Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

11 березня 2024 року до Бобринецького районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29.02.2024 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 287000 доларів США, про що складена відповідна розписка, яка написана відповідачем власноручно. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язується повернути грошові кошти по першій вимозі позикодавця протягом поточного місяця з 29.02.2024 року по 31.03.2024 року. Станом на дату звернення до суду відповідач вказану суму за договором позики не повернув, від виконання свого обов`язку ухиляється. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти за договором позики від 29.02.2024 року в розмірі 287000 доларів США. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.03.2024 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26.06.2024 року закрито підготовче провадження справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник відповідача - адвокат Горева К.С., 15.04.2024 року подала до Бобринецького районного суду Кіровоградської області відзив на позовну заяву, в якому вказала, що доводи та твердження, наведені позивачем в позовній заяві, відповідач вважає такими, що є безпідставними, необґрунтованими та незаконними, оскільки фактичної передачі в борг грошових коштів 29.02.2024 року в розмірі 287 000 доларів США не відбувалося. Позивач не передавав відповідачу кошти, про що свідчить сама розписка "Беру в борг кошти", отже, в ній відсутня чітка фіксація факту передачі коштів відповідачу. Факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики. При встановленні факту неотримання позичальником грошей або речей від позикодавця договір позики вважається неукладеним. Оскільки з неукладеного правочину не виникають договірні зобов`язання, він не породжує жодних цивільних правовідносин, а значить він і не породжує для сторін правочину будь-яких прав та обов`язків. Борговий документ був складений задля підтвердження відповідачем перед позивачем інших правовідносин, щодо поставленого насіння соняшнику в листопаді 2023 року, де сторони даного спору домовились, що за результатами продажу насіння соняшнику відповідач розрахується з позивачем готівковим розрахунком. Тобто розписка складена не за наслідками отримання грошових коштів у позику, а під впливом інших обставин. Стверджує, що відповідач має заборгованість перед позивачем за непоставлений товар, а позивач під впливом обману та примусу змусив відповідача написати розписку про нібито отримання грошових коштів від 29.02.2024 року. Представник позивача - адвокат Бойко Я.Р. 19.04.2024 року подала до Бобринецького районного суду Кіровоградської області відповідь на відзив, в якому вказала, що за соєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладання договору, зміст умов договору та факт отримання певної грошової суми. На підтвердження того, що "розписка складена не за наслідками отримання грошових коштів у позику, а під впливом інших обставин" відповідач не надає жодних доказів, так само, як і твердження про те, що "Борговий документ був складений, за для підтвердження відповідачем перед позивачем щодо поставленого насіння соняшнику" не надано жадних доказів та підтверджуючих матеріалів. Щодо твердження представника відповідача про те, що "позивач під впливом обману та примусу, змусив відповідача написати розписку про нібито отримання грошових коштів від 29.02.2024 року" слід зауважити, що відповідач не звертався до правоохоронних чи інших органів щодо застосування позивачем примусу або введення його в оману. Окрім того, з поданого відзиву вбачається, що відповідач не заперечує, що саме він написав вказану розписку, а і підтверджує цю обставину. Зазначені позиції сторони висловили в судовому засіданні 24.07.2024 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.02.2024 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 287000 доларів США. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язується повернути грошові кошти по першій вимозі позикодавця протягом поточного місяця з 29.02.2024 року по 31.03.2024 року. На підтвердження укладення договору складена боргова розписка, написана власноручно відповідачем. Кошти, зазначені у розписці від 29.02.2024 року позивачу не повернуті, що стало підставо звернення до суду за захистом порушеного права. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або за Законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Як вбачається з положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). З метою захисту майнових інтересів позичальника від недобросовісного позикодавця згідно зі статтею 1051 ЦК України позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обставину стосовно передання, чи навпаки, непередання грошових коштів або речей доводить та сторона, яка посилається на таку обставину. При встановленні судом факту неотримання позичальником від позикодавця грошей або речей, визначених родовими ознаками, договір позики вважається неукладеним. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі № 559/2587/19 (провадження № 61-1059св22). Заперечуючи факт отримання коштів та стверджуючи про безгрошовість договору, позивач не надав належних доказів на підтвердження цих обставини. Також не доведено факту написання боргової розписки [PERSON] під впливом тиску чи погроз. Натомість допитані в судовому засіданні свідки, які були заявлені і стороною позивача і стороною відповідача, надали чіткі та послідовні показання щодо обставин складення розписки та передачі коштів. Свідок [PERSON] повідомив, що до нього звернувся його знайомий [PERSON] з проханням бути присутнім при отриманні коштів, які він позичає у [PERSON] . У визначений час він приїхав до господарства [PERSON] . В його присутності [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти 2870000 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів. Вказані кошти перерахували [PERSON] і [PERSON] , [PERSON] власноручно написав розписку. Кошти [PERSON] поклав собі до сумки. Примусу до відповідача ніхто не застосовував, він робив усе добровільно. Свідок [PERSON] вказав, що його запросив [PERSON] бути присутнім як свідок при передачі грошей [PERSON] , яка була в лютому 20204 року в офісі господарства [PERSON] . В його присутності [PERSON] і [PERSON] перерахували кошти, [PERSON] написав власноручно розписку. Тиску чи примусу з боку [PERSON] до [PERSON] не було, все відбувалося в спокійній обстановці. В судовому засіданні як свідок допитаний також позивач [PERSON] . Надав показання про те, що знайомий з відповідачем більше 5 років, проживають в одному місті. [PERSON] звернувся до нього з проханням надати позику, тому що йому терміново були потрібні грошові кошти. Він погодився, однак висунув умову про повернення коштів протягом місяця, частинами, починаючи через тиждень після отримання позики. [PERSON] погодився. Розписку написав власноручно у присутності двох свідків. Зазначив, що не мав з [PERSON] жодних інших правовідносин, в тому числі щодо поставки сільськогосподарської продукції. Надані кошти є його власним заощадженням. Згідно ст. ст. 1, 10, 12 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). У відповідності до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши надані докази та з урахуванням визнання позовних вимог відповідачем, суд дійшов висновку, що докази на обґрунтування позовних вимог є належними, достатніми, такими, що підтверджують викладені обстави позову. Доказів, які б вказували на безгрошовість договору позики, вчинення його під тиском чи під впливом інших обставин, судом не встановлено. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області у даному провадженні застосовані заходи забезпечення позову, а саме: заборонено відчуження об`єктів нерухомого майна, які на праві власні належать [PERSON] , а саме: земельна ділянка площею 0,2 га з кадастровим номером 3520810100:50:042:0025, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 7006696352008 та житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер нерухомого майна: 456849535208. Відповідно до ч.7,8 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір розмірі 15140 грн.

Outcome: approved