Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

13.03.2024 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана заява, в якій заявниця просила суд встановити факт проживання однією сім`єю зі [PERSON] , що померла [INFO] , з 2001 року по час її смерті за адресою: [ADDRESS] . Так, в обґрунтування заяви посилалася на те, що [INFO] померла її матір [PERSON] , яка перебувала у шлюбі зі [PERSON] , що помер [INFO] . У подружжя Стадників у шлюбі народилися три доньки: заявниця, [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] . Матір заявниці - [PERSON] постійно проживала з нею, її чоловіком та членами її родини в [ADDRESS] , починаючи з 2001 року і по день смерті [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заявниця вирішила оформити свої спадкові права, оскільки фактично прийняла спадщину як така, що постійно проживала з матір`ю однією сім`єю, до часу відкриття спадщини. [PERSON] звернулася до нотаріуса з цією метою, але їй було рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного спільного проживання однією сім`єю за однією адресою зі спадкодавцем і, рішенням суду від 21.11.2022 року у справі за №363/676/22 зазначений факт було встановлено, а саме факт постійного проживання заявниці разом із спадкодавцем [PERSON] , що померла [INFO] . Ухвалою суду від 16.02.2024 року заявниці відмовлено у виправленні описки у вказаному рішенні суду від 21.11.2022 року, а саме зазначити ім`я померлої матері заявниці « [PERSON] » замість вказаного « [PERSON] », а відтак заявниця не має іншої можливості, окрім встановлення зазначеного факту у судовому порядку, при цьому встановлення вказаного факту їй потрібно для реалізації своїх спадкових прав. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18.03.2024 року провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження та призначено судовий розгляд. Заінтересовані особи представник Бучанської міської ради та [PERSON] , будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибули, жодних заяв від них не надходило. Відповідно до ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~- неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що заінтересовані особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, враховуючи, що заявниця та представник не заперечували щодо розгляду справи за їх відсутності, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності вказаних осіб. Заявниця [PERSON] та її представник адвокат Литвиненко О.Л. заяву підтримали та повністю підтвердили обставини, викладені в ній. Вислухавши заявницю, її представника, дослідивши письмові доказі, додані до заяви, суд приходить до наступних висновків: Так, судом встановлено, що заявниця [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 09.09.2023 року Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 12.11.2021 року. Відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] у заявниці є дві рідні сестри [PERSON] , [PERSON] , батьками яких записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу прізвище останньої ( [PERSON] ). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до заповіту від 08.09.2010 року матір заявниці - [PERSON] , що народилася [INFO] , все своє майно заповіла заявниці та [PERSON] , заповіт посвідчено секретарем виконкому Гаврилівської сільської ради [PERSON] за №31. [INFO] в с. Гаврилівка у віці 92 роки померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 19.08.2023 року Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідно до заяви [PERSON] , що посвідчена приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області за №724, остання відмовилася від спадщини після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] та не заперечувала проти оформлення спадщини сестрою [PERSON] . Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №230440 [PERSON] на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 24.06.2004 року за №122 на праві власності належить земельна ділянка, площею 4,02 га на території Заньківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20.05.2024 року встановлено факт належності державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №230440, виданого на ім`я [PERSON] , на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 24.06.2004 року за №122, якій на праві власності належить земельна ділянка, площею 4,02 га на території Заньківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 25.01.2024 року - заявниця [PERSON] з 01.11.2000 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Витяг за №П-5657 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб свідчить про те, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] з 01.11.2000 року разом з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] . Довідка адміністратора Гаврилівського старостинського округу від 19.02.2024 року свідчить про те, що [PERSON] дійсно фактично проживала без реєстрації з 2001 року по день смерті за адресою: [ADDRESS] . На день смерті останньої [INFO] , спільно з нею у вказаному приміщені була зареєстрована та проживала [PERSON] з 01.11.2000 року. Крім того Гаврилівською сільською радою складено та посвідчено заповіт за реєстровим номером 31 від 08.09.2010 року, на дату смерті заповіт не змінено та не скасовано. Згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21.11.2022 року встановлено факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , що померла [INFO] , в [ADDRESS] . Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16.02.2024 року у задоволенні заяви про виправлення описки у зазначеному рішенні відмовлено. Відповідно до матеріалів спадкових справ за №63/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] та за №64/2023 року до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 27.09.2023 року заявниця звернулась до приватного нотаріуса Бучанського нотаріального округу Київської області з заявою щодо прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Крім того, 27.09.2023 року надано заяву [PERSON] , що посвідчена приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області за №724, якою остання відмовилася від спадщини після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] та не заперечувала проти оформлення спадщини сестрою [PERSON] . Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №74107015 від 27.09.2023 року підтверджується факт наявності чинного заповіту від 08.09.2010 року за №31, посвідченого Гаврилівською сільською радою. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.01.2024 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Савельєвою Г.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну їй частку спадкового майна земельні ділянки площею 3,5412 га та 0,5771 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Потіївської територіальної громади Житомирського району Житомирської області (територія колишньої Занківської сільської ради колишнього Радомишльського району), оскільки надані документи не дають змоги встановити факт відповідності документа, що підтверджує право власності померлої [PERSON] на земельні ділянки та згідно рішення суду від 21.11.2022 року у справі за №363/676/22, що набрало законної сили 22.12.2022 року, встановлено факт постійного проживання заявниці зі спадкодавцем [PERSON] , а відтак відсутній факт прийняття спадщини. Згідно зі ст. 315 ЦПК України\~-\~суд розглядає\~в порядку\~окремого провадження\~справи про\~встановлення фактів від яких\~залежить виникнення,\~зміна або\~припинення особистих\~чи майнових\~прав фізичних\~осіб,\~якщо законом\~не визначено\~іншого порядку\~їх встановлення. При цьому окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, передбачено ч. 1\~ст. 293 ЦПК України. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне. Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні, можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення (Постанова ВП ВС у справі за №161/853/19 від 08.11.2019 року). Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Відповідно до ч. 1\~ст. 19 ЦПК України\~- суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Чинне законодавство не передбачає іншого порядку підтвердження факту постійного проживання разом із спадкодавцем, його встановлення не пов`язується з вирішенням спору, оскільки заінтересовані особи не оспорюють право заявниці на отримання спадщини, а встановлення заявленого факту є необхідним для подальшого подання нею документа, що засвідчував би те, що вона постійно проживала зі своєю матір`ю на момент смерті останньої, і встановлення вищевказаного факту в порядку окремого провадження не суперечить нормам процесуального права, тому дана справа має розглядатись за правилами цивільного судочинства. Так, на підставі ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України за №20/5 від 03.03.2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Як вже зазначалося, метою звернення заявниці до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Слід зазначити, що в своїй ухвалі за №505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час смерті останньої залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п. п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" за №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України, спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявниці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Дослідженими судом матеріалами справи підтверджено, що заявниця постійно проживала зі своєю матір`ю на момент смерті останньої за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved