Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, залишивши проживати з позивачем неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на його самостійному утриманні та вихованні. Позов мотивований \~ \~ \~ \~тим, що шлюб між сторонами був зареєстрований 01.11.2003 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1030. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у сторін різні погляди на сімейне життя, що поступово призвело до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає. Шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведеться, разом не проживають. Сторони мають спільних дітей: повнолітнього [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №928; та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №650. Неповнолітній син [PERSON] постійно проживає разом з позивачем, виховується ним самостійно та знаходиться на утриманні позивача. Спору з відповідачем щодо місця проживання молодшого сина, його утримання та виховання немає. За загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 р. у справі № 200/952/18. Ухвалою суду від 17.05.2024 р. відкрите спрощене позовне провадження в справі. Після відкриття провадження в справі ухвалою суду від 18.07.2024 р. позовна заява залишена без руху та визначено строк для усунення недоліків. У визначений судом строк представник позивача подав заяву про усунення недоліків. Судом продовжено розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] подала заяву про визнання позову про розірвання шлюбу та залишення проживати із позивачем сина [PERSON] , [INFO] , на самостійному утриманні та вихованні позивача. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами був зареєстрований 01.11.2003 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1030. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у сторін різні погляди на сімейне життя, що поступово призвело до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає. Шлюбні відносини між сторонами припинено, спільне господарство не ведеться, разом не проживають. Сторони мають спільних дітей: повнолітнього [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №928; та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №650. Неповнолітній син [PERSON] постійно проживає разом з позивачем, виховується ним самостійно та знаходиться на утриманні позивача. Спору з відповідачем щодо місця проживання сина, його утримання та виховання немає. За загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 р. у справі № 200/952/18. Частиною 3 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За таких обставин суд дійшов до переконання в тому, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На примирення сторони не погоджуються. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Спору щодо місця проживання, виховання та утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , між сторонами не виникає. Відтак, в цій частині суд визнає позов безпідставним. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки шлюб між сторонами триває формально, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї не можливе. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial