Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

27 травня 2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Калініченко О.В. через «Електронний суд» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей. Позов мотивований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 13 червня 2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання синів в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000.00 гривень щомісячно. Посилаючись на чинне законодавство, позивач просить змінити спосіб стягуваних з відповідача аліментів на утримання синів з твердої грошової суми на 1/3 частину заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 30.05.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків. Ухвалою суду від 17.06.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання до суду відзиву на позовну заяву. Сторонам встановлено строки для подання відповіді на відзив та заперечення. Визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи у суді, а саме за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання направлялась позовна заява з додатками, ухвала про відкриття провадження у справі та судове повідомлення. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін, а тому суд вважав за можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 13 червня 2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 2 000.00 грн., щомісячно, починаючи з 07 травня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до Договору про надання платної послуги №КОП-23-03 від 04.08.2023 року син позивачки [PERSON] , [INFO] навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Київський фаховий коледж морського і річкового флоту та транспортних технологій Державного університету інфраструктури та технологій». Вирішуючи даний спір суд враховує наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Положення ст. 192 СК України лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Із ст. 7 Закону України " Про Державний бюджет України на 2024 рік" слідує, що розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років, з 1 січня 2024 року становить 3 196 гривні. Судом встановлено, що з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання синів, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000.00 грн., щомісячно, починаючи з 07 травня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому згідно встановленим законом з січня 2024 року збільшився мінімальний розмір аліментів на дитину 1598 грн. (від 6 до 18 років) на одну дитину, а відповідач сплачує 2 000.00 грн. на обох дітей. Доказів погіршення матеріального стану відповідача, стану його здоров`я суду не надано. Враховуючи викладене, наявні підстави для задоволення позову. При цьому, з огляду на позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 643/11949/19 , роз`яснення, що викладені у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", позовна вимога про стягнення аліментів з дня пред`явлення позову до суду задоволенню не підлягає. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180-183, 192 СК України,

Outcome: approved