Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

23.04.2024 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області для розгляду за підсудністю надійшла вищевказана позовна заява. В обгрунтування заявлених вимог зазначено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина. На момент своєї смерті спадкодавець проживала разом зі своїм сином. З метою оформлення своїх спадкових прав [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено, у зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно. Поряд з цим, у свідоцтві про народження [PERSON] , в державному акті на право приватної власності на землю та у свідоцтві про смерть [PERSON] , різниться написання по батькові останньої. Зазначені обставини позбавляють можливості відповідача реалізувати своє право на спадщину після смерті матері. Враховуючи наведене, просить суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як сином та матір`ю, встановити факт належності останній державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 033505, а також визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 2,17 га, яка розташована на території Одерадівської сільської ради, в порядку спадкування за законом. 13.06.2024 року від приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гловацької А.В. у відповідь на запит суду надійшли копії матеріалів спадкової справи № 75/2023 заведеної після смерті [INFO] [PERSON] (а.с. 58-69). До початку судового засідання представником позивачки до суду подано заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити (а.с. 89-91). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до його початку подав на електронну адресу суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, при вирішенні спору покладається на думку суду (а.с. 46-48). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 16). З метою оформлення своїх спадкових прав, 27.11.2023 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гловацької А.В. із заявлю про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Однак, приватним нотаріусом було складено постанову за № 368/02-321 від 27.11.2023 року про відмову у вчиненні вищевказаної нотаріальної дії, яка вмотивована тим, що із поданих позивачем документів не можливо встановити факт родинних відносин між ним та спадкодавцем. Крім того, останнім не надано правовстановлюючих документів для вчинення нотаріальної дії (а.с. 7). Зазначена обставина стала підставою для звернення [PERSON] до суду з даним позовом. Як вбачається зі свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , його матір`ю вказана « [PERSON] » (а.с. 8). Тобто, написання по батькові спадкодавця у свідоцтві про її смерть та у свідоцтві про народження [PERSON] різниться. Факт родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , як матір`ю та сином відповідно, достовірно підтверджується довідкою Одерадівської сільської ради Луцького р-ну Волинської обл. № 248 від 26.05.2005 року (а.с. 5). Суд вважає доведеним, що померла [INFO] [PERSON] є матір`ю позивача, а останній, у свою чергу, є її спадкоємцем. Згідно ст. 1217, ч. 2 ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіт не залишила, а отже у даному випадку спадкування здійснюється за законом. Після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу № 75/2023 зі змісту якої слідує, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину є її син - [PERSON] (а.с. 58-69). У своєму позові, сторона позивача зазначає, що на момент смерті [PERSON] їй належала на праві власності земельна ділянка площею 2,17 га, яка розташована на території Одерадівської сільської ради, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 033505 від 06.04.1999 року, однак у даному правовстановлюючому документі також наявна помилка у написанні по батькові його матері. Зі змісту вищевказаного правовстановлюючого документу вбачається, що такий був виданим на ім`я « [PERSON] » (а.с. 14-зворот- 15). Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. На переконання суду, при видачі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 033505 від 06.04.1999 року було допущено помилку в написанні по батькові [PERSON] , яка унеможливлює позивачу реалізацію свої спадкових прав. Отже, позивачу, як спадкоємцю після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в порядку спадкування за законом належить земельна ділянка площею 2,17 га, яка розташована на території Одерадівської сільської ради, якою за свого життя володіла спадкодавиця. Враховуючи викладене, а також те, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] єдиним спадкоємцем за законом є її син [PERSON] , який прийняв спадщину та не заявив про відмову від її прийняття, суд приходить до висновку, що слід визнати за ним право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 2,17 га, яка розташована на території Одерадівської сільської ради. З огляду на наведене, заявлені [PERSON] позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1220, 1233, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved