Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

У червні 2024 року АТ «Комерційний банк«Глобус» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту для фізичних осіб від 18.09.2020 року у розмірі 21\~499,21 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.09.2020 року між АТ «Комерційний банк «Глобус» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту АТ «КБ «ГЛОБУС» для фізичних осіб (далі Договір), шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до вказаного Договору (далі - Заява-анкета). Відповідачка взяті на себе зобов`язання про повернення кредитних коштів належним чином не виконала, кошти у встановлений строк у повному обсязі не повернула, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у розмірі 21\~499,21 грн., яка складається з: 9\~054,61 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 12\~444,60 грн. прострочена заборгованість по процентам (комісіям). Заборгованість за кредитним договором відповідачкою у добровільному порядку не погашена, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Також просить стягнути з відповідачки судові витрат по сплаті судового збору у розмірі 3\~028 грн. та на оплату послуг з професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 6\~000,00 грн. Ухвалою від 28.06.2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачкою надано відзив на позовну заяву, у якому вона частково визнала позовні в межах заборгованості по кредиту на суму 8\~165,71 грн. Відповідачка визнала підписання заяви-анкети № 40465787 від 18.09.2020 року про приєднання до Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування та отримання споживчого кредиту, але заперечує правомірність нарахування комісії за управління кредитом та процентів на прострочену суму заборгованості по кредиту у розмірі 50 % річних від простроченої суми, посилаючись на судову практику Верховного Суду та норми Закону України «Про споживче кредитування». Також вказала, що за весь час надання кредиту вона сплатила позивачу 7\~160,29 грн, тому сума заборгованості за кредитом становить 8\~165,71 грн. Копію претензії позивача відповідачка не отримувала та не могла отримати, оскільки її адресу було зазначено некоректно не було вказано номер квартири багатоквартирного будинку. Вимогу про стягнення судових витрат на оплату професійної правничої (правової) допомоги визнає у розмірі 1\~000,00 грн., оскільки в акті приймання-передачі № 40465787 від 01.02.2024 року вказано про понесення адвокатом витрат, які не могли ним бути понесені, зокрема, витрати на виїзну консультацію до АТ «КБ «Глобус» (у тому числі транспортні витрати), оскільки офіс адвоката знаходиться в одній будівлі з офісом позивача. Також відповідачка припускає, що адвокат Прохоренко В.П. є штатним працівником АТ «КБ «Глобус». Відповідачка зазначає, що дана справа не є складною, тому вважає суму витрат на правничу допомогу суттєво завищеною. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, направила клопотання про розгляд без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 638\~ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629\~ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 18.09.2020 року між АТ «Комерційний Банк «Глобус» та [PERSON] було укладено Договір про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «ГЛОБУС» (далі Договір), шляхом подачі Заяви-анкети № 40465787 на приєднання до вказаного Договору (далі - Заява-анкета). У Заяві-анкеті позичальником зазначено власні персональні дані, умови кредитування та графік платежів: сума кредиту 15\~326,00 грн., строк кредитування 36 місяців з 18.09.2020 року по 17.09.2023 року, комісія за управління кредитом 2,9%, процентна ставка 0,0001% річних. На виконання умов вказаного договору позивачем надано відповідачці кошти в сумі 15\~326,00 грн. З виписки по рахунках вбачається, що відповідачем на погашення кредиту було сплачено у жовтні 2020 року 800,00 грн.,у січні 2021 року 800,00 грн., у березні 2021 року 3\~100,00 грн., у квітні 2021 року 785,70 грн., у травні 2021 року 774,59 грн., у червні 2021 року 900,00 грн., всього 7\~160,29 грн. У подальшому відповідачка припинила повертати кошти. Отже, залишок заборгованості за кредитом складає 8\~165,71 грн. (15\~326,00 7\~160,29). Щодо передбачених заявою-анкетою від 18.09.2020 року платежів за додаткові та супутні послуги, в тому числі інші послуги банку - комісії за управлінням кредиту в розмірі 2,9% на місяць, суд зазначає наступне. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України\~«Про захист\~прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» з набуттям чинності Закону України\~«Про споживче\~кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України\~«Про споживче\~кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»Правління Національного\~банку України\~постановою від\~08\~червня 2017\~року №\~49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України\~«Про споживче\~кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України\~«Про споживче\~кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про споживче\~кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Необхідність внесення плати за додаткові та супутні послуги, в тому числі інші послуги банку: комісії за управлінням кредитом, передбачена в заяві-анкеті від 18.09.2020 року. Розмір комісії за управлінням кредиту становить 444,45 грн. щомісяця. При цьому у кредитному договорі (заяві-анкеті) не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з управлінням кредитом, що надаються відповідачці та за які банком встановлена щомісячна комісія за управлінням кредитом. Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, положення пункту про установлення комісії за управлінням кредитом в розмірі 2,9 % є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22). Отже, суд приходить до висновку про відмову в позові в частині стягнення комісії за управління кредитом у розмірі 2,9% на місяць. Крім того, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на умови договору про те, що у разі несвоєчасного повернення заборгованості по споживчому кредиту, у строки, передбачені графіком платежів та цим договором, клієнт сплачує проценти з розрахунку процентної ставки, зазначеної в діючих тарифах, що нараховуються на суму простроченої заборгованості з дати її виникнення до дати її повного погашення. Підписуючи заяву-анкету № 40465787 від 18.09.2020 року, відповідачка прийняла Публічну пропозицію банку на укладення договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус» у повному обсязі, з урахуванням, зокрема тарифів, про що зазначено у заяві-анкеті. Позивачем на підтвердження позовних вимог надано Публічну пропозицію банку на укладення договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус», яка затверджена правлінням АТ «КБ «Глобус» 28.08.2020 року та діє з 01.09.2020 року, та тарифи на банківські операції та послуги при обслуговуванні споживчого кредиту для фізичних осіб, затверджені тарифним комітетом АТ «КБ «Глобус» 16.12.2019 року. Як вказано у п. 2.1.15.4 Порядку надання та обслуговування споживчих кредитів, який є додатком № 1 до договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус» та частиною Публічної пропозиції банку на укладення договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус», у разі несвоєчасного повернення заборгованості по споживчому кредиту, у строки, передбачені графіком платежів та цим договором, клієнт сплачує проценти з розрахунку процентної ставки, зазначеної в діючих тарифах, що нараховуються на суму простроченої заборгованості з дати її виникнення до дати її повного погашення. Згідно п. 2 тарифів на банківські операції та послуги при обслуговуванні споживчого кредиту для фізичних осіб, проценти на прострочену суму заборгованості по кредиту складають 50 % річних. 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». З розрахунку заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту встановлено, що прострочена заборгованість за договором споживчого кредиту виникла 13 липня 2021 року та станом на 24.02.2022 року складала 2\~641,12 грн. Отже, станом на 24.02.2022 року відповідачкою було допущено прострочення сплати платежів за договором про надання споживчого кредиту за період з 13.07.2021 року по 24.02.2022 року, всього 7 місяців. Розмір щомісячної процентної ставки становить 4,17 % (50 / 12), за 7 місяців 29,19 %. Таким чином, станом на 24.02.2022 року прострочена заборгованість за договором споживчого кредиту, яка фактично згідно договору є штрафними санкціями за прострочення виконання та невиконання зобов`язань за договором, складала 770,94 грн, яка підлягає стягненню з відповідачки. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. 10 червня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 820/479/18, дійшов висновку про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У іншій постанові у справі № 922/3812/19від 09грудня 2021року Верховний Суд зробив висновок, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною,суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг,що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів,наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження,мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Суд також враховує позицію Верховного Суду, викладену у постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18від 07листопада 2019року та у справі №922/2685/19 від 08 квітня 2020 року, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial