Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

В травні 2024 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №2980480 від 18.08.2021 у розмірі 30 542,00 грн, понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 9 000 грн. Позов обґрунтований тим, що 18.08.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено договір позики №2980480. Договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч.4 і 12 п.1 ст.3, п.12 ст.11, ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію»), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідач здійснив дії спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. 29.12.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №29/12-2021, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики №2980480 від 18.08.2021, укладеним між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі за договором позики №2980480 від 18.08.2021, укладеним між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] . Станом на 10.05.2024 заборгованість відповідача за договором позики №2980480 від 18.08.2021 становить 72 035,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) -5000,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 67 035,00 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №2980480 від 18.08.2021 в розмірі 30 542,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) -5000,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 25 542,00 грн. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 29.05.2024 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами надсилалася відповідачу [PERSON] за місцем реєстрації: [ADDRESS] , та вручене відповідачу 04.07.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд цивільної справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала, суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглядає цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, про що зазначено ним у позовній заяві, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.08.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладений договір позики №2980480 (а.с.6-9), за умовами якого позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти та всі інші платежі, пов`язані з виконанням договору (п.2.1). Договір підписаний в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч.4 і 12 п.1 ст.3, п.12 ст.11, ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію»), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За умовами укладеного договору позики, сума позики - 5000 грн., строк позики до 17 вересня 2021 року (30 днів), розмір процентів за користування позикою: проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до Додатку №1 до Договору позики; середньоденний розмір процентів за користування позикою акційний, фіксований - 1,59200% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики; середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований - 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Базова процентна ставка за позикою, фіксована - 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою. Одночасно з договором позики №2980480 від 18.08.2021 відповідачем за допомогою електронного підпису було підписано Додаток №1 до договору позики №2980480 від 18.08.2021 (а.с.10-11), яким встановлений графік обов`язкових платежів за Договором позики, зі змісту якого вбачається: дата видачі позики - 18.08.2021, дата платежу - 17.09.2021 (30 днів); сума позики за договором - 5 000,00 грн, проценти за користування позикою 2 388,00 грн, загальна вартість кредиту 7 388,00 грн. Також додаток містить графік нарахування процентів за користування позикою в межах строку позики, визначеного Договором. На виконання умов укладеної угоди про переказ коштів, укладеним між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», останнім 18.08.2021 здійснено переказ грошових коштів в сумі 5000 грн на картку [NUMBER] позичальника [PERSON] , що підтверджується листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» за вих.№4712-ВП від 04.04.2024, листом ТОВ «МАНІФОЮ» за вих.№1124 від 10.04.2024 (а.с.14 зворот, 15-16). 29.12.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №29/12-2021 (а.с.19-21), за яким ТОВ «МАНІФОЮ» відступило, а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» прийняв право грошової вимоги до боржників, перелік яких наведений у Реєстрі боржників (Додаток №3), у тому числі за договором позики №2980480 від 18.08.2021, укладеним між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] , на суму 15 485,00 грн (а.с.22-23). 10.03.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с.25-28), за яким ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступив, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набув в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, перелік яких наведений у Реєстрі боржників, у тому числі за договором позики 2980480 від 18.08.2021, укладеним між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] на суму 72 035,00 грн (а.с.28-30). Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» станом на 10.05.2024 загальний розмір заборгованості становить 72 035,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 000,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги (10.03.2023) - 67 035,00 грн (а.с.18). Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Частиною першою статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другої статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19; від 16.12.2020 у справі №561/77/19. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Законом України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Законом України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною восьмою статті 11 Законом України «Про електронну комерцію» встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Установлено, що кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, відповідачка через особистий кабінет на вебсайті позикодавців подала заявки на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позик, після чого позикодавці надіслали останній за допомогою засобів зв`язку на указаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявниця використала для підтвердження підписання договорів позики. Встановивши, що без здійснення указаних дій відповідачкою кредитний договір не був би укладеним сторонами, суд дійшов висновку, що цей правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 01.11.2021 у справі №234/8084/20 (провадження №61-2303св21). Всупереч умов укладеного кредитного договору, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, а також виконання інших зобов`язань у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором, відповідачкою [PERSON] належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим, у неї виникла заборгованість. За нормами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що: «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню». Договір, укладений між відповідачкою [PERSON] та первісним кредитором, договір факторингу укладений між первісними кредиторами та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів. У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірними договорами, презумпція правомірності яких не спростована. Вирішуючи спір судом установлено, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги по спірному кредитному договорі, а [PERSON] прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним цифровим підписом за допомогою одноразових ідентифікаторів, однак у порушення умов указаних договорів остання не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредитів у розмірах та на умовах, визначених укладеним правочином, презумпція правомірності яких не спростована. Станом на день звернення до суду заборгованість за кредитним договором в частині повернення тіла кредиту відповідачкою у добровільному порядку не сплачена, а тому позовна вимога про стягнення із відповідачки на користь позивача тіла кредиту в сумі 5 000 грн підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (залишок суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги в розмірі 25 542,00 грн. Вирішуючи по суті позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками суд враховує, що відповідно до усталеної судової практики припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання Вказаних вище висновків Верховний Суд дійшов у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/1, від 04.02.2020 у справі №912/1120/16, від 23.06.2020 у справі №536/1841/15-ц, від 05.04.2023 у справі №910/4518/16. Таким чином, не підлягають стягненню проценти за користування кредитом, нарахованими поза межами строку кредитування. Як вбачається з наданого позивачем Договору позики №2980480 від 18.08.2021, Додатку №1 до Договору позики №2980480 від 18.08.2021, позика є короткостроковою і надана на період з 18.08.2021 по 17.09.2021 (30 днів). Отже, позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами за договором позики №2980480 від 18.08.2021 у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто за період з 18.08.2021 (дата укладання договору) до 17.09.2021 (останній день повернення позики). Одночасно з цим, з розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «КРЕДИТ КАПІТАЛ» станом на 10.03.2024 становить 72 035,00 грн, яка складається з: 5 000 грн заборгованості за тілом кредиту, 10 485,00 грн заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги, 56 550,00 грн нарахованих відсотків згідно кредитного договору (за період з 29.12.2021 по 10.03.2023). Тобто вказані відсотки нараховано фактором ТОВ «КРЕДИТ КАПІТАЛ» не як міра відповідальності на підставі частини 2 статті 625 ЦК України. Враховуючи викладене та виходячи із договору, заборгованість за відсотками за користування позикою [PERSON] за період з 18.09.2021 по 10.03.2023 нарахована поза строком договору позики. Отже, заборгованість за відсотками за договором позики №2980480 від 18.08.2021 повинна складати 2 388,00 грн за період з 18.08.2021 по 17.09.2021, як це передбачено умовами укладеного договору позики. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги невиконання зобов`язань відповідачем [PERSON] за Договором позики №2980480 від 18.08.2021, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково в розмірі 7 388,00 грн, в тому числі: 5 000,00 грн. - заборгованість за сумою позики, 2 388,00 грн - заборгованість за процентами за користування позикою. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, розмір понесених позивачем судових витрат пов`язаних з розглядом справи,

Outcome: partial