Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною завою до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області, в якій просив усунути перешкоди щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, участі [PERSON] у вихованні [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення наступного графіку: - побачення батька з донькою в першу, третю суботи місяця з 10.00 до 18.00; в другу, четверту неділі місяця з 10.00 до 18.00, враховуючи потребу трирічної [PERSON] отримувати денний сон в період з 15 до 16 години (в загальному для дітей відповідного віку - 1-2,5 години), що не було враховано при встановленні графіку участі батька в рішенні Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради від 27.09.2023 року, - спільний відпочинок [PERSON] та малолітньої [PERSON] за місцем проживання та перебування позивача з 01 липня по 31 липня кожного року; - необмежене спілкування батька з малолітньою [PERSON] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв?язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою, - зобов?язати [PERSON] , за два дні до дня зустрічі батька з донькою, надавати [PERSON] точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це [PERSON] особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що між позивачем [PERSON] , [INFO] та відповідачем, [PERSON] , [INFO] , 06.12.2019 року було укладено шлюб. [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON] . Дитина була планованою та бажаною. Позивач всю вагітність дбав про дружину, після народження дитини приймав активну участь у вихованні та розвитку доньки. Незважаючи на те, що [PERSON] ще є маленькою, між нею та батьком встановлений стійкий емоційний зв?язок, донька сильно прив?язана до батька. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 26.10.2023 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач після розірвання шлюбу чинила перешкоди у спілкуванні батька з дитиною. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25.09.2023 року з позивача - [PERSON] на користь відповідача - [PERSON] утримуються аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред?явлення позову - 10.07.2023 та до досягнення дитиною повноліття. Позивач належним чином сплачує аліменти на утримання доньки, і на даний час не має ніякої заборгованості з цього приводу, а навпаки - наявна переплата.Крім того, батько, який проходить військову службу в м. Харкові, у вільний час, додатково приймає участь у купівлі одягу, ліків та продуктів харчування для дитини, з донькою відвідує при нагоді кафе та розважальні центри, де витрачає на дитину кошти поза межами утриманих аліментів, що свідчить про його повне бажання приймати участь у житті доньки. Оскільки [PERSON] не давала дитину для зустрічей з батьком, останній вимушений був звернутися до Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради (далі - Третя особа) для встановлення графіку побачень з дитиною. Разом з заявою позивачем були надані Департаменту всі довідки про те, що останній не має психіатричних, у тому числі спричинених вживанням психоактивних речовин, протипоказань, працює (проходить службу) в 2 ТВУЗ Держспецзв?язку та отримує дохід, не відмовляється від сплати аліментів, а навпаки бажає виконувати дані зобов?язання, для підтвердження свого бажання приймати участь у вихованні доньки. Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 27.09.2023 року було встановлено порядок участі батька у вихованні малолітньої [PERSON] , проте, відповідач не виконує вищевказані вимоги, оскільки з початку грудня 2023 року жодного разу не надала можливості батьку побачитися з донькою, чим повністю порушує встановлений графік участі позивача у вихованні дитини. Всі намагання позивача з моменту розлучення, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає йому у зустрічах з донькою, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини через які позивач не може нормально зустрічатися з малолітньою [PERSON] . Через неправомірні дії матері, позивач був вимушений звертатися до органів поліції ХРУП №1 ГУНП в Харківській області з відповідними заявами, в яких просив вжити заходів щодо усунення перешкод у спілкуванні з донькою, з боку колишньої дружини. Позивач вважає, що його права як батька на сьогодні є порушеними, він позбавлений можливості захистити свої батьківські права на спілкування з власною донькою у інакший спосіб, ніж шляхом звернення до суду з відповідним позовом, оскільки матір дитини - [PERSON] , з якою постійно проживає дитина, чинить перешкоди та унеможливлює спілкування його з [PERSON] у звичний спосіб, а також за допомогою відео/телефонного зв`язку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26.01.2024 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 31.01.2024 року за позовною заявою відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 13.05.2024 року відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила про передчастність та безпідставність позову, неналежну сформованість самих позовних вимог. Відповідач вказує, що всупереч положенням ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 19 СК України в даній справі перед судом не ставиться вимога про скасування рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 27.09.2023 року про участь батька у вихованні диини. Відтак подальше задоволення позовних вимог без скасування чинного рішення органу опіки та піклування, яке є обовязковим для виконання унеможливлює задоволення позовних вимог вцілому. Позивач не ставлячи вимогу про скасування рішення органу опіки та піклування обрав неналежний спосіб захисту свого права. Відповідач посилалась на відсутність в матеріали справи доказів, який би вказували на порушення, невизнання або оспорювання прав та законних інтересів позивача, а вибраний невірно спосіб захисту в повній мірі унеможливлює задоволення позовних вимог, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Ленінського рійонного суду м. Харкова від 16.05.2024 закрито підготовче засіданні та справа призначена до судового розгляду. Позивачем 21.05.2024 надано відповідь на відзив на спростування доводів відповідача, в які зазначено, що всі доводи відповідача безпідставними та нічим не підтверджуються, неоскарження рішення органу опіки і піклування не позбавляє позивача права на звернення до суду із позовом, яке виникло в нього саме через невиконання відповідачем вказаного рішення. Представник позивача - адвокат Агаєва С.М. подала заяву до суду, в якій просила розглядати справу за її відсутності, якою позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позовній заяві та просила суд їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчастно та нележним чином чином. Представник третьої особи Служба у справах дітей Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, надали суду висновок щодо встановлення порядку участі батька у вихованні дитини. Клопотань, пов`язаних із підготовкою справи до судового розгляду, від учасників судового розгляду не заявлялось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку до часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 06.12.2019 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 26.10.2023 року шлюб між сторонами розірвано. З матеріалів справи вбачається та не оспорюється відповідачем, що після розірвання шлюбу донька мешкає з відповідачем. Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 27.09.2023 року було встановлено порядок участі батька у вихованні малолітньої [PERSON] . Відповідно до цього рішення, батько - [PERSON] , може приймати участь у вихованні дитини в наступний час: перша, третя суботи місяця з 15:00 до 19:00; друга, четверта неділі місяця з 15:00 до 19:00. Крім того, рішенням Виконавчого комітету, матір - [PERSON] , було попереджена, що при перешкоджанні зустрічам та спілкуванні батька з донькою з її сторони, такі дії будуть вважатися порушенням прав дитини та батька. Підставою звернення до суду стало те, що сторони не можуть дійти згоди щодо порядку участі батька у вихованні доньки, позивач не має можливості спілкуватися з донькою та приймати участь у її вихованні, постійно створює штучні перешкоди батьку для вільного спількування з донькою, та повністю порушує встановлений Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 27.09.2023 року порядок участі батька у вихованні малолітньої [PERSON] . Судом встановлено, що позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги надав до суду наступні докази: копію свідоцтва про шлюб; копію свідоцтва про народження [PERSON] ; копію рішення Ленінського районного суду м. Харкова про розірвання шлюбу між сторонами; копію рішення Ленінського районного суду м. Харкова про стягнення аліментів; Копію довідки з міста роботи позивача; копію розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, де зазначена переплата з їх оплати; копію акту обстеження житлових умов позивача; копію довідки про проходження позивачем попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №5588 від 06.09.2023 року; копію рішення ВК ХМР щодо встановлення графіка спілкування батька з дитиною; копію відповіді з поліції на звернення позивач щодо чинення перешкод у спілкуванні з дитиною; копію адвокатського запиту до поліції, копії скринів переписки сторін щодо чинення перешкод у зустрічі з дитиною з боку відповідача; відео, зроблене при відвідуванні за графіком дитини, де зафіксована бесіда відповідача з представником поліції, в якій відповідач відмовилась надати доступ позивачу до дитини на встановленим графіком; Фото з планшету поліції про внесення заяв до планшету поліції при їх виклику позивачем за адресою проживання відповідача у встановлений графіком час. Відповідно до Акту обстеження житлових умов проживання, виданого Службою у справах дітей по Холодногірському району ДССД ХМР від 15.09.2023 року, умови проживання в квартирі позивача, розташованої за адресою: [ADDRESS] , визнані такими, що відповідають зручності та відповідності для побачень батька з дитиною. Згідно Довідки про проходження позивачем попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №5588 від 06.09.2023 року, позивач не має психіатричних, у тому числі спричинених вживанням психоактивних речовин, протипоказань. Згідно Довідки з місця роботи позивача, розрахунку заборгованості зі сплати аліментів позивач працює (проходить службу) в 2 ТВУЗ Держспецзв?язку та отримує дохід, не відмовляється від сплати аліментів, що свідчить та підтверджує його бажання виконувати дані зобов?язання та приймати участь у вихованні доньки. Рішення Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 27.09.2023 року, яким встановено графік зустрічей батька з дитиною, та надано попередження відповідачу щодо перешкоджань у зустрічах позивача з донькою, які в подальшому будуть розцінені як порушення прав дитини та батька, підтверджує спроби та намагання позивача мирним шляхом вирішити питання щодо його участі в життя та вихованні дитини, а також підтверджує факт неправомірного перешкоджання такій участі з боку відповідача. Відео, зроблене при відвідуванні за графіком дитини, де зафіксована бесіда відповідача з представником поліції, з якого вбачається, що відповідач безпричинно відмовляється надати доступ позивачу до дитини у встановлений графіком час. Фото з планшету поліції про внесення заяв до планшету поліції при їх виклику позивачем за адресою проживання відповідача у встановлений графіком час, містить докази безпідставного перешкоджання відповідача у наданні дитини для побачення батьку. Скриншоти переписки сторін, з яких вбачається, що відповідач ігнорує прохання позивача щодо наданні доньки для зустрічі, чинить необєктивні перешкоди у спілкуванні батька з дитиною. Частиною 1 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком, бабусею та дідусем. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ст. 15 вказаного Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів . Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом буде визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Дані положення законодавства повністю знайшли відображення і з Положеннями Конвенції ООН " Про права дитини" від 20 листопада 1989 року. Згідно вимог ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. На підставі ст. 151 ч.ч.1,3 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 52 Конституції України вказує на те, що форми та методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, Декларації з прав дитини від 20.11.1959 року та Закону України «Про охорону дитинства». За вимогами ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення, таке рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод і суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і принаймні в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. У матеріалах справи відсутні дані щодо негативного впливу батька на розвиток дитини, наявність такого впливу не підтверджено відповідними доказами. Судом встановлено наявність непорозуміння сторін щодо участі у вихованні дитини. Разом з тим, національні і європейські норми права визначають право дитини, яка розлучається з одним із батьків, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти. Негативний вплив на психоемоційний стан малолітніх та їх розвиток спричиняють конфлікти, які виникають між їх батьками на ґрунті неприязних стосунків, мимовільним свідком яких є діти. При цьому, суд звертає увагу, що у даному випадку сторони мають докласти всіх зусиль шляхом взаємних поступок та компромісів з метою забезпечення максимально комфортного сприйняття дитиною батька. Також, суд резюмує право батька на вільне спілкування з дитиною у будь-який час в режимі телефонного, смс або інтернет спілкування незалежно від графіку спілкування, з урахуванням режиму дня та особистостей відповідного віку дитини. Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради, останній вважає за доцільне встановити порядок участи [PERSON] у вихованні малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , визначивши час: перша, третя, суботи місяця з 15:00 до 19:00; друга, четверта неділі місяця з 15:00 до 19:00. Встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши наявні у справі докази та надавши їм належної оцінки у сукупності, враховуючи принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, та виходячи з інтересів дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини та її розпорядок дня, активне та стабільне бажання батька на участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дитиною, позитивних особистісних характеристик позивача, відсутність домовленості сторін щодо надання позивачу можливості спілкуватись із донькою та приймати участь у її вихованні, відсутність обставин, які б могли бути підставою для обмеження права батька на спілкування з дитиною, необхідність її спілкування як з батьком, так і з матір`ю, які не можуть самостійно визначити порядок участі у вихованні доньки, приймаючи до уваги невстановлення судом обставин, що свідчили б про необхідність постійної присутності матері під час спілкування дитини з батьком, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, визначення способу участі [PERSON] у вихованні доньки - [PERSON] , шляхом встановлення спілкування та перебування батька з донькою, без присутності матері - [PERSON] , визначивши наступний час: перша, третя, суботи місяця з 15:00 до 19:00; друга, четверта неділі місяця з 15:00 до 19:00, з урахуванням стану здоров`я дитини та інших об`єктивних обставин, які можуть бути перешкодою для такого спілкування та встановвити спільний відпочинок батька та дитини у літній період, визначений за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути. Посилання відповідачки на недоцільність зустрічей дитини з батьком, а саме твердження відповідачки про неможливість спілкування дитини з позивачем без її (відповідачки) особистої присутності - є необгрунтованими та недоведеними. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ураховуючи наведене, батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. При цьому відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54). У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 1 б липня 2015 Року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111 /04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Згідно з частинами четвертою-шостою статті 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 500/3507/19 (провадження № 61-10654св21) зазначено, що «батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. При цьому відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року в справі № 201/13423/19 (провадження № 61-1881св22) вказано, що «при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини». У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] піклується про малолітню доньку та любить її, активно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною. Жодних обставин, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітньою донькою, чи обставин, які б свідчили про таке спілкування батька з дитиною, яке б перешкоджало нормальному розвитку останньої, суд не встановив. При вирішення даного спору, суд зазначає, що графік спілкування батька з дитиною повинен бути ясним, практично здійсненним та зрозумілим для обох батьків. Суд при визначенні графіка бере до уваги фактори, такі як вік дитини, потреби та обставини обох батьків, розклад роботи і відстань між їхніми місцезнаходженнями. Графік спілкування має створювати можливість для здорового зв`язку між батьком і дитиною, підтримувати родинні зв`язки та сприяти благополуччю дитини. Суд зазначає, що судове рішення щодо участі [PERSON] у вихованні його доньки не обмежує право позивача на спілкування з дитиною в інші періоди, якщо відповідач згоден на це. Позивач також має право запропонувати інші форми або зміни у графіку спілкування з дитиною, враховуючи її вік, потреби та інтереси, включаючи встановлення часу для спільного проведення відпочинку. При цьому суд звертає увагу, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, ставлення до батька, позивач не позбавлений у майбутньому права на зміну встановленого судом способу участі у вихованні малолітньої доньки, що буде відповідати, насамперед, якнайкращим інтересам дитини. Водночас суд зазначає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо необмеженого спілкування батька з малолітньою [PERSON] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв?язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою та зобов?язання вілповідача за два дні до дня зустрічі батька з донькою, надавати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це [PERSON] особисто на наступний день з дня настання таких обставин, оскільки суд вважає їх передчасними, у зв`язку із неможливістю встановлення конкретних обставин, які будуть існувати на момент звернення позивача. Суд вважає за необхідне, на підставі п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача витрати пов`язані з оплатою судового збору. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial