Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та судові витрати покласти на відповідача. В обгрунтування позову, позивачка вказала, що з 2015 року проживала разом в незареєстрованому шлюбі з [PERSON] . [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Майже 5 років як спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Мають різні погляди на життя. На сьогодні стосунки фактично припинені Відповідач [PERSON] у вихованні малолітньої дитини участі не бере, коштів на її утримання не надає. Гроші на утримання дитини відмовляється платити, приховує свій дійсний заробіток. Оскільки, відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дитини, тому вимушена була звернутись до суду про стягнення аліментів. Але аліментів відповідач не сплачує, що підтверджується довідками. Вказує, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , знаходиться на її повному утриманні. Про те, що батько не спілкується з донькою підтверджено довідкою з дитячого садочку та характеристикою зі школи, які відвідувала та відвідує донька. Висновком органу опіки та піклування Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області від 30.06.2023 за №1696/02.1-16 визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 15.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання (а.с. 21-22). Ухвалою суду від 12.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с. 58-59). Позивачка в судове засідання не з?явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи (а.с.56). Відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте в судове засідання не з?явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав (а.с. 30,44-45,62). Представник третьої особи Письменна Г. надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.46). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки учасники справи не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, щопозивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується записами про батьків у свідоцтві про народження останньї серії [NUMBER] , виданого 23.03.2016 виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області (а.с.5). Згідно з довідкою виданою Олександрівською селищною радою Кропивницького району Кіровоградської області №474 від 02.08.2023, позивачка [PERSON] проживає без реєстрації по [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Відповідно до довідки виданої Олександрівською селищною радою Кропивницького району Кіровоградської області №475 від 02.08.2023, відповідач [PERSON] дійсно зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . З 2019 року на території с. Михайлівка не проживає, на теперішній час місце його проживання не відоме (а.с.11). Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20.09.2022 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду та до досягнення повноліття донькою [PERSON] , тобто до [INFO] (а.с.8-9). З розрахунків, наданих Олександрівським відділом державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.08.2023 №30.12-23/99 встановлено, що [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.12.2021 в розмірі 36346,75 грн., та станом на 01.08.2023 у розмірі 77251,48 грн. (а.с.14,15). Відповідно до довідки Михайлівського ЗДО Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області №36 від 06.06.2023, батько дитини [PERSON] - [PERSON] контакту із дитсадком, де виховувалася дитини не підтримував, з вихователями не спілкувався, не приводив та не забирав дитину з садочку (а.с.13). Згідно характеристики на ученицю 1 класу КЗ «Михайлівський ліцей» Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області [PERSON] батько участі у вихованні дитини не бере, мама докладає багато зусиль у навчанні доньки, добросовісно відноситься до її виховання (а.с.10). Відповідно ч. 5,6 ст. 19 Сімейного кодексу (далі СК) України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв?язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області № 1696/02.1-16 від 30.06.2023, орган опіки та піклування вважає за доцільним позбавлення батьківських прав батька [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.6-7). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу (далі СК) України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30.03.2007 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов?язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У Рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов?язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з?ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд вважає, що при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Вказані правові висновки викладені в Постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року у справі № 462/4705/19. Як уже було зазначено, умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дитини в матеріалах справи відсутні. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач умисно злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів поліції, притягнення до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Позивачем не доведено, що поведінка відповідача щодо дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками та не доведено наявності в його діях вини, не надано достатніх доказів, щодо наявності інших обставин, передбачених ч.1 ст. 164 СК України, а саме, що відповідач жорстоко поводиться з дитиною, є хронічним алкоголіком чи наркоманом, вдається до експлуатації дитини, засуджений за вчинення умисного злочину щодо дитини, свідомо нехтує батьківськими обов`язками. Крім того, ухилення відповідачем від сплати аліментів на утримання дитини не є виключною підставою для позбавлення батьківських прав відносно його дитини. Надані позивачкою докази, як підтвердження того, що відповідач не проживає разом з нею та донькою, які як окремо так і у сукупності підтверджують твердження і позицію позивача по справі про те, що їх сім`я розпалася. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої дитини не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити за необгрунтованістю позовних вимог. Питання щодо судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України, а тому понесені позивачем судові витрати не підлягають до відшкодування відповідачем.

Outcome: dismissed