Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором фінансового кредиту № ВН 23-01230 від 07 серпня 2020 року у розмірі 61792,75 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07 серпня 2020 року між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту № ВН 23-01230. Згідно умов договору кредитор зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобовязується повернути до 01 жовтня 2021 року наданий йому кредит у розмірі 8000,00 грн. та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 9,1% за кожні 14 днів. 05 вересня 2022 року між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та ТОВ «КРЕДИТ-ГОТІВКОЮ» укладено договір факторингу № 1-09Ф. Відповідно до умов даного договору право вимоги за договором про надання фінансового кредиту № ВН 23-01230 від 07 серпня 2020 року було відступлено до ТОВ «КРЕДИТ ГОТІВКОЮ». 12 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ» та ТОВ «КРЕДИТ ГОТІВКОЮ» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 12122023 згідно якого право вимоги за договором про надання фінансового кредиту № ВН 23-01230 від 07 серпня 2020 року було відступлено ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ». 13 грудня 2023 року [PERSON] та ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 13122023/1 згідно якого право вимоги за договором про надання фінансового кредиту № ВН 23-01230 від 07 серпня 2020 року було відступлено [PERSON] . Відповідач належним чином договірні зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв"язку з чим заборгованість за кредитом становить 61792,75 грн., з яких 8000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту та 53792,75 грн.- заборгованість по протентах. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, він змушений з даною заявою звернутися до суду. Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 12 червня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено право на подання відзиву на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Позивачу визначено право на подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву. Станом на 07 серпня 2024 року відзив на позов від відповідача [PERSON] до Томашпільського районного суду Вінницької області не надійшов, про відкриття та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження по справі остання була належним чином повідомлена, шляхом оголошення на сайті суду, заперечень на позов не подала. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 07 серпня 2020 року між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту № ВН 23-01230(а.с.3-8) Згідно умов договору кредитор зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобовязується повернути до 01 жовтня 2021 року наданий йому кредит у розмірі 8000,00 грн. та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 9,1% за кожні 14 днів. 05 вересня 2022 року між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та ТОВ «КРЕДИТ-ГОТІВКОЮ» укладено договір факторингу № 1-09 Ф. Відповідно до умов даного договору право вимоги за договором про надання фінансового кредиту № ВН 23-01230 від 07 серпня 2020 року було відступлено до ТОВ «КРЕДИТ ГОТІВКОЮ».(12-15). Відповідно до Реєстру боржників від 09 вересня 2022 року до договору факторингу ТОВ «КРЕДИТ-ГОТІВКАЮ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № № ВН 23-01230 від 07 серпня 2020 року в сумі 61792,75 грн. (а.с.16). 12 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ» та ТОВ «КРЕДИТ ГОТІВКОЮ» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 12122023 згідно якого право вимоги за договором про надання фінансового кредиту № ВН 23-01230 від 07 серпня 2020 року було відступлено ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ».(19-20) 13 грудня 2023 року [PERSON] та ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 13122023/1 згідно якого право вимоги за договором про надання фінансового кредиту № ВН 23-01230 від 07 серпня 2020 року було відступлено [PERSON] (23-24) З поданого суду розрахунку заборгованості за кредитним договором № ВН 23-01230 від 07 серпня 2020 року встановлено, що відповідач у порушення вимог кредитного договору не вносив, передбачених договором платежів у зв`язку з чим станом на 01 червня 2024 року має заборгованість 61792,75 грн. .), з яких 8000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 53792,75 грн.-проценти (а.с. 11). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Виходячи з вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що з [PERSON] , на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по кредиту на загальну суму 61792,75 грн.

Outcome: approved