Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

Стислий виклад обставин справи та обгрунтування позовних вимог Позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона, [PERSON] , перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] , [INFO] , та проживали у її домоволодінні за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними проживала донька чоловіка - [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, а його дитина залишилася проживати разом з позивачкою. Мати дитини, [PERSON] , [INFO] , уроженка Луганської області народила доньку [PERSON] , не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який у свідоцтві про народження дитини записаний батьком дитини. [PERSON] беззаперечно визнавав своє батьківство, тому дитини проживала з ним від народження. Вихованням та матеріальним забезпеченням дитини займалися позивач з покійним чоловіком. Відповідачка не піклується про власну дитину, не приймає участі у житті дитини, не цікавиться станом здоров`я дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, жодним чином не надавала матеріальної допомоги, зловживає алкоголем, веде бродячий спосіб життя, не має постійного місця проживання. На даний час дитини проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні та вихованні. Враховуючи викладені обставини, позивач вирішила звернутися до суду з позовом про позбавлення відповідачки батьківських прав, встановлення опікунства над малолітньою дитиною, тобто узаконення тих відносин, які в дійсності мають місце. Крім того, у позовній заяві позивач заявила клопотання про залучення третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Службу у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради. Відповідач [PERSON] відзиву, на заявлений до неї позов не надала та будь-яким іншим чином свою позицію щодо позову не висловила. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради позовні вимоги [PERSON] визнала повністю, а також направлила клопотання про долучення до матеріалів справи рішення виконавчого комітету Лисянської селищної ради від 29.05.2024 року №154 «Про затвердження висновку комісії з питань захисту прав дитини №6 від 27.05.2024 про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] » та письмові пояснення сусідів [PERSON] . Відповідно до вказаного висновку №6 від 27 травня 2024 року члени комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Лисянської селищної ради на засіданні комісії підтримали пропозицію вважати за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , громадянку України, уроженку Луганської області, Луганський район, смт.Успенка, місце проживання: [ADDRESS] , батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Позовна заява разом з доданими до неї документами надійшла до Лисянського районного суду Черкаської області24.05.2024. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2024 справа передана у провадження судді Чорненької О.І. На виконання вимог частини 6 статті 187 ЦПК України, судом подано запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи органу реєстрації виконавчого комітету Лисянської селищної ради щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Інформація на запит надійшла на адресу суду 05.06.2024 де вказано, що [PERSON] , [INFO] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що відповідає інформації зазначеній у позовній заяві. Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 10.06.2024 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 10.07.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено цивільну справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 12 годину 00 хвилин 01серпня 2024 року. 31.07.2024 позивач направила клопотання про долучення до матеріалів справи копію рішення виконавчого комітету Лисянської селищної ради Черкаської області від 26.07.2024 №237 "Про доцільність встановлення опіки над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] ", висновку про стан здоровя [PERSON] від 06.06.2024, свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30.05.2007 серія [NUMBER] , витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.06.2007 №14813824, рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 07.11.2017 справа №700/410/17, довідки про проходження навчання (курсів підготовки) кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі від 11.07.2024 №1480. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. У судовому засіданні встановлено з пояснень позивачки [PERSON] , що вона перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] , [INFO] , та проживали у її домоволодінні за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними проживала донька чоловіка - [PERSON] , [INFO] . Так, згідно свідоцтва про народження виданого 13.12.2017 Лисянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , має батьків: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 15.05.2024 Лисянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), а його дитина залишилася проживати разом з позивачкою. Відповідачка, [PERSON] не піклується про власну дитину, не приймає участі у житті дитини, не цікавиться станом здоров`я дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, жодним чином не надавала матеріальної допомоги, зловживає алкоголем, веде бродячий спосіб життя, не має постійного місця проживання. На даний час донька [PERSON] проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні та вихованні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 157 від 20.05.2024 виданої виконавчим комітетом Лисянської селищної ради, характеристикою виконавчого комітету Лисянської селищної ради від 20.05.2024 №158. З довідки про склад сім`ї, за адресою: [ADDRESS] встановлено, що за даною адресою проживають: [PERSON] (власник), [PERSON] (дитина, яка проживає на її утриманні). Згідно з характеристикою Журжинецької гімназії - філії ОЗ «Лисянський ліцей №1» від 17.05.2024 [PERSON] навчається в гімназі з першого класу, зарекомендувала себе з позитивної сторони, у школі доброзичлива, ввічлива, коректна, чуйна, підтримує дружні стосунки з учнями, до доручень вчителів ставиться відповідально, виконує свідомо виконує, бере участь у громадському житті школи та класу. Із задоволенням відвідує школу, на уроках уважна і активна.У виховному процесі брали участь батько [PERSON] , який помер [INFO] та його цивільна дружина [PERSON] , інші особи навчанням і вихованям дитини не цікавилися. Згідно акту обстеження умов проживання та виховання дитини від 21.05.2024 №55 виявлено, що дитина постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , умови проживання добрі, будинок складається з 3-х жилих кімнат та кухні, ванної, веранди, у дитини є окрема кімната, дитина забезпечена усім необхідним для комфортного проживання, навчання та проведення дозвілля. Рідний батько дитини [PERSON] помер [INFO] , дитина залишилася проживати в сім`ї [PERSON] та називає її мамою. Відповідно до характеристики, наданої старостою Почапинського старостинського округу Лисянської селищної ради від 24.05.2024 № 299, [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , не працює, зловживає спиртними напоями, має залежність, невідповідальна, веде аморальний спосіб життя, ніколи не згадувала про власну дитину, не розповідала, де проживає дитина та не надавала їй жодної матеріальної допомоги. У письмових свідченнях сусідів [PERSON] та [PERSON] підтверджується факт проживання дитини з батьком та його дружиною за адресою: [ADDRESS] та відсутність матері у житті дитини. Після смерті батька дитина пребуває в умовах соціального сирітства, не маючи офіційного представника ні при влаштуванні в дитячий заклад, ні при оформлення медичної декларації, ні при вирішенні питань загального чи спеціалізованого лікування, в тому числі неврологічного та психіатричного. В тому числі отримання інформації про стан здоров`я малолітної, ні щодо навчання та співпраці з установами, що діють в інтересах дитини та захищають права дитини. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 27.05.2024 запрошувалася [PERSON] , однак у телефонній розмові мати дитини повідомила, що на комісію не з`явиться та заявила про відмову виконувати батьківські обов`язки щодо власної дитини. На підставі викладених обставин комісія з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Лисянської селищної ради від 29.05.2024 №154 надала письмовий висновок від 27.05.2024 за № 6 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги до неї про подбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] і призначення опікуном малолітньої дитини [PERSON] визнала в повному обсязі, зазначивши, що не приймає участь у житті дитини, дитиною не цікавиться та не заперечує про позбавлення її батьківських прав відносно дитини [PERSON] . Впевнена, що позивачка належно виховає її дитину і повністю їй довіряє. Зазначені обставини судом розцінюються визнання позовних вимог відповідачкою в повному обсязі щодо ухилення матері від виховання дитини та свідоме нехтування нею своїми обов`язками по утриманню доньки. Відповідно до частин 3, 4 статті 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою. Згідно з частиною 4 статті 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради в судовому засіданні зазначила, що питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] детально розглядалося на засіданні комісії з захисту прав дитини, проте дитину на комісію не запрошували через проблему з розвитком дитини. Дитина не замкнута, але дуже сором`язлива щодо сторонніх осіб, з працівниками служби вона вийшла на контакт не зразу, але вдалося поспілкуватися з дитиною і почути її думку лише в обмеженій кількості аудиторії. Дитина неодноразово в спілкувані називає [PERSON] своєю мамою. Навчальним закладом та інклюзивним закладом висновків про затримку розвитку дитини службі у справах дітей не було надано, але візуально спостерігається, що дитина має комплекси спілкування. Представник вважає, що дитина не зможе сформулювати свою думку і відповісти в судовому засіданні на запитання суду. Оскількив в дитини на даний час є вади зі здоровям і не має законного представника, який забезпечив їй належне медичне обслуговування, мати з дитиною не проживає, а позивачка не є її офіційним представником, комісія дійшла висновку позбавити матір, яка не проживає з дитиною і не цікавилася нею всі ці роки батьківських прав, і надати можливість [PERSON] спілкуватися з дитиною і піклуватися про неї, тому що дитина визнає її мамою і найближчою людиною. Суд врахував, заслухавши представника служби у справах дітей Гезей С.Г. та думку інших учасників провадження, на місці ухвалив визнати недоцільним заслуховувати думку дитини в судовому засідання. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є цивільною дружиною її рідного батька та найближчою їй близькою особою. Дитина з часу коли їх мати залишила без догляду, проживала у сім`ї позивачки та бажає і надалі там проживати. Крім того, [PERSON] є працездатною, стан здоров`я дозволяє брати на себе таку відповідальніть, проживає разом з дитиною у будинку, який належить їй на праві власності, де створені всі умови для проживання та утримання дитини. Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» громадянка [PERSON] , [INFO] , станом на 24.06.2024 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. В період з 25 червня по 11 липня 2024 року [PERSON] пройдено курси підготовки кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки та батьки -вихователі загальним обсягом 45 год. та рекомендовано для включення до Єдиного банку даних потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків та батьків -вихователів, що підтверджується довідкою Черкаського обласного центру соціальних служб від 11.07.2024 №1480. До суду надано рішення виконавчого комітету Лисянської селищної ради від 26.07.2024 №237, яким визнано доцільним призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] . З наданих до суду документів суд вбачає підстави призначити [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] , так як позивачка має матеріальну та фінансову можливість забезпечити належні умови проживання та виховання малолітньої дитини. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зазначає наступне. Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з частиною 2 та 4 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У постанові Верховного Суду від 29.09.2021 року по справі №459/3411/17 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд на перше місце має ставити «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має грунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька (або матері) як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Висновки суду Вирішуючи даний спір, належно і повно дослідивши та оцінивши представлені сторонами докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно доньки - [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї дочки [PERSON] , що підтверджується наявними матеріалами цивільної справи та встановленими обставинами. Будь-яких доказів щодо безпідставності позовних вимог та доказів своєї участі у вихованні дитини відповідач суду не надала, натомість визнала позовні вимоги в повному обсязі Оскільки факт ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає, що є підстави для позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , згідно відповідних положень ст.164 Сімейного Кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На підставі наведеного,

Outcome: approved