Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

14.02.2024 ТОВ «Євро-реконструкція» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до 1. [PERSON] , 2. [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до протокола автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2024 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Маркєлової В.М. На запит суду щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів 21.03.2024 надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Ухвалою від 12.04.2024 суд залишив позовну заяву без руху з огляду на його невідповідність вимог, викладених у п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, надав позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня вручення ухвали. На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачу слід надати позов у новій редакції та обґрунтовані розрахунки заборгованості, в якому зазначити, яким чином позивач визначив розмір щомісячної плати за послуги з постачання гарячої води та теплової енергії відповідачам (діючий тариф; кількість спожитої гарячої води; площа житлового приміщення; кількість зареєстрованих у квартирі осіб, тощо) з їх копіями відповідно для всіх учасників справи. 22.04.2024 позивач засобами поштового зв`язку подав заяву про усунення недоліків, до якої додав позовну заяву в новій редакції та розрахунки заборгованості (надійшли до суду 24.04.2024, зареєстровані за вх. № 30108/24). Позовна заява в новій редакції обґрунтована таким. ТОВ «Євро-реконструкція» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку [ADDRESS] , зокрема, до квартири 38 . У зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі, які є споживачами послуг із постачання теплової енергії та гарячої води. Письмовий договір з позивачем про надання послуг відповідачі не укладали, однак вони не звільняється від сплати за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідачі своєчасно з листопада 2015 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з квітня 2015 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.01.2024 в розмірі 49 263,72 грн, з яких заборгованість з централізованого опалення становить 20 969,38 грн та заборгованість зі сплати послуг за гаряче водопостачання в розмірі 28 294,34 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України на розмір заборгованості нараховані 3% річних у розмірі 4 097,77 грн, інфляційні втрати становлять 13 818,99 грн. За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» [PERSON] , [INFO] , станом на 21.03.2024 значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» [PERSON] , [INFO] , станом на 21.03.2024 значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 06.05.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін для розгляду справи по суті; установив сторонам строки для подання заяв по суті справи. Представник відповідача-2 подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовної заяви повністю. На обґрунтування своєї позиції зазначив таке. ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої водиі водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2015 року № 630, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Положеннями статті 12 Закону, зокрема, передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах; договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач); істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання; порядок та особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг визначаються статтями 13-15 цього Закону. Згідно із ч. 3 та 7 ст. 26 Закону в редакції від 26.04.2014 року, договір на надання житлово-комунальних послуг набирає чинності з моменту його укладення; договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Частиною 3 статті 29 Закону визначено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг. Відповідач - [PERSON] не отримувала від позивача жодного проекту договору про надання позивачем послуг з постачання гарячої води та опалення. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умовиякого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору; договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Приписами ч. 1 та 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною; якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Посилання позивача на ту обставину, що 23.07.2014 року у газеті "Хрещатик" (№ 103 (4503)) ним було розміщене відповідне повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів постачальної організації із зазначенням відповідної адреси не є підтвердженням встановленого діючим на час виникнення спірних правовідносин законодавством порядку надання пропозиції про укладення договору. Тому ця обставина не підтверджує факт укладання договору між позивачем та відповідачами, і, відповідно нарахування зазначеного в позовній заяві розміру заборгованості за житлово-комунальні послуги є необґрунтованим та безпідставним. Крім того, відповідно до положення статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України). Згідно частини першої ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Сторона відповідача-2 просить застосувати до даних спірних правовідносин строк позовної давності тривалістю три роки, який передує даті подання до суду позовної заяви. Документ сформований в системі «Електронний суд» 28.05.2024, зареєстрований судом 29.05.2024 за вх. № 38798/24. 05.06.2024 засобами поштового зв`язку позивач подав пояснення у справі (надійшли до суду 07.06.2024, зареєстровані судом 07.06.2024), в яких зазначив таке. 1). Взаємовідносини між ТОВ «Євро-реконструкція» та споживачами при наданні послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води регулюються чинними на момент виникнення заборгованості нормативними актами, зокрема, вимогами Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення та умовами Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ від 21.08.2019 № 830, Правилами надання послуг з постачання гарячої води, затвердженими постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182, ЗУ № 1875-IV від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ № 2189-VIII від 09.11.2017 «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ № 2119-VIII «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», іншими нормативними документами у сфері постачання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 7 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (діяв до 01.05.2019) договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. 23.07.2014 у газеті Хрещатик (№130 (4503)) позивачем розміщено відповідне повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 (№ 111 (4511)). Згідно з ч. 2 ст. 641 ЦК України реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб є запрошенням укласти договір (оферту), якщо інше не вказано в рекламі або інших пропозиціях, то відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її приєднання (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Законом України № 2189-VIII від 09.11.2017 «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 та Правилами надання послуг з постачання гарячої води, затвердженими постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 визначено порядок укладення індивідуальних договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води. Обов`язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача (відповідача), так і на виконавця (позивача). З урахуванням норми п. 6 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII від 09.11.2017, індивідуальним споживачем є фізична чи юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника є інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальні послуги для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII від 09.11.2017 споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Пунктом 13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженим постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 передбачено, що індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір із виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та типовий договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і укладаються з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України, були опубліковані на офіційному веб-сайті позивача 13.10.2021. Відсутність договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сама по собі не можу бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі. 2). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання позовної давності перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст. 29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який був неодноразово продовжений. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 вносились зміни до постанов Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 та від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавіросомSARS-CoV-2», якими продовжено терміни дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдження COVID-19 до 30 квітня 2023 року. Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Тобто, пропущеною може бути тільки позовна давність за вимогами, що виникли до 12.03.2017. Строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Оскільки з 12 березня 2017 року строк позовної давності продовжений, тому борг у період з березня 2017 року по 01.01.2024 нарахований в межах строку позовної давності, а відповідно подана відповідачем заява про застосування судом наслідків спливу позовної давності може бути застосована лише до частини заявлених позивачем позовних вимог за послугу з централізованого опалення та за послугу з гарячого водопостачання у період з липня 2016 року по 12 березня 2017 року. З урахуванням заяви відповідача про застосування судом наслідків спливу строків позовної давності, позивач надає суду розрахунок заборгованості за послугу з централізованого опалення та за послугу з гарячого водопостачання за період з 12 березня 2017 року по 31 грудня 2023 року. Заборгованість відповідачів за надані позивачем послуги за період з 12.03.2017 по 31.12.2023 становить: -17 380,72 грн - заборгованість за надані послуги з централізованого опалення; - 24 303,71 грн - заборгованість за надані послуги з гарячого водопостачання; - 4 206,39 грн - інфляційні втрати; - 9 829,45 грн - 3% річних. 18.06.2024 справу знято з розгляду у зв`язку з перебування судді у відпустці. У судове засідання, призначене на 02.08.2024 представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі в судове засідання, призначене на 02.08.2024 не з`явились, про дату, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суд не повідомили. Суд розглянув справу за відсутності сторін за наявними у справі матеріалами. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, норми права, які застосував суд, та мотиви, з яких виходив суд. Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку [ADDRESS] здійснюється на підставі ліцензії № 198 від 01.06.2012 (а.с.19). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 23.07.2014 в газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503)) позивач розмістив повідомлення з пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділу теплопостачальної організації із зазначення відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано на офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 (№ 111 (4511)). Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . У спірний період (з липня 2016 року по 01.01.2024) позивач надавав послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідачів. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості стороні відповідача-2 зазначила, що у відповідачів відсутній обов`язок щодо сплати за надані позивачем послуги у спірний період, оскільки вони не підписували жодного договору з позивачем щодо надання житлово-комунальних послуг. Доводи сторони відповідача-2 суд вважає необґрунтованими з огляду на таке. У постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13 зазначено, що відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідачі не звертались до позивача з будь-якими заявами щодо відмови від надання послуг у спірний період. Отже, відповідачі у спірний період були фактичними користувачами послуг з надання централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з наданими позивачем розрахунками станом на 01.01.2024 внаслідок неналежного виконання відповідачами зобов`язань щодо сплати наданих житлово-комунальних послуг утворилась заборгованість у розмірі 49 263,72 грн, з яких: - 20 969,38 грн - заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.07.2016 по 31.12.2023; - 28 294,34 грн - заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 01.07.2016 по 31.12.2023. Щодо заявлених стороною відповідача-2 вимог про застосування наслідків спливу строку позовної давності до заявлених вимог, суд зазначає таке. Позивач звернувся до суду з позовом 14.02.2024. У позовній заяві позивач заявив вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання гарячої води та постачання централізованого опалення за період з 01.07.2016 по 31.12.2023. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ч. 1ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Отже, за загальним правилом, строк позовної давності до заявлених позивачем вимог спливав 01.07.2019. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Позивач, скориставшись приписами ч. 3 ст. 13 ЦПК України, у письмових поясненнях, які надійшли до суду 07.06.2024, враховуючи застосування наслідків спливу позовної давності, просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги за період з 12.03.2017 по 31.12.2023 у наступному розмірі: - 17 380,72 грн - заборгованість за надані послуги з централізованого опалення; - 24 303,71 грн - заборгованість за надані послуги з гарячого водопостачання. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 (далі Закон 540-ІХ) розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49,83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на усій території України установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності був продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), тому пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року. Враховуючи, що з 12 березня 2020 року на усій території України було установлено карантин, а відповідно до Закону 540-ІХ під час дії карантину строки звернення до суду, продовжуються на строк дії такого карантину, строк позовної давності за вимогами, заявленими після 12 березня 2017 року є таким, що продовжений відповідно до закону, тому суд не вправі застосувати наслідки спливу строку позовної давності до цих вимог. Підстави для застосування наслідків спливу позовної давності до заявлених вимог (з урахуванням розміру заборгованості, яку просить стягнути відповідач у поясненнях, які надійшли до суду 07.06.2024) відсутні, оскільки нарахування заборгованості відповідачам за надані послуги з постачання централізованого опалення та гарячого водопостачання позивач здійснив з 12.03.2017 по 31.12.2023, тобто у межах позовної давності. Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає таке. Згідно з наданим позивачем розрахунком, який міститься у письмових поясненнях (надійшли до суду 07.06.2024), позивач просить стягнути солідарно з відповідачів 3% річних за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 у розмірі 2 876,37 грн та інфляційні втрати за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 у розмірі 9 829,45 грн, з яких: - 1 237,16 грн - 3% річних, нараховані на заборгованість з постачання централізованого опалення; - 1 639,21 грн - 3% річних, нараховані на заборгованість з постачання гарячої води; - інфляційні втрати щодо заборгованості з постачання централізованого опалення в розмірі 4 206,39 грн; - інфляційні втрати щодо заборгованості з постачання гарячої води в розмірі 5 623,06 грн. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. У зв`язку з простроченням відповідачами оплати за спожиті послуги, вони зобов`язані сплатити на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати в розмірі, визначеному в наданому позивачем розрахунку. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Отже, на користь позивача з відповідачів солідарно слід стягнути: - 17 380,72 грн - заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 12.03.2017 по 31.12.2023; - 24 303,71 грн - заборгованість за послуги з гарячого водопостачання за період з 12.03.2017 по 31.02.2023; - 1 237,16 грн - 3% річних, нараховані на заборгованість з постачання централізованого опалення; - 1 639,21 грн - 3% річних, нараховані на заборгованість з постачання гарячої води; - інфляційні втрати щодо заборгованості з постачання централізованого опалення в розмірі 4 206,39 грн; - інфляційні втрати щодо заборгованості з постачання гарячої води в розмірі 5 623,06 грн, а всього - 54 390,25 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 514,00 грн.

Outcome: approved