Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Заявники звернулися до суду із зазначеною заявою, згідно якої просять встановити факт належності в рівних долях свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Охтирською міською державною нотаріальною конторою на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивують тим, що є співвласниками житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться на присадибній земельній ділянці загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 5910200000:21:007:0015. Заявники з метою проведення державної реєстрації права власності на належний їм житловий будинок звернулися до державного реєстратора, який за результатами розгляду їх заяви відмовив у вчиненні реєстраційних дій у зв`язку з наявністю розбіжностей у написанні прізвища заявників у документах про право власності на вказаний житловий будинок. Так як у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 02.07.1998 прізвище заявниці зазначено « [PERSON] », а прізвище заявника « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », що перешкоджає їм реалізувати свої спадкові права. 20.06.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі та призначено судове засідання з викликом сторін. Заявники та їх представниця у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність, вимоги за завою підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник Виконавчого комітету Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, при вирішенні вимог за заявою покладалась на розсуд суду. Представник Першої Охтирської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України. Вивчивши\~матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.11.1998, зареєстрованого в реєстрі за № 2-428, спадкоємцями майна [PERSON] , померлої [INFO] , « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.23). Згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 175666 та серії ЯД № 175665 від 26.06.2006, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить по 0,0500 га кожному земельної ділянки загальною площею 0,1000 г в межах згідно плану, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5910200000:21:007:0015 (а.с. 29, 31). Згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] від 17.04.2012 та паспортом громадянина України серії [NUMBER] від 14.02.2002, виданого Охтирським МРВ УМВС України в Сумській області написання прізвищ заявників значиться як « [PERSON] » (а.с. 10, 14). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В п. 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Із заяви вбачається, що встановлення даного факту необхідне заявниці з метою реєстрації належного їй нерухомого майна. Згідно листа Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 бачається, що коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. В п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Правовстановлюючий документ - документ, який підтверджує права особи, зокрема, права власності на майно (державний акт на право власності на земельну ділянку, договір дарування, договір купівлі-продажу, свідоцтво на право власності тощо). Суд може встановлювати також факти належності особі інших правовстановлюючих документів, наприклад: архівної довідки про трудову діяльність на підприємстві та розмір оплати праці, довідки про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, трудової книжки, заповіту, страхового свідоцтва, ощадної книжки тощо. Суд зазначає, що встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети На переконання суду, наявні в матеріалах справи докази, які суд вважає належними та допустимими, вказують на\~те,\~що всвідоцтві про право на спадщину за заповітом від 02.11.1998, зареєстрованому в реєстрі за № 2-428, особу заявників[PERSON] \~та [PERSON] записано як « [PERSON] » та « [PERSON] », при цьому неточності в написанні їх прізвища виникли внаслідок їх довільного перекладу з російської мови на українську. Разом з тим в позасудовому порядку внесення змін щодо прізвища заявників у зазначеному правовстановлюючому документі є неможливим, а встановлення факту належності його заявникам у подальшому надасть можливість реалізувати належне їм право на реєстрацію нерухомого майна. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи заяву у межах її вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved