Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

Позивач ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» звернулось до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 02.10.2023 між сторонами\~укладено договір про надання грошових коштів у позику № 1777991023. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст.\~3,\~11,\~12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі: 10 00,00 грн 00 коп. шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п.1.3., п.1.4. та/або 1.5. цього договору, його додатків. Позичальник свої зобов`язання відповідно умов договору позики не виконала, в той час як позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти. Неналежне виконання відповідачем договору призвело до утворення заборгованості, яка станом на день подання позову до суду становить 81 162,00 грн, та складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 10\~000,00грн та заборгованості за відсотками в сумі 71 162,00 грн. Відтак позивач вказує, що відповідач перед позивачем має невиконані зобов`язання з повернення коштів, які в добровільному порядку не виконує, що зумовило звернення до суду з відповідним позовом та стягнення заборгованості в судовому порядку. Крім цього представник позивача просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. В позовній заяві позивача просить розглянути справу без участі його представника. Ухвалою від 21.06.2024р. відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 31.07.2024 року відповідач подала до суду заяву, відповідно до якої вона визнає позов в частині заборгованості за тілом кредиту в сумі 10\~000 грн та відсотків, нарахованих в межах строку договору, за період 30 календарних днів згідно п.1.2 договору за ставкою 1,99% на загальну суму 5 970,00 грн. Згідно п.4.9 договору пролонгація передбачає укладення додаткової угоди, вона такої угоди не підписувала, отже згоди на продовження строку дії договору не надавала, тому в частині стягнення відсотків, нарахованих поза межами строку дії договору позовні вимоги не визнає. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. У відповідності до ст.ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (п.п. 4, 5 ч. 3\~ст. 2 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. При застосуванні норм права суд ураховує сформовану позицію Верховного Суду у справі № 607/16163/19 (постанова від 27 січня 2021 року), за якою обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України). Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~ст.13 Закону «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України «Про електронну комерцію». 02.10.2023 між сторонами укладено договір № 1777991023 про надання грошових коштів у позику у відповідності до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~у вигляді електронного документа, сформованого в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, шляхом підписання електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора (одноразовим паролем) 314eydfnx. Згідно з ч. 6 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Іншими словами, електронний документ, відповідно до чинного законодавства України, матиме таку саму юридичну силу, як якби він існував на папері. За цим договором позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі 10 000 грн 00 коп. шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково сплатити нараховані проценти за користування позикою(п.1.1. Договору) За обумовленими та погодженими на власний розсуд сторонами визначено наступні умови: тип позики кредит; мета отримання кредиту для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника; строк позики (строк дії договору) становить 30 днів; дата повернення позики 01.11.2023; дисконтна (знижена) процентна ставка 1,99 % на день (726,35 % річних); процентна ставка позаакційна (базова) 2,99 % на день(1091,35 % річних). В розділі 6 «Реквізити сторін» відповідачем зазначено номер картки на яку має бути здійснено зарахування кредитних кошті: [NUMBER] . У даному випадку діє презумпція правомірності правочину (ст.204 ЦК України), яка не спростована, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Судом встановлено, що позивачем умови укладеного договору виконано та 02.10.2023 року о 21год 51хв здійснено переказ за допомогою системи EasyPay (номер трансакції 1304729361) у розмірі 10 000,00 грн на зазначену у договорі карту відповідача - [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 27.05.2024 року, вих.№7/4918. За п.1.3.3 договору повернення позики та процентів здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий (картковий) рахунок позикодавця або через особистий кабінет на сайті позикодавця або шляхом внесення грошових коштів у терміналах самообслуговування партнерів, перелік яких розміщено на веб-сайті товариства. Моментом зарахування оплати позики та процентів є момент (дата) зарахування коштів на банківський рахунок позикодавця або отримання відповіді від партнера позикодавця про зарахування коштів. Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, докази протилежного у матеріалах справи відсутні, та обов`язковості договору для сторін, доводи позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 10 000 грн 00 коп є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Досліджуючи вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за процентами в сумі 71 162,00 грн, нарахованими, як зазначено у позовній заяві, по день звернення до суду з вказаним позовом, тобто по 28.05.2024 року, суд установив наступне. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст. 1048 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу - ч. 1\~ст. 1050 ЦК України. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Викладене вище свідчить, що по спливу строку позики позикодавець втратив право нараховувати відсотки за\~ст. 1048 ЦК України, він має право здійснювати нарахування відсотків за правомірне користування чужими грошовими коштами згідно із ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Законодавство встановило наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (ст. 1048 ЦК України), так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (ст. 625 ЦК України). Одночасне застосування наведених норм виключається. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17, від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) зазначила, що припис абзацу другого ч.1\~ст.1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2\~ст. 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч.2\~ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Відповідно до п.4.1 зазначеного Договору, позичальник має право продовжити строк користування позикою. Згідно п.4.2 вказаного Договору, у випадку ініціювання позичальником пролонгації позичальник сплачує товариству проценти на умовах, що були обрані для здійснення певного виду пролонгації. При цьому, розмір процентів, що сплачує позичальник при оформленні пролонгації змінюється та визначається виходячи з позаакційної (базової) процентної ставки визначеної у пункті 1.1.5 цього договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображаються позичальнику в особистому кабінеті. Згідно п.4.5,4.6 вказаного Договору, після кожного продовження строку позики, змінюється кінцева дата строку позики та кінцева дата терміну дії Договору позики на відповідну кількість календарних днів. Після кожного оформлення пролонгації, на електронну адресу позичальника, яку позичальник зазначив як контактну при реєстрації на сайті та/або в особистому кабінеті та/або смс повідомленням, Товариство направляє повідомлення з інформацією про оформлену позичальником пролонгацію, що містить інформацію щодо: нового строку позики, кінцеву дату строку позики, розмір заборгованості до моменту повернення позичальником. Строк кредитування та датою повернення позики сторонами визначено до 01.11.2023, докази пролонгації договору, як про це вказано у п.4.6 договору, у матеріалах справи відсутні. Зміст укладеного договору зумовлює висновок, що строк кредитування закінчився 01.11.2023 року, позаяк відсутні належні докази пролонгації договору, вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у порядку ч.1\~ст.1048 ЦК України\~після спливу строку позики є безпідставними, а тому для стягнення підлягають проценти за ставкою 1,99 % за 30 днів кредиту в розмірі 5 970,00 грн (10 000х1,99%х30). В іншій частині вимоги про стягнення процентів не узгоджуються з вимогами законодавства та судової практики з огляду на фактичні обставини справи. Суд розглянув справу в межах доводів та поданих доказів. Усупереч вимогам ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~позивачем частково доведені вимоги, адже твердження у відповідній частині зводяться до власного помилкового тлумачення чинного законодавства та бачення обставин справи. Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Порушене відповідачем цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку. В іншій частині позову слід відмовити за безпідставністю. У матеріалах справи відсутні відомості та докази, які б доводили протилежне та беззастережно спростовували даний висновок суду, який узгоджується із такими засадами цивільного законодавства/судочинства як верховенство права, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України,\~ст.2 ЦПК України). Таким чином, суд задовольняє вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 10\~000,00 грн, за відсотками в сумі 5 970,00 грн. Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 476,64 грн (15\~970х100/81\~162х2 422,40).

Outcome: partial