Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

30 травня 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . За життя [PERSON] та [PERSON] залишили заповіти, якими [PERSON] все своє майно заповіла позивачу., а [PERSON] все своє майно заповів позивачу та [PERSON] , яка відмовилася від прийняття спадщини. Позивач спадщину після померлої матері та померлого батька прийняла. До спадкового майна, що залишилось після померлих [PERSON] та [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , який був збудований спадковавцями під час шлюбу. За життя померлі [PERSON] та [PERSON] не оформили право власності на домоволодіння, правовстановлюючі документи на нього не отримали, що стало причиною відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане домоволодіння. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлих батьків. Ухвалою суду від 03 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 27 червня 2024 року. 27.06.2024 в підготовчому засіданні оголошено перерву у зв`язку з витребуванням доказів. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач Куликівська селищна рада надала відзив на позовну заяву, в якому вказує про повне визнання позову, просить справу розглянути за відсутності представника Куликівської селищної ради. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Державний нотаріус Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієва В.В. та приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області ТимощукВ.О. подали заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за результатами підготовчого судового засідання за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши заяви по суті справи, надані сторонами письмові докази, матеріали спадкової справи № 151/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] , які надав Приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощук В.О. та матеріали спадкової справи № 246/2005 до майна померлого [INFO] [PERSON] , які надав Державний нотаріальний архів Чернігівської області, судом були встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] з 08 січня 1950 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 12). Відповідно до витягу з погосподарської книги Дрімайлівської сільської ради на 1991-2020 роки, головою домогосподарства по [ADDRESS] записаний [PERSON] , а після його смерті - [PERSON] (а.с. 15-20). Рішенням Дрімайлівської сільської ради №23 другої сесії сьомого скликання вбачається [ADDRESS] (а.с.32). Позивач є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , свідоцтвами про укладення шлюбу серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.8-9,11). Під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] побудували житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами до складу вказаного домоволодіння входять житловий будинок (А-1, а-1, а1), сарай (Б), погріб (В) (а.с. 22 - 24). [PERSON] та [PERSON] не ввели вказаний вище будинок в експлуатацію та не оформили правовстановлюючі документи на нього. Згідно довідки ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» № 520 від 05.02.2024 станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 28). Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 6). Згідно довідки Куликівської селищної ради ради № 232 від 24.04.2024, [PERSON] на день смерті був зареєстрований і постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . На день смерті за вищевказаною адресою була зареєстрована дружина [PERSON] (а.с.13). За життя [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 16 травня 2001 року секретарем Дрімайлівської сільської ради Куликівського району, Чернігівської області, яким все своє майно заповідав дочкам - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 84 на звороті). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину вищевказаного домоволодіння, що належала [PERSON] на праві спільної власності. [PERSON] відмовилась від прийняття своєї частки спадкового майна, що відкрилася після смерті її батька - [PERSON] (а.с. 83). Позивач спадщину після [PERSON] прийняла, подавши відповідну заяву до Куликівської районної державної нотаріальної контори, але не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину житлового будинку за адресою [ADDRESS] (а.с.82). Мати позивача - [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після померлого [PERSON] (а.с. 83 на звороті). [INFO] померла мати позивача [PERSON] (а.с. 7) За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 10 лютого 2014 року секретарем Дрімайлівської сільської ради Куликівського району, Чернігівської області, яким все своє майно заповідала позивачу ( а.с. 61). Згідно довідки Куликівської селищної ради ради № 233 від 24.04.2024, [PERSON] на день смерті бувла зареєстрована і постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . На день смерті за вищевказаною адресою була зареєстрована та проживала одна (а.с.14). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] на праві спільної власності. Позивач прийняла спадщину після померлого батька, подавши заяву приватному нотаріусу Чернігівського районного нотаріального округу на підставі якої було заведено спадкову справу (а.с. 60). Постановою від 25 квітня 2024 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю належним чином оформленого документа, що посвідчує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 35). Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» в Чернігівській області ліквідовано Куликівський район та одночасно утворено Чернігівський район (з адміністративним центром у місті Чернігів) у складі територій, в тому числі, Куликівської селищної територіальної громади, затвердженої Кабінетом Міністрів України. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України № 19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно та у зв`язку із відсутністю у позивача документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких умов, враховуючи, що будинок за адресою: [ADDRESS] , було побудовано померлими [PERSON] та [PERSON] до 05.08.1992, а саме в 1964 році, проте спадкодавці не отримали правовстановлюючі документи на домоволодіння, позивач спадщину після смерті померлої матері [PERSON] та померлого батька [PERSON] прийняла, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved