Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

18.06.2026 представник позивачки адвокат Яресько Т.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що у 2024 році позивачка з реєстру боржників дізналася про те, що стосовно неї приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорком В.В. було відкрито виконавче провадження ВП №66566101 на підставі виконавчого напису №55465 від 11.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 30.10.2020 №3130511 у розмірі 41951,16 грн. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм законодавства, вказана у виконавчому написі заборгованість не є безспірною, нотаріально посвідченого договору позивачка не укладала, а тому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №55465 від 11.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~О.В.про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», а також стягнути судові витрати. 19.06.2024 ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 19.06.2024 року ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області в порядку забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса від 11.06.2021 №55465, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», до завершення розгляду справи та набрання рішенням законної сили. 04.07.2024 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 30.10.2020 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», був укладений договір №3130511 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого товариство надало позивачці кошти в розмірі 15000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Переказ коштів здійснено шляхом перерахування на банківську картку клієнта. Однак позивачка належним чином не виконала умови договору, в зв`язку з чим товариством направлено позивачці письмову вимогу про усунення порушень, в якій, зокрема, було зазначено суму заборгованості та проінформовано, що у випадку невиконання вимог повідомлення справа буде передана до нотаріуса для вчинення виконавчого напису та початку дій щодо примусового стягнення заборгованості. Для захисту порушених цивільних прав товариство звернулося до нотаріуса із заявою для вчинення виконавчого напису на борговому документі. Для вчинення виконавчого напису нотаріусу були направлені такі документи: кредитний договір №3130511 від 30.10.2020; копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів; виписка з особового рахунку; копія довіреності представника. Позивачка мала заборгованість за кредитним договором в сумі 41151,16 грн, з них : 14092,00 грн заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 27058,66 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Плата за вчинення виконавчого напису становила 800,00 грн. Отже, товариством було надано всі необхідні документи нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Позивачкою не надано належних та допустимих доказів щодо підтвердження (або спростування) безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом. Таким чином, вважає, що нотаріусом правомірно вчинено виконавчий напис №55465 від 11.06.2021. Також сторона відповідача заперечує проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, та вважає такий розмір необґрунтованим, завідомо безпідставним. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а також просить відмовити у задоволенні заявлених вимог щодо розміру судових витрат на правову допомогу. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивачки, виходячи з такого. Установлено, 30.10.2020 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір №3130511 про надання споживчого кредиту, за умовами якого товариство надає споживачу кредит в розмірі 15000 грн строком на 22 дні (п. 1.4 договору), а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 24-27). Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. [PERSON] договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором М289915 30.10.2020 15:52:53. У пунктах 1.5.1 та 1.5.2 договору сторони погодили знижену процентну ставку 0,95% в день від суми кредиту, яка застосовується у межах строку надання кредиту, визначеного в п. 1.4 договору (без пролонгацій), якщо в цей строк споживач здійснить повен погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. А також стандартну процентну ставку 1,90% в день від суми кредиту, яка застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача. 11.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №55465, про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №3130511 від 30.10.2020, укладеним з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», заборгованість за кредитним договором №3130511 від 30.10.2020 за період з 21.11.2020 по 26.02.2021 в розмірі 41151,16 грн, з яких: 14092,50 грн заборгованість за сумою кредиту, 27058,66 грн заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. За вчинення цього виконавчого напису стягнуто 800,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 41951,16 грн (а.с. 23 зворот). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорка В.В. від 18.08.2021 відкрито виконавче провадження №66566101 з виконання виконавчого напису №55465 від 11.06.2021 року про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 41951,16 грн на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (а.с. 28). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорка В.В. від 18.08.2021 стягнуто з [PERSON] основну винагороду приватного виконавця у сумі 4195,12 грн (а.с.29). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорка В.В. від 18.08.2021 визначено для [PERSON] розмір мінімальних витрат виконавчого провадження - 490,00 грн (а.с. 30). Відповідно до ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст.\~88\~цього Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, для одержання виконавчого напису щодо стягнення за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документів згідно з Переліком, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум, витребування майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Разом з тим, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів №779 та №780 такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» та Переліку документів». Судом установлено, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» і позивачкою кредитний договір від 30.10.2020 не був нотаріально посвідчений, отже наявні підстави для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №55465 від 11.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень Глави 8 ЦПК України. Так положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані: договір №24108 про надання правничої (правової) допомоги від 27.05.2024 про надання правничої допомоги адвокатом Яреськом Т.В. з додатком до нього (а.с. 47, 15 зворот); ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Яреськом Т.В. (а.с. 9 зворот); акт приймання-передачі послуг №1 від 12.06.2024 (а.с. 14 зворот); розрахункова квитанція про оплату 7000,00 грн (а.с. 12 зворот). Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з наступного. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 7000,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст.\~137\~ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача. Крім того, при подачі до суду позовної заяви та заяви про забезпечення позову позивачкою був сплачений судовий збір в сумі 1453,44 грн (а.с. 8, 22). Таким чином, на користь позивачки підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 4453,44 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved