її піклуватися про здоров`я дитини та створення належних умов для його розвитку /а.с.5/. З листа КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний перинатальний центр» від 29 грудня 2023 року № 817 убачається, що 12 травня 2023 року вагітна [PERSON] була доставлена у Львівський перинатальний центр бригадою медичної допомоги, де народила хлопчика. Мати дитини була доставлена з вулиці, знаходилась у полі села Ситихів, на диспансерному обліку не перебувала, документів, що посвідчують особу при собі не мала. Зовнішній вигляд, відсутність документів та факт того, що мати поступила з вулиці привернули увагу медичного персоналу та про поступлення такої пацієнтки було повідомлено бригаду поліції та відділ «Служби у справах дітей» Сихівського району м. Львова /а.с.17/. З листа КНП «3-я міська поліклініка м.Львова» від 03 жовтня 2023 року № 343 убачається, що [PERSON] , [INFO] від народження спостерігається лікарем-педіатром [PERSON] та при первинному патронажі з дитиною була бабуся, яка і супроводжувала дитину регулярно на прийом в поліклініку на огляд та вакцинацію. Матір дитини медичні працівники не бачили /а.с.18/. Згідно з листом КНП «3-я міська поліклініка м.Львова» від 22 лютого 2024 року № 83, декларацію на медичне обслуговування дитини [PERSON] , [INFO] укладала бабуся хлопчика (з боку матері) [PERSON] , яка дуже добре опікується хлопчиком, старанно виконує всі рекомендації лікарів щодо харчування, розвитку та догляду за дитиною. Роль матері дитини [PERSON] була незначна: двічі була на амбулаторному прийомі в лікуючого лікаря разом з дитиною і бабусею. З вересня 2023 року мама з батьком залишили хлопчика на бабусю і жодного разу не цікавились в лікаря станом здоров`я дитини /а.с.19/. Відповідно до листа Залізничного відділу соціального захисту УСЗ ДГП ЛМР №4-260306-13403 від 05 жовтня 2023 року, [PERSON] перебувала на обліку у відділі та отримувала допомогу при народженні дитини. Виплату допомоги [PERSON] припинено з 01 листопада 2023 року /а.с.20/. Згідно з листом КУЗТ ЛМЦСПР «Джерело» №4-2607-14608 від від 31 жовтня 2023 року, фахівцями Залізничного відділення соціальної роботи, яке є структурним підрозділом КУЗТ ЛМЦСПР «Джерело», 27 жовтня 2023 року здійснено візит в сім`ю [PERSON] та складено акт оцінки потреб, згідно з висновком якого сім`я перебуває у складних життєвих обставинах, чинником яких є ухилення матір`ю від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Фахівці надали дитячий одяг та засоби гігієни від благодійників та проінформували про можливість отримання соціальних послуг в КУЗТ ЛМЦСПР «Джерело» /а.с.21, 23-24, 25/. Згідно з листом КУЗТ ЛМЦСПР « Джерело » №4-260315-2401 від від 23 лютого 2024 року, отримувачами соціальної послуги соціального супроводу є [PERSON] та її онук [PERSON] . За результатами акту оцінки потреб, сім`я перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матір`ю від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Матір дитини [PERSON] з вересня 2023 року залишила свого сина на бабцю та самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Станом на 23 лютого 2024 року її місцезнаходження не відоме. Фахівці із соціальної роботи неодноразово намагалися сконтактуватись із матір`ю дитини, проте вона жодного разу не відповіла на телефонні дзвінки. В ході роботи із сім`єю, [PERSON] було супроводжено у відділ поліції для написання заяви про зникнення доньки та притягнення її до адміністративної відповідальності за неналежне виконання нею своїх батьківських обов`язків. Також сім`я неодноразово отримувала гуманітарну допомогу у вигляді підгузок, засобів гігієни та дитячого одягу /а.с.22/. З письмової відповіді т.в.о. начальника ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області №656/40/02/06-24 від 02 березня 2024 року вбачається, що [PERSON] за період з 07 березня 2023 року по 07 березня 2024 року до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась та при встановленні комунікації з нею, її буде притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків /а.с.27/. Як убачається з актів обстеження умов проживання, складених працівниками відділу Служби у справах дітей Залізничного району м. Львова від 26 вересня 2023 року, 05 жовтня 2023 року, 14 листопада 2023 року, 20 лютого 2024 року, 12 березня 2024 року та 20 березня 2024 року, малолітній [PERSON] проживає разом з бабцею [PERSON] , яка самостійно за ним здійснює постійний догляд тп забезпечує всім необхідним, мати [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов`язків та покинула місце проживання, її місце перебування невідоме /а.с.28-33/. Відповідно до висновку Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки і піклування від 01 квітня 2024 року з метою захисту прав та інтересів дитини орган опіки і піклування вважає за доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] /а.с.34-35/. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] та вони проживають через паркан. Відповідач [PERSON] з вересня 2023 року пішла з дому і вона з того часу її більше не бачила. За дитиною здійснює нагляд [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є двоюрідною сестрою третьої особи [PERSON] та хресною мамою відповідача [PERSON] . З вересня 2023 року відповідач зникла, не дзвонить. Внук проживає разом з бабцею. Згідно із частиною 7 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами 2 та 4 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Зазначений висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, який міститься у постанові від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц. Частиною 4 статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). За таких обставин, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, врахувавши характер поведінки відповідача [PERSON] , яка покинула свого сина з вересня 2023 року та після цього жодного разу не відвідала свого малолітнього сина, не цікавилась його життям, її відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, що свідчить про те, що змінити її поведінку відносно сина у кращу сторону неможливо, а також те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, усунулась від його матеріального забезпечення, прийшов до висновку, що відповідач повинна бути позбавлена батьківських прав. Відповідно до частини 3 статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно із частиною 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Беручи до уваги, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, яка інших осіб на своєму утриманні немає, враховуючи, що дитина перебуває на виховані бабці [PERSON] , приходить до висновку, що стягнення аліментів з відповідача на користь третьої особи на утримання дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно буде відповідати вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дитини, а також, буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку малолітнього [PERSON] . Відповідно до положень статті 141 ЦПК України суд вважає за необхідним стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у сумі 1211,20 грн. на користь держави.

Outcome: approved