Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

Представник АТ «Ідея Банк» Заставна О.В. звернулася до суду з позовом до\~ [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі\~102 217,02 гривень за кредитним договором № Р20.19705.007105385 від 21.10.2020, а також судовий збір в розмірі 3 028\~грн..\~ В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21.10.2020\~між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №Р20.19705.007105385, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 75 800 грн. зі сплатою 15% річних, поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені Кредитним договором, графіком щомісячних платежів. Зазначає, що банк у повному обсязі виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору. Відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений кредитним договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, інші платежі за кредитним договором. Останній платіж відповідач здійснив 20.07.2023, у\~зв`язку\~із чим сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 08.05.2024 становить\~102 217, 02\~грн., з яких, прострочений борг - 61 630, 58\~грн., прострочені проценти - 16 769, 86\~грн., прострочена плата за обслуговування кредиту - 23\~816,76\~грн. Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 04.03.2024\~року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцяти денний строк з дня направлення цієї вимоги до відповідача будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх\~зобов`язань\~і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити.\~ Представник\~АТ «Ідея Банк»\~- Заставна О.В. в судове засідання не\~з`явилася, проте, у позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, а також зазначила, що позов підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач\~ [PERSON] \~в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи завчасно повідомлявся шляхом направлення судових повісток та через оголошення на сайті Судової влади. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив.\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~ Відповідно до ч.4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).\~ З урахуванням вимог статей\~223,\~280 ЦПК України\~суд провів заочний розгляд справи.\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.\~ Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.\~ Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~ Судом встановлено, що 21.10.2020\~між АТ «Ідея Банк» та\~ [PERSON] \~було укладено договір кредиту №\~Р20.19705.007105385, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 75 800 грн. зі сплатою 15% річних, поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені Кредитним договором, графіком щомісячних платежів.\~ Відповідно до ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.\~ Згідно ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~ Статтею\~1050\~ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті\~1048\~цього Кодексу. Позивач свої\~зобов`язання\~за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.\~ Відповідно до ст.ст.526,530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового\~зобов`язання.\~ Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом\~зобов`язання\~(неналежне виконання).\~ Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання\~зобов`язання\~або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.\~ Відповідно до ст.549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ст.599 ЦК України\~зобов`язання\~припиняється виконанням, проведеним належним чином.\~ Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, позивач вказує, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 08.05.2024\~року утворилася заборгованість в сумі 102 217, 02\~грн., яка складається з наступного: \~прострочений борг - 61 630, 58\~грн., прострочені проценти - 16 769, 86\~грн., прострочена плата за обслуговування кредиту - 23\~816,76\~грн. Згідно ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі. Однак позивачем, в розмір заборгованості, заявленої у позові, крім основного боргу зазначив прострочену плату за обслуговування кредиту у розмірі 23816,76 грн.. Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частин 1 та 2 ст.\~11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст.\~12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до частини четвертої статті 263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, що Законом України\~«Про споживче\~кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п. 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку. Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про споживче\~кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12цьогоЗакону. Зокрема, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Вказаний висновок Великої Палати Верховного Суду має бути врахований під час розгляду даної справи. З врахуванням вищенаведеного,аналізуючи зміст кредитного договору,укладеного міжАТ «ІдеяБанк» та відповідачем,суд дійшов висновку проте,що останньому встановлено щомісячну плату за послуги банку,які за законом повинні надаватися безоплатно,а надання інших послуг за обслуговування кредиту,не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості,за вказану плату умовами договору не передбачено,пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах,визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором,є нікчемними,а відтак частина заборгованості,яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору,які є нікчемними, а саме прострочена плата за обслуговування кредиту не підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «Ідея банк» та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 78400,44 грн., з яких прострочений борг - 61 630, 58\~грн. та прострочені проценти - 16 769, 86\~грн. В іншій частині позов не підлягає до задоволення. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2322,47 грн. (з розрахунку 78400,44 х 3028,00 / 102217,20= 2322,47 грн.).

Outcome: partial