Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина, однак державний нотаріус Васильківської державної нотаріальної контори відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю свідоцтва про смерть [PERSON] , відсутністю факту прийняття спадщини матір`ю заявниці [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] і підтверддження факту прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] . В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, подавши заяву про слухання справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Від відповідача надійшла заяву про слухання справи без їх участі, щодо задоволення позову не заперечували. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] є донькою [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області №2о-154/05 від 31.07.2006 року, встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] [INFO] після загиблого в роки Великої вітчизняної війни [PERSON] . З метою одержання свідоцтва про право на спадщину за законом встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після померлої [INFO] [PERSON] . Постановою Першої Васильківської державної нотаріальної контори №906/02-14 від 21.11.2023 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за життя [PERSON] не оформила право власності на спірний будинок. У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Положення ст.ст.1216-1218,1258,1261 ЦК України зазначають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування може здійснюватися за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. визначено, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, оскільки судом достовірно встановлено та підтверджено зібраними по справі доказами факт належності спадкодавцю спірного майна, який за життя не оформив належним чином своїх прав на нього, в зв`язку з чим позивач не може реалізувати своє право на оформлення спадщини та що стало передумовою відмови нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: approved