Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, обґрунтовуючи свій позов тим, що надає послуги з централізованого опалення відповідачам за адресою: [ADDRESS] , але відповідачі у повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювали, в результаті чого виникла заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за період з 01.11.2018 по 31.01.2024 у сумі 23\~001,12 грн., заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 по 31.01.2024 у сумі 213,90 грн. Вказані суми заборгованості позивач, а також інфляційні втрати в сумі 1\~150,73 грн., 3% річних у сумі 366,23 грн. та пеню в сумі 113,33 грн. просить стягнути солідарно на свою користь з відповідачів. Ухвалою суду від 28.05.2024 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачі,\~які належним чином повідомлялися про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не скористалися своїм правом та не направили до суду відзив на позовну заяву. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку. Згідно зі статтею 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень статті 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , тому відповідно вони є споживачами послуги з централізованого опалення, яка надається АТ «Криворізька теплоцентраль» за вказаною адресою. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII (далі Закон №2189-VIII), Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 №2633-IV (далі Закон №2633-IV) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, які діяли на час виникнення спірних правових відносин (далі Правила). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону №2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону №2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя статті 9 Закону №2189-VIII). Відповідно до частини шостої статті 19 Закону №2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» відповідно до тарифів на теплову енергію, постачається централізоване опалення до житла відповідача, однак відповідачем зобов`язання по оплаті за надану послугу здійснюється неналежним чином. Так, згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу по оплаті за централізоване опалення за адресою: [ADDRESS] , складається з: заборгованості за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за період з 01.11.2018 по 31.01.2024 у сумі 23\~001,12 грн., заборгованості по оплаті за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 по 31.01.2024 у сумі 213, 90 грн. Доказів на спростовування зазначеного відповідачами не надано. Крім того, згідно з частиною другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги зазначене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14.11.2011 у справі №6-40цс11). Як зазначено в Аналізі практики застосування статті 625 ЦК України в цивільному судочинстві (лист Верховного Суду України від 01.07.2014), вирішуючи спори цієї категорії, судам слід враховувати, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 20.06.2012 у справі №6-68цс12, від 30.10.2013 у справі №6-59цс13). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено вимогу про солідарне стягнення з відповідачів на свою користь інфляційних втрат у сумі 1\~697,31 грн. та 3% річних від простроченої суми в сумі 536,48 грн., нарахованих на суму несплаченої заборгованості. Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, на які відповідно до частини другої статті 625 ЦК України нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини другої статті 625 ЦК України, але повністю не погоджується з наданим позивачем розрахунком інфляційних та втрат 3% річних. Суд вважає, що в цій частині позовні вимоги необхідно задовольнити частково, оскільки інфляційні витрати, 3% річних мають бути нараховані та стягнуті з врахуванням Постанови КМУ від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», Постанови КМУ від 29.12.2023 №1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», правової позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц (в межах трьохрічного строку, який передував подачі позову до суду), та нараховані відповідно до методики, яка викладена у листі Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 №62-97р, Постановах Верховного Суду України у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.05.2019 у справі №916/2889/13 та від 14.01.2020 у справі №924/532/19 (інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання). Отже, інфляційні втрати мають бути нараховані за період з 18.04.2021 по 23.02.2022 та з 30.12.2023 по 31.01.2024, виходячи з такого розрахунку. Заборгованість станом на квітень 2021 року становить 353,36 грн. (412,85 грн. - 59,49 грн.), заборгованість за період з 18.04.2021 по 30.04.2021 відповідно 353,36 грн. / 30 днів * 13 дн. = 153,12 грн. Інфляційне нарахування за період з 18.04.2021 по 30.04.2021: 153,12 грн. х 1,0070000 (квітень 2021 р. 100,7%) - 153,12 грн. = 1,07 грн. У травні, червні, липні, серпні та вересні 2021 року нарахувань позивачем не здійснювалося. Заборгованість станом жовтень 2021 року становить 151,17 грн. Інфляційне нарахування за період з 01.10.2021 по 31.10.2021: 151,17 грн. х 1,0090000 (жовтень 2021 р. 100,9%) - 151,17 грн. = 1,36 грн. Заборгованість станом листопад 2021 року становить 972,22 грн. (956,50 грн. + 15,72 грн.). Інфляційне нарахування за період з 01.11.2021 по 30.11.2021: 972,22 грн. х 1,0080000 (листопад 2021 р. 100,8%) - 972,22 грн. = 7,78 грн. Заборгованість станом грудень 2021 року становить 1\~265,04 грн. (1\~192,86 грн. + 72,18 грн.). Інфляційне нарахування за період з 01.12.2021 по 31.12.2021: 1\~265,04 грн. х 1,0060000 (грудень 2021 р. 100,6%) - 1\~265,04 грн. = 7,59 грн. Заборгованість станом січень 2022 року становить 1\~621,92 грн. (1\~431,30 грн. + 190,62 грн.). Інфляційне нарахування за період з 01.01.2022 по 31.01.2022: 1\~621,92 грн. х 1,0130000 (січень 2022 р. 101,3%) - 1\~621,92 грн. = 21,08 грн. Заборгованість станом на лютий 2022 року становить 1\~125,67 грн., заборгованість за період з 01.02.2022 по 23.02.2022 відповідно 1\~125,67 грн. / 28 днів * 23 дн. = 924,66 грн. Інфляційне нарахування за період з 01.02.2022 по 23.02.2022: 924,66 грн. х 1,0160000 (лютий 2022 р. 101,6%) - 924,66 грн. = 14,79 грн. Заборгованість станом на грудень 2023 року становить 1\~065,50 грн. (1\~021,92 грн. + 43,58 грн.), заборгованість за період з 30.12.2023 по 31.12.2023 відповідно 1\~065,50 грн. / 31 днів * 2 дн. = 68,74 грн. Інфляційне нарахування за період з 30.12.2023 по 31.12.2023: 68,74 грн. х 1,0070000 (грудень 2023 р. 100,7%) - 68,74 грн. = 0,48 грн. Заборгованість станом січень 2024 року становить 1\~533,84 грн. (1\~333,67 грн. + 200,17 грн.). Інфляційне нарахування за період з 01.01.2024 по 31.01.2024: 1\~533,84 грн. х 1,0040000 (січень 2024 р. 100,4%) - 1\~533,84 грн. = 6,14 грн. Загальна сума інфляційних втрат становить 60,29\~грн. (1,07 грн. + 1,36 грн. + 7,78 грн. + 7,59 грн. + 21,08 грн. + 14,79 грн. + 0,48 грн. + 6,14 грн.). 3% річних мають бути нараховані за період з 18.04.2021 по 23.02.2022 та з 30.12.2023 по 31.01.2024, виходячи з наступного розрахунку. Період розрахунку: з 18.04.2021 по 31.12.2021 - 263 дн. = 2\~541,55 грн. (сума боргу) ? 3% (процентна ставка) / 100% ? 263 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 54,79 грн. Період розрахунку: з 01.01.2022 по 23.02.2022 - 54 дн. = 2\~546,58 грн. (сума боргу) ? 3% (процентна ставка) / 100% ? 54 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 11,30 грн. Період розрахунку: з 30.12.2023 по 31.12.2023 - 2 дн. = 68,74 грн. (сума боргу) ? 3% (процентна ставка) / 100% ? 2 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 0,01 грн. Період розрахунку: з 01.01.2024 по 31.01.2024 - 31 дн. = 1\~533,84 грн. (сума боргу) ? 3% (процентна ставка) / 100% ? 31 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 3,91 грн. Зальний розмір 3% річних становить 70,01\~грн. (54,79 грн. + 11,30 грн. + 0,01 грн. + 3,91 грн.). Ураховуючи викладене,\~суд доходить\~висновку про\~наявність підстав\~для часткового\~задоволення позовних\~вимог та\~відповідно про\~солідарне стягнення\~з відповідачів\~на користь\~позивача інфляційних\~втрат у\~сумі 60,29 грн. та 3% річних у сумі 70,01 грн. Відповідно до п. 45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії визначено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01% суми боргу за кожен день прострочення. Розмір пені, заявлений позивачем, становить 92,06 грн. Суд вважає, що в цій частині позовні вимоги необхідно задовольнити частково, оскільки пеня має бути нарахована та стягнута з врахуванням Закону України від 17.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», Постанови КМУ від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», Постанови КМУ від 29.12.2023 №1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» за період з 30.12.2023 по 31.01.2024, виходячи з такого розрахунку: 1\~021,92 грн. +43,58 грн. =1\~065,50 грн. (сума заборгованості за грудень 2023 року) /31 дн. *2 дн. = 68,74 грн. сума заборгованості за грудень 2023 року, на яку нараховується пеня. 68,74 грн. * 0,01% * 2 дн. = 0,01 грн.; 1\~333,67 грн. + 200,17 грн. = 1\~533,84 грн. (сума заборгованості за грудень 2023 року). 1\~533,84 грн. * 0,01% * 31 дн. = 4,75 грн. Загальна сума пені за період з 30.12.2023 по 31.01.2024 становить 4,76\~грн. та відповідно підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Положеннями частини першої статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки належним чином повідомлені про слухання справи відповідачі відзиву до суду та доказів на його підтвердження, суду не надали, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 3\~028,00 грн. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим стягнути з врахуванням роз`яснень, викладених в пункті 35 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», з відповідачів на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 2\~845,77 грн. (23\~350,08 грн. * 3\~028,00 грн. / 24\~845,32 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial