Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

26 червня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову із посиланням на ст. ст. 180, 181, 182, 191, 192 СК України зазначає, що відповідач є батьком дітей, знаючи, що діти потребують постійної батьківської уваги і допомоги, ухиляється від виконання своїх обов`язків, достатньої матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Відповідач проходить військову службу, має постійний дохід, інших осіб на утриманні не має. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, позивачка змушена звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача. Ухвалою від 04 липня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Позивач в заяві до суду позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати без її участі. Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, відзиву на позов у встановлений судом строк не подав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проводиться за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.09.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Сторони мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-11). На даний час діти проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5, 12). Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. Відповідно дост. 180 СК України,батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим і індивідуальним. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, суд вважає, що він спроможний надавати позивачу аліменти на утримання спільних дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2, 3 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Таким чином, зваживши докази по справі, суд приходить до висновку, що позивач самостійно забезпечити належне утримання двох неповнолітніх дітей не може та потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, який є батьком дітей і повинен її надати, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача необхідно стягнути аліменти на обох дітей у розмірі 1/3 частини заробітку до досягнення дітьми повноліття, що відповідає приписам ст. ст. 183, 191 СК України. Відповідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справахпро стягненні аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України, в прибуток держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20грн.

Outcome: approved