Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

У грудні 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» (надалі за текстом - позивач) звернулось до Подільського районного суду м. Києва з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] (надалі за текстом - відповідач) на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 932569266 від 24 лютого 2020 року в сумі 55 357, 70 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 жовтня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір № 932569266 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Зазначає, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №932569266 від 24 лютого 2020 року. В подальшому, 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем було укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило належне йому право вимоги, а останній прийняв належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги № 3 від 29 січня 2021 року до договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 55 357,70 грн., з яких: 19 999,80 грн. - сума заборгованості за кредитом; 35 357,90 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Вказує, що відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Отже. загальна сума заборгованості станом на момент подачі позовної заяви становить 55 357,70 грн., посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2022 цивільну справу передано для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Скрипник О.Г. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23.01.2023 відкрито провадження у справі за правилами за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заочним Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24.04.2023 року позов задоволено. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19.12.2023 року скасовано Заочне Рішенням від 24.04.2023. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2024 цивільну справу передано для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Гребенюку В.В. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22.01.2024 року справу прийнято до розгляду, розгляд справи вирішено продовжити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутністю. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову. Судом встановлено, що 24 лютого 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір № 932569266 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на суму 5000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 1,42 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, строком на 6 днів. На підставі додаткових угод, сторони домовилися збільшити суму кредиту та строк дії договору. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 932569266. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем було укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило належне йому права вимоги, а позивач прийняв належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги № 3 від 29 січня 2021 року до договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 55 357,70 грн. Відповідач не виконав свого обов`язку повернути кредит на умовах та в строки, визначені кредитним договором. Станом на 30 грудня 2022 року заборгованість відповідача становить 55 357,70 грн., яка складається із: 19 999,80 грн. - сума заборгованості за кредитом; 35 357,90 грн. - заборгованість за несплаченими відсоткам за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов`язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплаті процентів у разі прострочення повернення чергової частини позики. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Особливості укладення договору факторингу регулюється главою 73 ЦК України. У відповідності з нормою ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Тобто, відповідач міг вільно обирати спосіб та порядок розрахунку за укладеним договором факторингу, що не суперечить нормам діючого законодавства. У відповідності до вимог ст. ст. 76 - 77, 79 - 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором у нього виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, право позивача порушене і підлягає захисту, а відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором на загальну суму 55 357 (п`ятдесят п`ять тисяч триста п`ятдесят сім) гривень 70 копійок. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню також понесені ним та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 481 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved