Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів, які стягуються з останнього на підставі судового наказу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2018 року по справі №338/1368/18. Крім того, просить стягнути аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, що дорівнює 100% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення ними повноліття. 24.07.2024р. позивач надала на адресу суду клопотання про уточнення позовних вимог, відповідно до яких просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частки від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Оскільки вищевказане рішення суду стосувалося лише однієї дитини, тому виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом для врегулювання питання розміру аліментів на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які народилися вже після винесення судового наказу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2018 року по справі №338/1368/18. Ухвалою суду від 15.05.2024р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в позовній заяві просила проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, відповідно до змінених позовних вимог. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У зв`язку із неявкою відповідача в судові засідання, оскільки про поважність причин неявки суд останній не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, враховуючи згоду позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судам роз`яснено, що, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, враховуючи зміст ст.181, 183, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Тобто, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 759/22898/20 і ця судова практика є незмінною. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд враховує всі обставини, зазначені в ч. 1ст. 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно роз`яснень, що містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, під час якого у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтв про народження, серії [NUMBER] , серія [NUMBER] та серія [NUMBER] . Згідно судового наказу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2018 року по справі №338/1368/18 вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно. Після ухвалення зазначеного вище судового наказу, у сторін народилося ще двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на утримання яких аліменти не стягуються, а в добровільному порядку відповідач відмовляється надавати кошти на утримання дітей. Таким чином, суд встановив, що на користь позивача на підставі судового наказу відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти лише на одну дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Тобто двоє із трьох дітей позбавлені з боку батька-відповідача відповідних умов життя, необхідних для їхнього розвитку. За таких обставин, проаналізувавши викладене, оцінивши обставини, передбачені ст. 182 СК України, враховуючи, що з 28.10.2021 дохід позивача змінився, у неї народилося ще двоє дітей від відповідача, суд вбачає суттєву зміну матеріального стану у отримувача аліментів в порівнянні з її матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів у розмірах 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, що відповідно до положень ст.192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та збільшення розміру аліментів з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) позивача до 1/2 частки від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, що на думку суду буде необхідним і достатнім для матеріального забезпечення дітей та збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача, від дня набрання чинності цим рішенням і до досягнення дітьми повноліття. Суд також звертає увагу, що у разі зміни обставин, які існували на час ухвалення рішення, зокрема матеріального чи сімейного стану, погіршення чи покращення стану здоров`я, розмір аліментів може бути збільшено чи зменшено.

Outcome: approved