Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом позивач), через систему «Електронний суд», звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА-БОРД СИСТЕМЗ» (далі за текстом відповідач, Товариство) з позовом про визнання припиненим трудових відносин. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. 03.03.2008 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань зареєстроване Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕГА-БОРД СИСТЕМЗ», код за ЄДРПОУ 35764254. Рішенням установчих зборів Товариства, директором призначено Позивача та відповідні відомості внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Укладення трудового договору між позивачем і відповідачем оформлено наказом про вступ на посаду директора від 03.03.2008. Відповідно до положень підпункту «в» пункту 4.2, а також пункту 4.10 Статуту відповідача директор є виконавчим органом Товариства, його обрання є виключною компетенцією загальних зборів учасників. 22.02.2024 позивач написав заяву про розірвання трудового договору за ініціативою працівника (стаття 38 КЗпП України) з 08.04.2024. На момент складання заяви про звільнення учасниками Товариства в рівних частках були дві фізичні особи - [PERSON] та [PERSON] . Заяву про звільнення Позивач вручив особисто [PERSON] 22.02.2024. Оскільки, обрання і відкликання директора Товариства є виключною компетенцією загальних зборів учасників, 01.03.2024 року позивачем було складено і направлено обом учасникам Товариства повідомлення про скликання загальних зборів на 05.04.2024 з ініціативи виконавчого органу для вирішення питання звільнення позивача. 05.04.2024 в призначений час жоден з учасників Товариства для участі в загальних зборах не з`явився, по причині чого загальні збори учасників Товариства не відбулися, рішення про звільнення позивача з посади не було прийнято. Позивач з посиланням на те, що виконав всі вимоги трудового законодавства, попередив Працедавця про звільнення у встановлені Законом строки, з огляду на те, що примусова праця заборонена, просив суд, вимоги позову задовольнити та визнати припиненими трудові відносини між позивачем та відповідачем, з 08.04.2024 у зв`язку зі звільненням [PERSON] із займаної посади директора «МЕГА-БОРД СИСТЕМЗ» на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України Ухвалою суду від 18.04.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 24.04.2024 на адресу суду, через систему «Електронний суд», надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач вимоги позову визнає в повному обсязі та зазначає про те, що одноосібним виконавчим органом відповідача установчими зборами його учасників був обраний позивач, який дотепер виконує свої функції на підставі трудового договору, укладеного у формі наказу про вступ на посаду. 22.02.2024 позивач висловив намір розірвати трудовий договір з Відповідачем за власною ініціативою з 08.04.2024 року, про що повідомив учасників Відповідача та вчинив всі передбачені законом дії, необхідні для скликання загальних зборів. Через неявку обох учасників, загальні збори, призначені на 05.04.2024 не відбулися. В умовах ігнорування членами вищого органу господарського товариства своїх обов`язків, зокрема, щодо участі у загальних зборах і прийняття рішень, необхідних для діяльності господарського товариства або для забезпечення дотримання прав і законних інтересів інших осіб, - вирішення питання щодо припинення трудових відносин з позивачем, про яке він просить, є неможливим. З посиланням на зазначене, відповідач вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, однак зазначає про те, що повноваження позивача як директора Товариства мають припинитися з моменту набрання судовим рішенням законної сили і, відповідно, на підставі цього з рішення державний реєстратор має виключити запис щодо позивача як керівника відповідача з відомостей про товариство в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Також у відзиві на позовну заяву відповідач через визнання позову зазначає про необхідність вирішення питання, у порядку ч.1 ст.142 ЦПК України, про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Інших заяв по суті не надходило. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач у позові, а відповідач у відзиві просили розгляд справи здійснювати у їх відсутність з огляду на позиції по справі, які викладені у відповідних заявах по суті. За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, згідно поданих сторонами заяв по суті. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕГА-БОРД СИСТЕМЗ» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03.03.2008, код ЄДРПОУ 35764254, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серія [NUMBER] . Протоколом №1 установчих зборів ТОВ «МЕГА-БОРД СИСТЕМЗ» від 25.02.2008 підтверджено, що директором товариство обрано [PERSON] . Згідно наказу № 001-К від 03.03.2008 «Про вступ на посаду директора ТОВ «МЕГА-БОРД СИСТЕМЗ», [PERSON] , приступив до виконання обов`язків директора Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА-БОРД СИСТЕМЗ» з 03.03.2008 з посадовим окладом згідно штатного розкладу. Підстава: протокол № 1 установчих зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА-БОРД СИСТЕМЗ» від 25.02.2008. 22.02.2024 [PERSON] подав заяву до ТОВ «МЕГА-БОРД СИСТЕМЗ» про розірвання трудового договору за ініціативою працівника (стаття 38 КЗпП України) з 08.04.2024. Відповідач у відзиві на позовну заяву визнає факт того, що вказану заяву від відповідача отримав 22.02.2024. Зазначене також підтверджується підписом про отримання заяви. Обставини визнані відповідачем доказуванню не підлягають в силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - керівником та представником ТОВ «МЕГА-БОРД СИСТЕМЗ» є [PERSON] , засновниками та кінцевими бенефіціарними власниками є [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до положень підпункту «в» пункту 4.2, а також пункту 4.10 Статуту Відповідача директор є виконавчим органом Товариства, його обрання є виключною компетенцією загальних зборів учасників. 01.03.2024 [PERSON] було складено повідомлення про скликання загальних зборів з ініціативи виконавчого органу. Збори було призначено на 10-00 годин 05.04.2024 за юридичною адресою ТОВ «МЕГА-БОРД СИСТЕМЗ»: м. Запоріжжя, вул. Брянська, буд.12, з таким порядком денним: 1. \~ \~ \~ \~Про звільнення Директора Товариства у зв`язку з поданою ним заявою про розірвання трудового договору за власним бажанням з 08.04.2024. 2. \~ \~ \~ \~Про призначення на посаду Директора Товариства. 3. \~ \~ \~ \~Про внесення змін до відомостей про Товариство, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вказане повідомлення адресовано засновникам [PERSON] та [PERSON] та разом з заявою [PERSON] про звільнення від 22.02.2024 направлено на адресу останніх 01.03.2024, що підтверджується чеками поштових відправлень, накладними та описами поштових вкладень. З акту від 05.04.2024, який складено [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що 05 квітня 2024 року станом на 10 годин 45 хвилин жоден з учасників Товариства ( [PERSON] та [PERSON] ) не з`явився на загальні збори, скликані з ініціативи виконавчого органу на вказану дату за юридичною адресою Товариства. У зв`язку з неявкою учасників загальні збори не відбулися. Підставою звернення позивача до суду стало те, що у зв`язку з неявкою учасників ТОВ «МЕГА-БОРД СИСТЕМЗ» на загальні збори він позбавлений можливості реалізувати передбачене частиною першою статті 38 КЗпП України право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Посилаючись на передбачену статтею 22 КЗпП України заборону будь-якого прямого або непрямого обмеження прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору, просив у судовому порядку припинити його трудові відносини з ТОВ «МЕГА-БОРД СИСТЕМЗ» на підставі частини першої статті 38 КЗпП України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом установлено, що ТОВ «МЕГА-БОРД СИСТЕМЗ» не виконало вимоги трудового законодавства, не здійснило будь-яких дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення [PERSON] з посади директора товариства. Тобто існує порушення права позивача на припинення трудових відносин. Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У пункті першому частини 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Згідно з частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя «включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру». Стаття 8 Конвенції «захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом». Поняття «приватне життя» в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine, № 21722/11, § 165)). З урахуванням положень частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини необхідно зробити висновок, що наявність у реєстрі інформації щодо позивача як про керівника товариства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям «приватне життя». У пункті 4 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно з частиною першою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Конституційний Суд України у рішеннях від 7 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. Передбачений частиною першою статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні. За встановлених у цій справі обставин положення Закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає. Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав в обраний ним спосіб. Згідно з частиною першою статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України. Встановлені у справі обставини, а саме: написання позивачем заяви про звільнення за власним бажанням, направлення цієї заяви засновникам відповідача, ініціювання Позивачем проведення загальних зборів із винесенням питання звільнення директора на порядок денний, свідчать про те, що позивачем дотримана процедура звільнення із займаної посади директора Товариства. Відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Разом з тим, особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику з метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими. Такі висновки викладені Верховним Судом у постановах від 3 липня 2019 року у справі № 520/11437/16-ц (провадження № 61-11763св18) та від 24 грудня 2019 року у справі № 758/1861/18 (провадження № 61-49113св18). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 681/1629/18 (провадження № 61-14424св18) зазначено, що «розірвання трудового договору за частиною третьою статті 38 КЗпП України є різновидом припинення трудових відносин в односторонньому порядку. Для припинення трудового договору за цією підставою має значення, чи мали місце порушення з боку роботодавця законодавства про працю чи умов колективного чи трудового договору, а також письмово викладена ініціатива працівника з наміром припинити трудові відносини, що доведена до відома роботодавця в установленому законом порядку. Особливістю розірвання трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України є те, що працівник має право самостійно визначити строк розірвання трудового договору». Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року у справі № 569/249/18-ц (провадження № 61-48997св18). Відповідно до п.2 ч.1 ст.25 Закону України від 15.05.2003 №755-ІV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії провадяться, зокрема, на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зокрема, щодо скасування запису в Єдиному державному реєстрі. Таким чином, повноваження позивача як директора Товариства, припиняються з моменту набрання рішенням законної сили. Виходячи з\~викладеного та\~з того,\~що станом\~на день\~розгляду справи,\~відповідачем не\~прийнято рішення\~щодо звільнення\~позивача,\~що порушує\~право останнього\~на вільний\~вибір праці\~та встановлює\~для нього\~додаткові обов`язки,\~заявлена вимога\~про припинення\~трудових відносин, на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України, підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на вищевказані положення Закону та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 484,48 грн. (968,96 х 50 %), а інші 50 відсотків сплаченого судового збору у сумі 484,48 грн. підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved