Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-25 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 24.05.2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позову вказує, що 27.03.2021 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» шляхом підписання оферти на укладення угоди про надання фінансових послуг № 2108646247668, відповідно до умов якого, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 3900 грн на умовах строковості, зворотності, платності, шляхом переказу на картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути використану суму та сплатити проценти за користування кредитними коштами. 01.12.2021\~року між\~ТОВ «Служба\~миттєвого \~кредитування» та\~ТОВ «Вердикт\~Капітал» було\~укладено Договір\~факторингу №\~1-12,\~відповідно до\~якого ТОВ\~«Служба миттєвого\~ кредитування»\~відступило на\~користь ТОВ\~«Вердикт Капітал»\~права грошової\~вимоги до\~боржників за\~кредитними договорами,\~у т.ч.\~за договором\~про надання\~фінансових послуг\~№ 2108646247668\~від 27.03.2021\~року,\~що укладено\~між ТОВ\~«Служба миттєвого\~ кредитування»\~та боржником\~за яким\~є [PERSON] в розмірі 32 370 грн, з яких 3900 грн - сума заборгованості за кредитом, 28470 грн сума заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом. У свою\~чергу,\~ТОВ «Вердикт\~Капітал» відступило\~право грошової\~вимоги до\~боржників за\~кредитними договорами\~Товариству з\~обмеженою відповідальністю\~«Коллект Центр»\~відповідно до\~договору відступлення\~права вимоги\~№ 10-03/2023\~від 10.03.2023\~року у\~т.ч.\~за кредитним\~договором про\~надання фінансових\~послуг №\~2108646247668\~від 27.03.2021\~року,\~що укладено\~між ТОВ\~«Служба миттєвого\~ кредитування»\~та боржником\~за яким\~є [PERSON] в розмірі 97\~069,08 грн, з яких 3 900 грн - сума заборгованості за кредитом, 28 470 грн сума заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом станом на 30.11.2021 року, право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал»; 34 699,08 грн сума заборгованості за нарахованими відповідно до договору процентами за користування кредитом за період з 01.12.2021 по 26.03.2022 року. Таким чином позивач ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги за договором про споживчий кредит № 2108646247668 від 27.03.2021 до [PERSON] Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка в межах вимог позивача становить 39 251 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 3900,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги\~35 351 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 3028 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 13\~000 грн. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач не визнає позов та заперечує щодо його задоволення, вважає проведені позивачем нарахування сум заборгованості такими, що не відповідають дійсності. Вказує, що позивач не довів факт отримання боржником грошових коштів та їх розмір, тому сума заборгованості, на думку представника, не може вважатися доведеною, адже немає жодних даних про видачу грошових коштів. Окрім цього, зазначає, що договором не передбачено нарахування щомісячних процентів, що свідчить на переконання представника [PERSON] про безпідставність вимоги щодо стягнення останніх. Вважає, що кошти, видані відповідачу мають відноситися до споживчого кредиту, а отже, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», сукупна сума неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором та розмір заборгованості за процентами за вказаним договором укладеним між позивачем та відповідачем не може бути більше ніж 1950 грн. Представник [PERSON] зазначив, що відповідач не отримував повідомлення про відступлення права вимоги ні від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» ні від ТОВ «Вердикт Капітал». Також представник вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, яка становить три роки та наголошує на тому, що ТОВ «Коллект центр», згідно з матеріалами справи, не надало докази оплати за відступлення йому прав вимог до божників за договором факторингу з ТОВ «Вердикт Капітал». Представник позивача до суду надіслала письмові пояснення, в яких зазначила, що відповідач в поданому відзиві фактично підтвердив факт укладення кредитного договору. Проте, доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту (щодо повернення кредитних коштів, а також сплати відсотків) відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. Окрім цього представник позивача не погоджується з твердженням відповідача що нарахуванню підлягають відсотки в розмірі 1 950,00 грн, оскільки нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, який становить 1 рік (365 днів) визначеного та погодженого сторонами Договору. Також представник позивача на спростування доводів представника відповідача про застосування до вказаного договору закону України «Про споживче кредитування» додала, що вказана норма застосовується щодо нарахування, зокрема штрафу та пені, а у справі, що розглядається, неустойка нарахована не була. Щодо отримання відповідачем кредитних коштів представник позивача вказала, що враховуючи, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена ТОВ «Вей фор пей» на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства, а його дослідження судом в рамках даної справи є недоречним. Дана обставина підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей фор пей» (копія додається), згідно якого на підставі укладеного між товариством і ТОВ ФК «Вей фор пей» договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК «Вей фор пей» 27.03.2021 здійснено 1 переказ грошових коштів на карту, яка належить позичальнику, у сумі 3 900,00 грн. При цьому, перерахування коштів здійснювалось на картковий рахунок відповідача, зазначений ним у Заяві-Анкеті (для отримання кредиту) та відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень з цього приводу. Щодо строку позовної давності зауважила, що такий не був пропущений, оскільки строк дії договору встановлений терміном в 1 рік, який закінчувався 26.03.2022 року, а загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), до того ж зазначає, що повідомлення про заміну кредитора не є обов`язковим при укладанні договорів відступлення прав вимоги. Тому просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи проводити без його участі. Відповідачу [PERSON] 28.05.2024 року була вручена ухвала про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви з додатками. ІІІ.\~ Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27.05.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. ІV. Фактичні обставини справи. 27.03.2021 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» був укладений договір про надання фінансових послуг № 2108646247668 (а.с.7-9). Згідно п. 1.1, 1.2. договору, товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в анкеті-заяві та складає 3900, кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. У пункті 1.3. договору вказано орієнтовний строк повернення кредиту - 17 днів з моменту отримання кредиту. Пункт 1.9 вказаного договору передбачає граничний термін кредитування (строк дії кредитного договору) 1 рік. Згідно п.1.4 договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплатити всіх нарахованих процентів за користування кредитом, не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4 а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою зазначеною у п. 1.4.б; г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно за процентною ставкою, зазначеною у п.1.4 в; д) тип процентної ставки\~фіксована. Пунктом 1.4.2 встановлено, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 17 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. Згідно з п. 2.2.2.1 договору позичальник зобов`язаний вчасно повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п. п. 2.1.1.2, 2.1.1.7 товариство має право: у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, у повному обсязі; укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою без додаткового погодження цього з позичальником. Договір підписано [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора G3 27.03.2021 року(а.с.9). Відповідач кошти отримав, шляхом переказу грошових коштів у розмірі 3900,00 грн на карту MasterCard № [NUMBER] 27.03.2024 року о 14:52:08 год., що підтверджується повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (а.с.13). Вказані обставини підтверджуються інформацією, яка була надана АТ "ПриватБанк" на вимогу ухвали суду, де зазначено, що на ім"я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в банку емітовано картку № [NUMBER] та надано виписку по рахунку за період з 26.03.2021 по 30.03.2021 року, з якої вбачається, що 27.03.2021 року на картку № [NUMBER] зараховано переказ в сумі 3900 грн. Водночас у заяві-анкеті (для отримання кредиту), який є додатком №1 до кредитного договору, сторони погодили, що відповідач отримав кредит у розмірі 3900,00 грн строком на 365 днів (а.с.9зв). До матеріалів \~справи \~також \~долучено паспорт\~споживчого\~кредиту,\~в якому зазначені: інформація та контактні дані кредитодавця, умови щодо суми (3900 грн), строку кредитування,\~розміру\~комісії,\~інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, тип процентної ставки (фіксована), порядок повернення кредиту(з періодичністю внесення на 17 день з дати отримання), який підписаний [PERSON] 27.03.2021 року (а.с.11-12). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 2108646247668 від 27.03.2021 року станом на 30.11.2021 року за [PERSON] рахується заборгованість у загальній сумі 32\~370 грн, з яких: 3900 грн за тілом кредиту та 28\~470 грн заборгованість за відсотками (а.с.13зв-15). 01 грудня 2021 року між ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1- 12, відповідно до умов якого ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг №2108646247668 від 27.03.2021 року, боржником за яким є [PERSON] (а.с.18-20). Відповідно до п.2.1 цього договору клієнт, яким є ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 60\~168\~947 грн, а фактор, яким є ТОВ «Вердикт Капітал» зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом та боржниками (а.с.18). Згідно із реєстром боржників до договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 року до ТОВ «Вердикт Капітал»\~перейшло право\~вимоги до\~ [PERSON] \~за договором\~про надання\~фінансових послуг\~№2108646247668 від 27.03.2021 року у загальній сумі 32 370 грн, з яких: 3\~900\~грн \~за тілом\~кредиту та\~28\~470\~грн \~заборгованість за\~відсотками(а.с.21зв, 23). ТзОВ «Вердикт\~Капітал» відступило\~право вимоги\~до позичальників\~ТзОВ «Коллект\~центр» відповідно\~до Договору\~відступлення права\~вимоги №\~10-01/2023\~від 10\~січня 2023\~року,\~в тому\~числі за\~Договором про\~надання фінансових\~послуг №2108646247668 від 27.03.2021, що уклали ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржник, яким є [PERSON] (а.с.24-26). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ "Вердикт Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 67\~069,08 грн, що складається з 3900 грн заборгованості за тілом кредиту, 63169,08 грн заборгованості за відсотками (а.с. 27-28,29). V.\~Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ЦК України. Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно положень\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті\~6\~та\~627 ЦК України\~визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Відповідно до частини 2\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~ЦК України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~передбачено договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому\~Законом України "Про електронну комерцію". Закон України «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У\~статті 3 цього Закону\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3\~ст.11 цього Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч.6 ст.11 вищевказаного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Приписами ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його\~умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. За правилами ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини першої\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В п. 1\~ст. 629 ЦК України\~вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1\~ст. 612 ЦК України\~зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України\~визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Щодо відступлення прав вимоги новому кредитору. Відповідно до\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями\~статті 516 ЦК України\~визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами\~статті 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі\~статтею 1080 ЦК України\~презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. За правилом\~статті 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Дійсно, відповідно до договору №2108646247668 від 27.03.2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надало [PERSON] кредитні кошти в сумі 3900 грн, шляхом перерахування на його картковий рахунок, вказаний у заяві-анкеті, яка є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною (п.п.1.1, 1.2 договору). Строк дії договору 1 рік (п.1.9), процентна ставка становить 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту, який становить 17 днів, починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується 1,64% порівняно з процентною ставкою, вказаною в п. 1.4а; починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується 1,38% порівняно з процентною ставкою, вказаною в п. 1.4б; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується 2,65% порівняно з процентною ставкою, вказаною в п. 1.4в; тип процентної ставки фіксований. (п.п.1.4, 1.3). Разом з тим, відповідно до частини першої\~статті 1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Таке тлумачення норм права відповідає постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374цс17 та постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №389/3409/16-ц. Доказів письмової згоди відповідача на збільшення позивачем в односторонньому порядку відсоткової ставки, позивачем не надано. При цьому\~суд \~приймає до\~уваги визначену\~у договорі\~фіксовану процентну\~ставку в\~розмірі 2\~%,\~яка встановлена\~п.\~1.4\~договору та\~не приймає\~до уваги\~застосування,\~відповідно до\~п.1.4\~договору змінюваної\~процентної ставки,\~тому до\~даних до\~правовідносин застосовуються\~положення частини\~3\~статті 1056-1\~ЦК України\~щодо незмінності\~фіксованої процентної\~ставки і\~неможливості її\~зміни в\~односторонньому порядку. Позовних вимог про стягнення відсотків, нарахованих в порядку ст.625 ЦК України, позивач не заявляв, а суд не має права виходити за межі предмету та підстав позову. Щодо тверджень представника відповідача про пропущений строк позовної давності, то суд зазначає, що договір про надання фінансових послуг №2108646247668 укладений 27.03.2021 року, строк дії договору 365 днів, тобто до 27.03.2022 року, відтак саме з цієї дати слід обраховувати строк позовної давності три роки, який з огляду на на дату звернення позивача до суду не є пропущеним. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ "Коллект Центр" заборгованість за договором про надання фінансових послуг №2108646247668 від 27.03.2021 в сумі 32\~370 грн, з яких 3 900 грн\~- тіло кредиту, 28 470 (3900/100*2*365) грн\~- відсотки за користування кредитом. Таким чином, позов слід задовольнити частково. VІІ. Судові витрати. Згідно із ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2497,17 грн сплаченого судового збору. Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд, зважаючи на позиції сторін щодо цього питання, дійшов такого висновку. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 13 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в рамках договору №02-01/2023 від 02.01.2023 року про надання правової допомоги, які і заявив до стягнення з відповідача. На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав такі докази: договір про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02.01.2023 року між ТОВ «Коллект центр» та АО «Лігал Ассістанс» (а.с.40зв-42зв); витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 03.05.2024 року; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»(а.с.42); платіжна інструкція від 10.05.2024 року №0433370000, де платник ТОВ «Коллект центр» отримувач АО «Лігал Ассістанс» сума платежу 52 000 грн., призначення платежу: надання правової допомоги згідно договору №02-01/2023 від 02.01.2023 року про надання правової допомоги.(а.с.43). Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями\~ст. 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі\~ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3\~ст. 2 ЦПК України). Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. В частині 1\~ст. 137 ЦПК України\~зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2\~ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4\~ст. 137 ЦПК України). Підсумовуючи, можна зробити висновок, що\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19. Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі у розмірі 13 000 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, в акті про надані послуги вказано, які саме було надано послуги, з чим позивач погодився та здійснив їх оплату. Враховуючи характер виконаної адвокатським об`єднанням роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. На підставі наведеного, ст.ст. 525, 526, 610, 611, 1048, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: partial