Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

У 2022 року адвокат Дубчак Юрій Євгенович в інтересах [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа: Приватний виконавець Крегул Іван Іванович про стягнення безпідставно набутих коштів, стягнення моральної, матеріальної шкоди та упущеної вигоди та просив суд стягнути з Товариства «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», відповідач) заподіяну матеріальну шкоду в сумі 182 182,00 грн., упущену вигоду в розмірі 8 800 євро, моральну шкоду у розмірі 125 000,00 грн, судовий збір та витрати на правничу допомогу. В обґрунтування позову вказано, що 23 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4775, про стягнення з [PERSON] за кредитним договором №122/П/19/2007-840 від 22 червня 2007 року, який був укладений між ВАТ «КОМЕРЩИНИ БАНК «НАДРА» правонаступником якого є ПАТ «КОМЕРЩИНИИ БАНК «НАДРА», та правонаступником якого згідно Договору відступлення прав вимоги за кредитним договором від 26 серпня 2020 року є ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», у загальному розмірі 149 163, 32 гривні. 22 червня 2021 року приватним виконавцем Крегулом І.І. за заявою ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» відкрите виконавче провадження № [NUMBER]. Під час виконавчих дій 22.06.21 приватним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника, за наслідками якої 22.06.21 винесена постанова про розшук майна боржника, а саме транспортний засіб марки: INFINITI модель FX 45, 2003 року виробництва, VIN: [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак: [NUMBER] . На підставі вказаних постанов, 09.08.2021 приватним виконавцем Крегул І.І. був описаний (вилучений) вищезазначений транспортний засіб та на нього накладений арешт як на майно боржника. 09 серпня 2021 року приватним виконавцем винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, відповідно до якої залучений оцінювач ТОВ «Оціночний стандарт» який має сертифікат від 03.08.202 за № 677/20, виданий Фондом державного майна України. Відповідно до звіту про оцінку вартості колісно-транспортного засобу легкового автомобіля INFINITI FX 45 д.н. [NUMBER] від 09 серпня 2021 року, ринкова вартість становить 159 358 грн. В подальшому приватний виконавець 10.08.2021 року звернувся із заявою про реалізацію арештованого майна в Державне Підприємство «СЕТАМ», яке 01.09.2021 року реалізувало автомобіль INFINITI FX 45 д.н. [NUMBER] за 182 182, 00 грн. [PERSON] . Після торгів ДП «СЕТАМ» перерахувало на рахунок приватного виконавця грошові кошти в сумі 173 072, 90 грн., які приватний виконавець відповідно до ст.45 ЗУ «Про виконавче провадження» розподілив наступним чином: 149 163, 32 гривень перерахував стягувачу в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом (виконавчим написом нотаріуса), 14 916, 33 гривень основна винагорода приватного виконавця, 964, 61 гривень витрат виконавчого провадження. Залишок 7 998, 64 гривні боржнику направлений не був і залишився на рахунку приватного виконавця. 01 вересня 2021 року приватним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 20 січня 2022 року рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області у справі № 2/381/165/22 (провадження 363/2865/21) визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4775 вчинений 23 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 149 163, 32 гривні, стягнуто судовий збір та витрати на правничу допомогу. Отже, в разі визнання виконавчого напису нотаріуса або іншого виконавчого документу, таким що не підлягає виконання повинна відбутися реституція сторін, тобто повернення в першочерговий стан. На підставі викладеного просив задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.10.2022 року позов [PERSON] , залишено без руху. 21.11.2022 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 19.10.2022 року позивачем усунуто вказані недоліки. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2022 року відкрито провадження у цивільній справі № 757/15349/22-ц та призначено підготовче судове засідання. 23.08.2023 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого останній не визнає позовні вимоги та просить суд залишити їх без задоволення. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.11.2023 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на доводи, наведені у відзиві на позов. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність третьої особи, на підставі наявних в ній доказів. Суд, заслухавши обґрунтування і заперечення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, в судовому засіданні встановлено, що 23 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4775, про стягнення з [PERSON] за кредитним договором №122/П/19/2007-840 від 22 червня 2007 року, який був укладений між ВАТ «КОМЕРЩИНИ БАНК «НАДРА» правонаступником якого є ПАТ «КОМЕРЩИНИИ БАНК «НАДРА», та правонаступником якого згідно Договору відступлення прав вимоги за кредитним договором від 26 серпня 2020 року є ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», у загальному розмірі 149 163, 32 гривні. 01 квітня 2021 року представник ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» звернувся до приватного виконавця Крегула Івана Івановича (робоче місце: Київська область, м. Вишгород, «Карат» промисловий майданчик, 5-А, офіс 511) із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса. 22 червня 2021 року приватним виконавцем Крегулом І.І. за заявою ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» відкрите виконавче провадження № [NUMBER]. Під час виконавчих дій 22.06.2021 року приватним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника, за наслідками якої 22.06.2021 року винесена постанова про розшук майна боржника, а саме транспортний засіб марки: INFINITI модель FX 45, 2003 року виробництва, VIN: [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак: [NUMBER] . На підставі вказаних постанов, 09.08.2021 року приватним виконавцем Крегул І.І. був описаний (вилучений) вищезазначений транспортний засіб та на нього накладений арешт як на майно боржника. 09 серпня 2021 року приватним виконавцем винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, відповідно до якої залучений оцінювач ТОВ «Оціночний стандарт» який має сертифікат від 03.08.202 за № 677/20, виданий Фондом державного майна України. Відповідно до звіту про оцінку вартості колісно-транспортного засобу легкового автомобіля INFINITI FX 45 д.н. [NUMBER] від 09 серпня 2021 року, ринкова вартість становить 159 358 грн. В подальшому приватний виконавець 10.08.2021 року звернувся із заявою про реалізацію арештованого майна в Державне Підприємство «СЕТАМ», яке 01.09.2021 року реалізувало автомобіль INFINITI FX 45 д.н. [NUMBER] за 182 182, 00 грн. [PERSON] . Після торгів ДП «СЕТАМ» перерахувало на рахунок приватного виконавця грошові кошти в сумі 173 072, 90 грн., які приватний виконавець відповідно до ст.45 ЗУ «Про виконавче провадження» розподілив наступним чином: 149 163, 32 гривень перерахував стягувачу в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом (виконавчим написом нотаріуса), 14 916, 33 гривень основна винагорода приватного виконавця, 964, 61 гривень витрат виконавчого провадження. Залишок 7 998, 64 гривні боржнику направлений не був і залишився на рахунку приватного виконавця. 01 вересня 2021 року приватним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 20 січня 2022 року рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області у справі 2/381/165/22 (провадження 363/2865/21) визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4775 вчинений 23 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 149 163, 32 гривні, стягнуто судовий збір та витрати на правничу допомогу. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до частини другої статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною третьою статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено: що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: поверненні виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що нею вид передбачений позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17). Виходячи з вище викладеного, відповідно до ст. 1212 ЦК України, безпідставно набутими коштами слід визнати та зобов`язати повернути: 149 163, 32 гривень ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «EJHT ФІНАНС», 14 916, 33 гривень основна винагорода приватного виконавця Крегул І.І., 964, 61 гривень витрат виконавчого провадження № [NUMBER] (приватний виконавець Крегул І.І.). перерахованих ДП «СЕТАМ» за реалізацію автомобіля INFINITI FX 45 д.н. [NUMBER] належного [PERSON] на рахунок приватного виконавця Крегула І.І., всього 173 042, 90 гривні. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до Акту електронних торгів арештований у виконавчому провадженні № [NUMBER] від 01 вересня 2021 року, належний [PERSON] автомобіль INFINITI FX 45 д.н. [NUMBER] , ДП «СЕТАМ» був проданий за 182 182, 00 гривень, приватному виконавцю перераховано 173 072, 90 гривні, тобто 9 109, 10 гривень (0,005%) ДП «СЕТАМ» відповідно до «Порядку реалізації арештованого майна» стягнуло за проведення електронних торгів. Вказане, стало можливим і знаходиться в прямому причино-наслідковому зв`язку із діями ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» щодо безпідставного звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, що стало підставою для вилучення та продажу належного [PERSON] автомобіля тому, суд вважає, що витрати пов`язані з проведенням торгів арештованим майном у сумі 9 109,10 гривень підлягають стягненню з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС». Таким чином, вимога про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 182 182,00 грн. - підлягає задоволенню. Що стосується вимоги про відшкодування втраченої вигоди, суд вказує наступне. Так, в обґрунтування вказаної вимоги, позивач вказав, що 01.07.2021 останній уклав трудовий договір з UAB «Neivita» в м. Вільнюс, Фабийонишке ул. 5С-1003, про надання послуг електрозварювальника. 11.08.2021 року відповідно до договору [PERSON] повинен прибути на робоче місце до Литовської Республіки за вищезазначеною адресою. Відповідно до умов трудового договору заробітна платня складала 800 євро на протязі 11 місяців. У зв`язку з тим, що 09.08.2021 року приватним виконавцем Крегулом І.І. був вилучений належний позивачу автомобіль, та він був позбавлений об`єктивної можливості дістатися на 11.08.2021 року до Литовської Республіки на робоче місце, окрім цього розуміючи протиправність дій приватного [PERSON] вимушений був залишитись в Україні для збору доказів неправомірних дій пов`язаних із вилученням автомобіля і необхідністю участі у підготуванні документів та подальшій участі у судових засіданнях. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. У частині другій статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин, що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які вік повинен був отримати. Як зазначено вище, збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим. то реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном. Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 року у справі № 910/15865/14 та від 30.09.2021 року у справі № 922/3928/20. При цьому протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності. Відповідно до ст. 22 ЦП України, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Тому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними,а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання. Тому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання. Вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі № 127/16524/16-ц (провадження № 61-22106св18). Таким чином, враховуючи, що позивачу ТОВ «ФК «EJIIT ФІНАНС» жодним чином не перешкодило працевлаштуватись до Литовської Республіки, зазначена вимога є безпідставною та залишається судом без задоволення. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд вказує наступне. Так, позивач в позовній заяві вказує, безпідставне звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису знаходиться в прямому причино - наслідковому зв`язку із діями ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС», які завдали останньому моральну шкоду, яку останній оцінює у розмірі 125000,00 грн. Статтею 1167 ЦК України окреслені підстави для відшкодування моральної шкоди, а саме: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Стаття 23 ЦК України зазначає: Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Так, відповідно до матеріалів справи, після незаконного вилучення і реалізації автомобіля INFINITI FX 45 д.н. [NUMBER] який належав [PERSON] , відбулось фактичне знищення його майна у зв`язку із чим останній зазнав глибоких душевних страждань та непоправного погіршення свого здоров`я, що виразилась в душевних стражданнях, пережитих ним у зв`язку із неправомірними діями відповідача. У зв`язку з цим, позивача похитнулась довіра до органів нотаріату та фінансових установ в нашій Державі. Статтею 41 Конституції України кожному громадянину гарантоване право користуватись і розпоряджатись своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Пунктами 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 визначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Через звернення до суду за відшкодуванням матеріальних збитків, згідно п.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивач, вказує, що після незаконного вилучення і реалізації автомобіля INFINITI FX 45 д.н. [NUMBER] який йому належав, відбулось фактичне знищення його майна у зв`язку із чим останній зазнав глибоких душевних страждань та непоправного погіршення свого здоров`я, що виразилась в душевних стражданнях, пережитих ним у зв`язку із неправомірними діями відповідача. У зв`язку з цим, у нього похитнулась довіра до органів нотаріату та фінансових установ в нашій Державі. Такі дії відповідача також підірвали довіру позивача до державних інституцій та віру в гарантії своїх прав та свобод з боку держави. Останній був змушений витрачати час для звернення до юристів та судових органів для усунення порушень закону зі сторони відповідачів, разом з цим на час вчинення неправомірних дій і по цей час в Україні та у всій Європі діє карантинний режим у зв`язку із пандемією «COVID-19», що значно ускладнило пошук роботи яку він втратив завдяки діям відповідача та джерел для існування у зв`язку з чим він був позбавлений можливості своєчасного та нормального вирішення побутових проблем та задоволення своїх людських потреб та потреб родини яка складається з 3 людей. Не маючи постійного джерела доходу прикладав зусилля до пошуку грошей для оплати послуг адвокатів, судових зборів та інших супутніх витрат. Перенесений у зв`язку з неправомірними діями відповідача сильний психологічний стрес, постійне напруження під час досудового та судового врегулювання призвело до погіршення стосунків в родині та з близькими, що негативно позначилось на його психічному стані та відносинах в сім`ї. На фоні переживань у [PERSON] погіршився стан здоров`я, внаслідок чоло він з 21.09.21 по 07.10.21 перебував на стаціонарному лікуванні в комунальному некомерційному підприємстві «Вишнівська міська лікарня», а відтак суд приходить до висновку про факт завдання моральної шкоди позивачу, проте вважає, що моральна шкода у розмірі 80 000,00 грн. принципу розумності і справедливості. Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За вказаних обставин та відповідних норм законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. За приписами частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000, 00 грн. стороною позивача надано до суду: оригінал договору про надання правової допомоги адвокатом від 24.05.2022 р., ордер на надання правничої (правової)допомоги від 10.06.2022 р., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанцію № 29622046 від 07.06.2022 року. Оскільки стороною позивача подано докази понесення судових витрат у розмірі 10 000, 00 грн., то суд приходить до висновку про необхідність їх відшкодування. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 2 619,66 грн. (44,9 % від задоволених позовних вимог) підлягають стягненню в з відповідача.

Outcome: partial