Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

28 березня 2024 року до Золочівського районного суду Львівської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю\~«Діджи Фінанс»\~із позовною заявою до\~ [PERSON] , товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 08 травня 2024 року позовну заяву ТзОВ\~«Діджи Фінанс» передано за підсудністю на розгляд до Радивилівського районного суду Рівненської області. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 04 травня 2021 року [PERSON] в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» https://miloan.ua/, подав заявку на отримання кредиту №3273002. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/. Законодавством України передбачено оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. ТзОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору №3273002 від 04.05.2021 р., який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/. Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит №3273002 від 04.05.2021 р. з ТзОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 15000 грн. Кредитний договір №3273002 від 04.05.2021 р. було укладено строком на 30 днів. Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин передбачених ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України. 13.09.2021 р. згідно умов договору відступлення прав вимоги №07Т, ТзОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №3273002 від 04.05.2021 р. на користь ТзОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТзОВ «Діджи Фінанс», набуло права вимоги до відповідача. Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу відповідача перед новим кредитором ТзОВ «Діджи Фінанс» становить 71550,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту\~15000,00 грн., заборгованість за відсотками\~53700,00 грн., заборгованість за комісією 2850,00 грн.; заборгованість за пенею становить 0 грн. Позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Позивачем було вжито заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення адвокатської вимоги про сплату заборгованості за договором №3273002 від 04.05.2021 р. на адресу відповідача. У зв`язку із вище вказаним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №3273002 від 04.05.2021 р. у розмірі 71500,00 грн., а також понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правовому допомогу в розмірі 6000,00 грн. Ухвалою суду від 04 червня 2024 року позовну заяву ТзОВ\~«Діджи Фінанс» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 17 червня 2024 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі Анкети-заяви на кредит №3273002 від 04.05.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем 04.05.2021 р. укладеного договір про споживчий кредит №3273002, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит в розмірі 15000 гривень строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 9000,00 грн. за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Комісія за надання кредиту нараховується за ставкою 19% від суми кредитування та становить 2850,00 грн. Термін повернення кредиту та сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитними коштами 03.06.2021 року. (а.с.9, 16-19). На підставі вказаного договору, [PERSON] перераховані кошти на картковий рахунок в сумі 15000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням 45470975 від 05.05.2021. (а.с.27). Всупереч умовам кредитного договору №3273002 від 04.05.2021 р. відповідач свої кредитні зобов`язання не виконує. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №3273002 від 04.05.2021року за період з 13.09.2021 року по 20.02.2024 року, станом на 20 лютого 2024 року становить 71550,00 грн (з яких 15000,00 грн - сума заборгованості за основним боргом (тіло кредиту), 53700,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 2850,00 грн. комісія). (а.с.11) Відповідно до\~ст.204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до\~ст.639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію"\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.\~Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.7\~ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному\~статтею 12 цього Закону\~порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12\~ст. 11 вказаного закону). Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до\~ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1\~ст. 612 ЦК України\~визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до\~ст. 1048 цього Кодексу\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. ТзОВ «Діджи Фінанс» звертаючись до суду із вказаною позовною заявою, вказує, що 13.09.2021 року згідно умов Договору відступлення права вимоги №07Т, ТзОВ «Мілоан» було відступлено право вимоги за кредитним договором №3273002 від 04.05.2021 року на користь ТзОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТзОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача. Підстави заміни кредитора у зобов`язанні визначені ст.512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч.3 ст.512 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст.ст.1077-1078 ЦК України). Судом встановлено, що матеріали даної справи не містять укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»\~ та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» договору про відступлення права вимоги №07Т від 13.09.2021. До позовної заяви позивачем долучено лише витяг з додатку до Договору факторингу №07Т від 13.09.2021 року про залишок боргу [PERSON] за кредитним договором №3273002 від 04.05.2021 року на момент відступлення права вимоги. (а.с.10) Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає, що з позивачем не надано доказів відступлення фактору права вимоги, первинним кредитором ТОВ «Мілоан» до боржника [PERSON] за кредитним договором №3273002 від 04.05.2021 за договором факторингу №07Т від 13.09.2021. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст.\~76,\~77 ЦПК України). Згідно вимог\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Наданий позивачем витяг з додатку до Договору факторингу №07Т від 13.09.2021 року не є достатнім доказом на підтвердження того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» набуло від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3273002 від 04.05.2021. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, надав докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2020, справа №755/18920/18, провадження № 61-17205ск19. Відповідно до вимог\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Таким чином, з наданих позивачем документів, судом не встановлено наявність у позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором №3273002 від 04.05.2021 року, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, оскільки суд прийшов до переконання що в задоволенні позову слід відмовити, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed