Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернувся до суду із позовом до Олександрійського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Олександрійський ВДВС) про зняття арешту з майна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивачу на праві власності належить житло за адресою: в [ADDRESS] . В 2024 році позивач дізнався, що квартири їхнього будинку, в тому числі і його, перебувають в арешті за борги давно не існуючого ВАТ «Росток». Правонаступників ВАТ «Росток» не має. Згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, жодних виконавчих проваджень стосовно ВАТ «Росток» не має. У зв`язку з чим просить зняти арешт з майна. Ухвалою судді від 20.05.2024 по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань не подав, причина неявки суду не відома. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 10.05.2006, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-12). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.05.2024 № 377406212, на житло за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт нерухомого майна реєстраційний номер: 7478434; зареєстровано: 30.06.2002 16:14:57 за №7478434 реєстратором: Олександрійська міська державна нотаріальна контора №1 Кіровоградської області; підстава обтяження: постанова АА№184988, 11.12.2002 ДВС м. Олександрія; власник: ТОВ «Росток», код: 13768961; додаткові дані: Архівний запис №173763 від 20.12.2002 року. Також, наявний арешт (архівний запис), реєстраційний номер: 8078930; зареєстровано: 16.10.2008 12:57:02 за №8078930 реєстратором: Олександрійська міська державна нотаріальна контора №1 Кіровоградської області; підстава обтяження: постанова АА№184988, 11.12.2002 Відділ ДВС Олександрійського міського управління юстиції; об`єкт обтяження квартира, адреса: [ADDRESS] ; власник: ТОВ «Росток», код: 13768961; додаткові дані: Архівний номер: 2671877KIROVOGRAD101, Архівна дата: 22.12.2002, Дата виникнення: 22.12.2002, № реєстра: 173763-972, внутр. № 4A01CC372DF3442C6052, коментарій: заб.167 (а.с.17-18). Згідно з витягом з Опендатабот, Відкрите акціонерне товариство «Росток», код 13768961, має статус: припинено (а.с.20). Згідно з витягом з АСВП, відкриті виконавчі провадження стосовно ВАТ «Росток», код 13768961 відсутні (а.с.21). У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до\~закону\~за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статей 319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (частини 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Приймаючи до уваги, що наявність арешту (обтяження), накладеного на нерухоме майно, порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений права в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно позивача суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Враховуючи те, що позивач не наполягає на стягненні судових витрат з відповідача, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved