Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Оринник Н.С., звернулася в суд з даним позовом до Бучацької міської ради, в якому просить, з урахуванням зміни позовних вимог, визнати за нею, [PERSON] , право власності на частину будинку садибного типу з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Окрім того, визнати за [PERSON] право власності на частини будинку садибного типу з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як за членом колишнього колгоспного двору. Подану заяву про зміну предмета позову мотивує тим, що згідно погосподарської книги за 1991-1995 роки у домогосподарстві проживали [PERSON] та Кривенька ГМ.. Відповідно, кожен з них має у власності по 1/2 частці житлового будинку по [ADDRESS] . Виходячи з інформації, зазначеної у погосподарській книзі, [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка не цілий житловий будинок по [ADDRESS] , а лише половину. З метою реєстрації права власності на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] як за членом колгоспного двору [PERSON] звернулась до відділу державної реєстрації Бучацької міської ради. Розглянувши подані нею документи реєстратор відмовив у реєстрації права власності, оскільки для проведення державної реєстрації права власності особою подається виписка з погосподарської книги та документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом. Оскільки архівний витяг із рішення Сороківської сільської ради № 20 від 18.06.1992 свідчить про те, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) виділялась [PERSON] , а не [PERSON] , то реєстратор не має можливості зареєструвати право власності на 1/2 частину будинку як за членом колгоспного двору. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 22 квітня 2024 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження. Також вказаною ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції Іванів Л.І. ( [ADDRESS] ) копію спадкової справи, яка заведена після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 26 червня 2024 року позовні вимоги [PERSON] до Бучацької міської ради в частині визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , права на завершення приватизації присадибної земельної ділянки, загальною площею 0,23 га, яка розташована на території с. Жизномир Чортківського району Тернопільської області, що була передана безоплатно у приватну власність [PERSON] на підставі рішення Сороківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області № 20 від 18.06.1992 та земельної ділянки під город площею 0,30 га, яка розташована на території с. Жизномир Чортківського району Тернопільської області, що була передана безоплатно у приватну власність [PERSON] на підставі рішення Жизномирської сільської ради Бучацького району Тернопільської області № 86 від 10.03.1997, - залишилено без розгляду. Прийнято заяву представника позивача, адвоката Оринник Н.С., про зміну предмету позову по цивільній справі за позовом [PERSON] до Бучацької міської ради, про визнання права власності на спадкове майно. В подальшому вирішено розглядати справу з урахуванням заяви про зміну предмета позову. 09 липня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Бучацької міської ради, про визнання права власності на спадкове майнота призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] та її представник, адвокат Оринник Н.С. у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача у позовній заяві просила розглядати справу у її відсутності. Представник відповідача - Бучацької міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на заяву, в якому він просить розгляд справи проводити без участі їхнього представника, щодо постановлення рішення по даній справі покладається на думку суду. З підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Із матеріалів цивільної справи, а саме листа приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Іванів Л.І. №89/01-24 від 10.04.2024, вбачається, що позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Іванів Л.І. з метою отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою по [ADDRESS] , після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , однак їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу. Судом встановлено, що 20 січня 1960 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , зареєстрований Жизномирською сільською радою Бучацького району Тернопільської області, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Жизномирською сільською радою Бучацького району Тернопільської області 20 січня 1960 року. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в с. Жизномир Бучацького району Тернопільської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Жизномирської сільської ради Бучацького району Тернопільської області 23 березня 2017 року. 25 червня 2018 року приватним нотаріусом Іванів Л.І. було заведено спадкову справу №81/2018 після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , що стверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №52404751 від 25.06.2018. За даними довідки №760, виданої 26 червня 2018 року виконавчим комітетом Жизномирської сільської ради Бучацького району Тернопільської області [PERSON] , [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно проживав та був зареєстрований до дня смерті в належному йому житловому будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На день смерті спадкодавця у вищевказаному житловому будинку була зареєстрована, проживала та продовжує проживати [PERSON] , 1936 р.н. (дружина). За наявними в сільській раді відомостями від імені [PERSON] складався заповіт, посвідчений Жизномирською сільською радою 12 травня 2009 року, який зареєстрований в реєстрі за №14. Померлому [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,96 га, що розташована за адресою: Тернопільська область, Бучацький район, Жизномирська сільська рада, кадастровий номер 6121281100:01:001:0099, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно довідки №03, виданої Бучацькою міською радою 01 березня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , до моменту смерті дійсно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] разом із спадкодавцем на реєстраційному обліку за вищевказаною адресою перебувала та проживала [PERSON] , [INFO] (дружина). За наявними відомостями заповіт від імені [PERSON] посвідчувався 09 квітня 2009 року за №14, який на даний час не змінений і не скасований. Як вбачається із заповіту, посвідченого секретарем Жизномирської сільської ради Бучацького району Тернопільської області Іванців М.М. 12 травня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №14, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , і все його майно, де б воно не було і з чого б не складалося і все те, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом буде мати право, заповів [PERSON] . Проте, [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , про що подала приватному нотаріусу Бучацького районного нотаріального округу Іванів Л.І. відповідну заяву, яка зареєстрована за Р №254 від 09 липня 2018 року. На підставі заяви [PERSON] №255, поданої приватному нотаріусу Іванів Л.І. 09 липня 2018 року, нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 09 липня 2018 року, згідно якого [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , земельну ділянки площею 1,9641 га, що розташована за адресою: Тернопільська область, Бучацький район, Жизномирська сільська рада, кадастровий номер 6121281100:01:001:0099, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №782781. Свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстровано в реєстрі за №1718, спадкова справа №81/2018, що вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №52545772 від 09.07.2018. За даними довідки №121, виданої 10 червня 2024 року старостою Жиномирського старостинського округу, [PERSON] , [INFO] , спадкодавець, який помер [INFO] , до моменту смерті дійсно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації, зазначеної в погосподарській книзі за 1991 - 1995 р.р. на час смерті [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Головою сім`ї суспільної групи господарства в с. Жизномир Бучацького району Тернопільської області станом на 01.01.1991 - 01.01.1995 р.р. був [PERSON] , а членом сім`ї суспільної групи вказаного господарства була його дружина - [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії витягу погосподарської книги, яка міститься в матеріалах цивільної справи. Згідно довідки №111 від 04 березня 2024 року, виданої КП «Бучацьке бюро технічної інвентаризації», нерухоме майно, яке знаходиться за адресою в [ADDRESS] в КП «Бучацьке бюро технічної інвентаризації» не зареєстровано. Із матеріалів цивільної справи вбачається, що 27 вересня 2006 року ВАТ «Бучачгаз» було погоджено робочий проект газопостачання житлового будинку, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] , який виготовлений проектно-конструкторським відділом Відкритого акціонерного товариством по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» на замовлення [PERSON] . За даними технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , виготовленого Комунальним підприємством «Бучацьке бюро технічної інвентаризації» (інвентаризаційна справа №63/24) на замовлення [PERSON] 04 березня 2024 року, а саме характеристики, до складу домоволодіння в [ADDRESS] входить: житловий будинок, веранда - споруджені 1962 року, сарай - 1965 року, погріб окремо збудований - 1966 року, колодязь питний. Як слідує з архівного витягу із протоколу засідання виконавчого комітету Сороківської сільської ради народних депутатів Бучацького району Тернопільської області від 18 червня 1992 року (рішення №20 від 18.06.1992) та архівного витягу із протоколу сімнадцятої сесії 22 скликання Жизномирської сільської ради народних депутатів Бучацького району Тернопільської області від 10 березня 1997 року (рішення №86 від 10.03.1997), [PERSON] виділено присадибну земельну ділянку площею 0,23 га та земельну ділянку під город площею 0,30 га. Згідно висновку про вартість майна, складеного ТзОВ «Луцьк Дім Сервіс», на замовлення [PERSON] на підставі Договору ВЛ-127 від 19.03.2024, ринкова вартість майна, а саме житлового будинку загальною площею 58,8 кв.м, житловою площею 38,4 кв.м, з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , складає 89569 грн без урахування ПДВ. Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею четвертою постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно частини другої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , належав до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого був [PERSON] , а членом двору - його дружина [PERSON] . Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена колгоспного двору визначається, виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, [PERSON] та [PERSON] належало будинковолодіння, яке розташоване по [ADDRESS] (кожному по 1/2 частці). Як слідує з досліджених у судовому засіданні доказів, інші спадкоємці, які прийняли спадщину та мають право на частку в спадковому майні - відсутні. Оскільки [PERSON] помер [INFO] до правовідносин щодо спадкування після його смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) 2003 року. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до частини першої статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що право позивача має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на майно. За умовами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Пунктом 1 частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Як слідує з листа відділу державної реєстрації Бучацької міської ради № 33/01-04 від 25 червня 2024 року, [PERSON] відмовлено у реєстрації права власності на спірний житловий будинок, оскільки в архівному витягу із Сороківської сільської ради №20 від 18.06.1992, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) виділялась лише [PERSON] , у зв`язку з чим реєстратор не має можливості зареєструвати право власності на частину будинку, як за членом колгоспного двору. Враховуючи вищенаведене, а також те, що через невизначеність частки майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який підлягає спадкуванню після смерті чоловіка позивачки, остання не може реалізувати своїх прав, її права підлягають судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на цілий житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , з яких 1/2 частина в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] ; 1/2 частина, як за членом колишнього колгоспного двору. На підставі ст.ст. 2, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 80, 81, 258, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved