Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

Адвокат Агаєва С.М. звернулась до суду з позовом в інтересах [PERSON] , в подальшому уточненому, до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтуванням позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її батько, [PERSON] , [INFO] , після смерті якого відкрилась спадщина і 01.10.2021 року приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Н.С. за заявою [PERSON] відкрито спадкову справу № 68405390. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батька, інших заяв у встановлений статтею 1270 ЦК України строк про прийняття або відмову від прийняття спадщини не надходило, і осіб, які прийняли спадщину фактично, шляхом сумісного проживання із спадкоємцем також не встановлено, що підтверджується довідкою з реєстру Територіальної громади міста Харків від 20.10.2021 року станом на 25.09.2021. 20 жовтня 2022 року приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Н.С. за заявою позивача було видано 2 свідоцтва про право на спадщину за законом: на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та на частину грошових вкладів, що знаходяться на рахунках спадкодавця в АТ «ОТП БАНК». Щодо іншої частини сум грошових вкладів (коштів) з відповідними нарахованими відсотками спадкодавця 24.05.2023 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кравченко Н.С. було видано постанову позивачу про відмову у вчиненні нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом, яка обґрунтована тим, що при проведені відповідних перевірок приватним нотаріусом в межах спадкової справи було встановлено, що між спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований 12 жовтня 1985 року, який не було розірвано на момент смерті спадкодавця, тому у відповідності до приписів ст. 71 ЗУ «Про нотаріат», ст. 63 СК України, грошові кошти та інше майно набуте під час шлюбу є сумісним майном подружжя. Крім того, згідно відомостей (виписка про стан рахунку в цінних паперах [PERSON] на 21.06.2023 з АТ «СКАЙ БАНК» від 21.06.2023 на його рахунку перебувають 979 акцій простих електронних іменних (емітент ЦП АТ «СТОМА», ЄДРПОУ емітента ЦП 00481318) номінальною вартістю 4,20 грн. за 1 шт., загальна номінальна вартість ЦП 4111,80 грн. відсоток статутного капіталу 0,1175%.( код ЦП (UA4000082614), на які свідоцтво позивачу не видавалось, оскільки також підлягає відмові у вчинені нотаріальної дії через наявну сумісну власність, на думку нотаріуса. З вказаним позивач не погоджується, зазначаючи, що після розлучення спадкодавця [PERSON] з матір`ю позивача [PERSON] у 1985 році, він проживав зі своєю матір`ю (бабусею позивача), а після її смерті один у квартирі, яку успадкував після смерті своєї матері, та не перебував ні з однією жінкою у шлюбних відносинах, не вів ні з ким спільного господарства, а майно, в тому числі грошові кошти, належать померлому на праві індивідуальної власності. Не проживання спадкодавця в шлюбі з відповідачем також підтвердили опитані представником позивача в порядку п. п. 1, 7 ч.1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» свідки. Враховуючи, що її батько - [PERSON] за життя не проживав з відповідачем та не вів з нею спільного господарства, перебуваючи у шлюбі, посилаючись на приписи ч. 6 ст. 57 СК України та ч. 2 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який діяв до 01.01.2004 року, просила суд визнати особистою приватною власністю [PERSON] майно, набуте ним, ним за час окремого проживання з [PERSON] у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин між ними. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Приватний нотаріус Харківського міського округу Кравченко Н.С. просила суд розглянути справу за її відсутністю, справу вирішити відповідно до вимог чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заяви про визнання позовних вимог відповідачем, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги з таких підстав: Судом встановлено, що батько позивача - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 17764, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 29.09.2021 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Після його смерті відкрилась спадщина і 01.10.2021 року приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Н.С. було відкрито спадкову справу № 68405390, за заявою позивача, що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Позивач [PERSON] , є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, що прийняла спадщину після смерті свого батька, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . \~ \~ \~ \~Інших заяв у встановлений статтею 1270 ЦК України строк про прийняття або відмову від прийняття спадщини не надходило. Осіб, які прийняли спадщину фактично, шляхом сумісного проживання із спадкоємцем також не встановлено, що підтверджується довідкою з реєстру Територіальної громади міста Харків від 20.10.2021 року станом на 25.09.2021 року ( на час смерті спадкодавця), що міститься в матеріалах спадкової справи. 20 жовтня 2022 року приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Н.С. за заявою позивача було видано 2 свідоцтва про право на спадщину за законом: 1) на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване в реєстрі за № 989. 2) на частину суми грошових вкладів (коштів) з відповідними нарахованими відсотками, що знаходяться на: Ощадному рахунку № [NUMBER] , відкритому 08.08.2017; поточному рахунку № [NUMBER] , відкритому 09.06.2011; Картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому 23.12.2009 в АТ «ОТП БАНК», що підтверджується листом АТ «ОТП БАНК» від 01.08.2022 року, зареєстроване в реєстрі за № 987. Також 24.05.2023 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кравченко Н.С. було видано постанову позивачу [PERSON] , про відмову у вчиненні нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом на частину суми грошових вкладів (коштів) з відповідними нарахованими відсотками, що знаходяться на: Ощадному рахунку № [NUMBER] , відкритому 08.08.2017; поточному рахунку № [NUMBER] , відкритому 09.06.2011; картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому 23.12.2009 в АТ «ОТП БАНК», що підтверджується листом АТ «ОТП БАНК» від 01.08.2022 року. Вказана постанова обґрунтована тим, що при проведені відповідних перевірок приватним нотаріусом в межах спадкової справи було встановлено, що між спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстрований 12 жовтня 1985 року№ 943, згідно даних Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00032908939 від 01 жовтня 2021 року, який не було розірвано на момент смерті спадкодавця. Та у відповідності до приписів ст. 71 ЗУ «Про нотаріат», ст. 63 СК України, грошові кошти та інше майно набуте під час шлюбу є сумісним майном подружжя. Позивач не визнає, що вказане майно є спільною власністю подружжя спадкодавця, та зазначила, що після розлучення спадкодавця [PERSON] з матір`ю позивача [PERSON] , у 1985 році, він проживав зі своєю матір`ю (бабусею позивача), а після її смерті один у квартирі, яку успадкував після смерті своєї матері, та не перебував ні з однією жінкою у шлюбних відносинах, не вів ні з ким спільного господарства, а майно, в тому числі грошові кошти, належать померлому на праві індивідуальної власності. Аналогічні пояснення надали свідки, опитані представником позивача: [PERSON] , сусіди спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт не проживання [PERSON] з [PERSON] та відсутність ведення ними спільного господарства. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке. Загальними засадами дизпозитивності цивільного судочинства встановленими ст.13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відносини спадкування врегульовані чинним Цивільним кодексом України, згідно зі ст. 1216 якого, спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла спадкодавця, до інших осіб спадкоємців. На підставі ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За змістом ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттям спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Суд констатує, що правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК), ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Разом з тим відповідно до приписів ч. 6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Аналогічна норма міститься у ч. 2 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який діяв до 01.01.2004 року, згідно якої суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Оскільки шлюб було укладено між спадкодавцем [PERSON] та відповідачем [PERSON] у 1985 році і інформації про його розірвання в реєстрах відсутня, що було перевірено приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Н.С. в межах спадкової справи, особи перебували у законному шлюбі, але враховуючи, що з 1985 року по момент смерті [PERSON] у 2021 році подружжя не проживали разом, не вели спільного господарства на протязі 37 років, що визнано сторонами та підтверджено іншими доказами по справі, то у розумінні у ч. 2 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який діяв до 01.01.2004 року, ч. 6 ст. 57 СК України чинний на момент смерті спадкодавця, вважаю, що є законні підстави визнати факт належності вкладів спадкодавця на рахунках в АТ «ОТП БАНК» та цінні папери, що перебувають на рахунку в АТ «СКАЙ БАНК» на праві особистої власності. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Матеріали справи містять докази, що позивачем своєчасно було подано заяву до приватного нотаріуса ХМНО Кравченко Н.С. про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, зобов`язаний звернутися з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на грошові кошти та цінні папери, що перебувають на рахунках в банку до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Така позиція міститься у правовому висновку ВС у постанові від 22 вересня 2021 року в справі № 227/3750/19. Тобто, сукупність вказаних обставин і доведеність їх у судовому засіданні у відповідності до вимог статей 13, 81 ЦПК України дає підстави для застосування до спірних правовідносин приписів ч. 6 ст.57 СК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню та визнанню права власності на невидану частку у спадковому майні за позивачем, оскільки вказана частка є приватною власністю спадкодавця в розумінні приписів ч. 6 ст. 57 СК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved