Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у сумі 10 901,58 грн., які є заборгованістю по кредиту у розмірі 9 819,04 грн., заборгованість за процентами у розмірі 1 082,54 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вказує на те, що 21.10.2021 року укладено договір про споживчий кредит шляхом підписання позичальником заяви на приєднання № 3603707319 до умов публічного договору про споживчий кредит. За кредитним договором [PERSON] отримав кредит в розмірі 15 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № КУ1844 від 23.10.2021 року. Позичальник порушив графік повернення споживчого кредиту та сплати процентів, своєчасно не сплачував платежі за кредитним договором, чим допустив їх прострочення на понад 30 календарних днів. Позивач 22.02.2024 року направив позичальнику вимогу про дострокове повернення кредиту (вих. № 22-02/2024/2 від 22.02.2024 року) повідомленням у вигляді електронного документа електронною поштою на адресу електронної пошти позичальника ( [INFO] ), вказану позичальником у заяві, а отже відповідач повинен був повернути споживчий кредит в повному обсязі до 23.03.2024 включно У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по кредитному договору у нього виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути. Відповідач відзиву на позов не надав. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.05.2024 року відкрито спрощене провадження у справі. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце повідомлявся у встановленому законодавством порядку, проте у судові засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопготань з цього приводу не надав. Враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. 21.10.2021 року між сторонами укладено договір про споживчий кредит шляхом підписання позичальником заяви на приєднання № 3603707319 до умов публічного договору про споживчий кредит. За кредитним договором [PERSON] отримав кредит в розмірі 15 000 грн. зі сплатою 23,9% річних, строком на 12 місяців. Факт надання грошових коштів підтверджується платіжним дорученням № КУ1844 від 23.10.2021 року Відповідачем частково виконано своє зобов`язання щодо погашення кредиту у сумі 6 000 грн., у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість у розмірі 10 901,58 грн., які є заборгованістю по кредиту у розмірі 9 819,04 грн., заборгованість за процентами у розмірі 1 082,54 грн. Позивач 22.02.2024 року направив позичальнику вимогу про дострокове повернення кредиту (вих. № 22-02/2024/2 від 22.02.2024 року) повідомленням у вигляді електронного документа електронною поштою на адресу електронної пошти позичальника ( [INFO] ), вказану позичальником у заяві. Вказана вимога проігнорована відповідачем. ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Положеннями частини першої статті 1050 ЦК України унормовано, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Ураховуючи наведене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Позивач стверджує, що поніс судові витрати у вигляді правової допомоги у розмірі 7000 грн., проте на підтвердження цих обставин не надав жодного доказу. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно частці задоволених позовних вимог.

Outcome: partial