Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

10.06.2024 року до суду надійшов вказаний позов, який позивач мотивує тим, що 27.04.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено договір банківського рахунку та надання додаткових послуг №РКО-1172118/27042021/0113, відповідно до умов якого: цей договір складається з публічної частини договору, якою є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» із змінами і доповненнями, затверджений Банком та розміщений на Офіційному сайті Банку www.creditdnepr.com.ua (далі - УДБО) та індивідуальної частини, якою є цей договір, підписанням якого клієнт погоджується з умовами УДБО та приєднується до договору банківського рахунку та надання додаткових послуг в цілому. 27.04.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №22035000506963, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби в сумі - 126356 грн., а відповідачка зобов`язалась повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за цим договором в повному обсязі. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці у розпорядження кредитні кошти. Відповідачка, в свою чергу, не виконала умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого станом на 09.05.2024 року виникла заборгованість в розмірі - 185779,47грн., яка складається з: - заборгованості по тілу кредиту - 118808,32 грн.; - заборгованості по відсотках - 2,47грн; - заборгованості за комісією - 66968,68 грн. Позивач просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 17.06.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. У відповідності до ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. 08.07.2024 року від [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідачка заперечує проти позову частково, оскільки позивачем не надано обгрунтованого розрахунку та не застосовано досудовий порядок врегулювання спору. 19.07.2024 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він позов підтримав повністю, проти доводів відповідачки заперечує, вважає їх безпідставними та необгрунтованими. Зазначає, що відповідачка була належним чином проінформована про умови кредитування, отримала всі необхідні пояснення, засвідчила своїм підписом заяву про відкриття поточного рахунку та випуск електронного платіжного засобу, паспорт споживчого кредиту, заяву-згоду, кредитний договір, договір добровільного страхування. Однак починаючи з першого платежу відповідачка порушувала строки погашення заборгованості, що підтверджується виписками по особовому рахунку відповідачки, які додані до позовної заяви. А в розрахунку заборгованості відображено всі операції по виписках. Щодо досудового порядку врегулювання спору, зазначає, що в матеріалах справи наявні докази направлення відповідачці вимоги про дострокове погашення заборгованості. Крім того, вказує, що в пункті 15.1.15.4 УДБО передбачено, що банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення наданого кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій та інших платежів, передбачених кредитним договором у випадках передбачених УДБО. В пункті 2.7.4.6 УДБО зазначено, що сторони домовились, що клієнт вважається належним чином, у тому числі письмово, повідомленим/ознайомленим про вимогу погашення заборгованості клієнта перед банком у відповідності до УДБО - у разі направлення письмового повідомлення на поштову адресу клієнта, зазначену в останньому укладеному довговорі про надання банківської послуги, або на адресу, що зазначена в іншому документі, наданому до банку (факт відправлення підтверджуєтьсяпоштовим реєстром). Пунктом 2.7.4.8 УДБО передбачено, що у разі здійснення банком та / або клієнтом однієї або кількох дій, а саме: направлення письмового повідомлення на адресу клієнта, зазначену в останньому укладеному з банком дововорі про надання банківської послуги або на адресу, що зазначена в іншому документі, наданому до банку (факт відправлення підтверджуєтьсяпоштовим реєстром) клієнт вважається повідомленим навіть у тому випадку, коли письмове повідомлення, надіслане на його останню відому банку адресу ( зазначену у договорі про надання банківської послуги та/або письмово повідомлена клієнтом), не було йому доставлено (вручено) незалежно від причин. Представник позивача в судове засідання не прибув, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про час, день та місце судового засідання була повідомлена у встановленому законом порядку належним чином відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 4, 5 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) , ст.ст. 15, 16 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. За змістом ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Умови договору про споживчий кредит визначені ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв`язку з порушенням умов договору, згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Це спосіб цивільно- правової відповідальності боржника. При вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту необхідно враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов`язок позивальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 27.04.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено договір банківського рахунку та надання додаткових послуг №РКО-1172118/27042021/0113, відповідно до умов якого: цей договір складається з публічної частини договору, якою є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» із змінами і доповненнями, затверджений Банком та розміщений на Офіційному сайті Банку www.creditdnepr.com.ua (далі - УДБО) та індивідуальної частини, якою є цей договір, підписанням якого клієнт погоджується з умовами УДБО та приєднується до договору банківського рахунку та надання додаткових послуг в цілому. 27.04.2021 [PERSON] була підписана заява-згода №1172118 на укладання універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро». Шляхом підписання цієї заяви відповідачкою було підтверджено, в тому числі, що: до моменту підписання цієї заяви-згоди, вона ознайомлена та згідна з умовами, викладеними в УДБО, що розміщені на веб-сайті банку www.creditdnepr.com.ua,тарифами, проектом цієї заяви-договору та підтверджує, що має можливість та зобов`язується самостійно відстежувати всі зміни та доповнення, які будуть вноситись до УДБО; погодилась отримувати банківські послуги на умовах, що зазначені в УДБО, та підтвердила, що всі умови їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; згідна з порядком зміни тарифів та УДБО, який передбачений в УДБО та з порядком повідомлення про такі зміни відповідно до УДБО. Відповідачка погодилася виконувати свої зобов`язання, у тому числі, стосовно оплати заборгованості, нарахованої відповідно до тарифів, діючих на дату здійснення операції. В цей же день, 27.04.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №22035000506963, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби в сумі - 126356 грн., а відповідачка зобов`язалась повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за цим договором в повному обсязі. Таким чином, [PERSON] була належним чином проінформована про умови кредитування, отримала всі необхідні пояснення, засвідчила своїм підписом заяву про відкриття поточного рахунку та випуск електронного платіжного засобу, паспорт споживчого кредиту, заяву-згоду, кредитний договір, договір добровільного страхування. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсіязі надавши відповідачці у розпорядження кредитні кошти. Відповідачка, в свою чергу, активно користувалася вказаними коштами, однак свого зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на 09.05.2024 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором №22035000506963 від 27.04.2021 року складає - 185779,47грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 118808,32 грн.; заборгованості по відсотках - 2,47грн; заборгованості за комісією - 66968,68 грн. Відповідачка, заперечуючи проти позову, факти укладення між нею та банком договіру банківського рахунку та надання додаткових послуг, кредитного договору, отримання кредитних коштів, користування кредитними коштами, виникнення заборгованості жодними належними та допустимими доказами не спростувала. Надані банком документи є первинними документами, які беззаперечно свідчать про існування у відповідачки заборгованості за кредитним договором у визначеному банком розмірі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved