Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення аліментів. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що 09 вересня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб. Під час шлюбу у сторін народились спільні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30.06.2023 року у справі № 760/34876/21 шлюб між сторонами було розірвано. Зазначає, що діти проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , де вони і зареєстровані. Позивач здійснює утримання дітей шляхом піклування, виховання, матеріального забезпечення. Позивач просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі на найстаршу дитину 8 000 грн., а на двох менших по 7 000 грн. Відповідач проживає окремо від позивача та дітей, періодично надає грошові кошти на їх утримання, однак, в сумах явно недостатніх для забезпечення гармонійного розвитку дітей, тому виникли підстави звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.10.2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 01.11.2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Києва, відповідач зареєстрований разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] та продовжує проживати у зазначеній квартирі та постійно купує продукти харчування, необхідні речі та надає кошти дітям. Також, зазначено, що згідно довідок з банку про рух коштів на дитячих картках відповідач постійно перераховує грошові кошти. Підсумовуючи викладене зазначає, що враховуючи матеріальне становище, суму доходу, відповідач має можливість утримувати дітей близько 2 500 грн. на кожну дитину. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.11.2023 року вирішено здійснити перехід до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30.11.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій зазначено, що відповідач звертався до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, в якій стверджував, що діти проживають за адресою: [ADDRESS] , а він проживає окремо. Зазначає, що відповідач повідомляв позивачу, що орендує житло в районі метро Лісова, що підтверджується відповіддю Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації. Також, зазначено, що позивач не має доступу до грошових коштів, які знаходяться на рахунках дітей, адже знімати їх може сам відповідач або діти. Підсумовуючи викладене зазначає, що позивач, [PERSON] , [PERSON] взагалі не користуються цими коштами, оскільки вони заходять на рахунок у сумі по 200 грн. на місяць і діти їх самі використовують на дрібні потреби. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.03.2024 року провадження у справі зупинено до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України. 24.06.2024 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відновлення розгляду справи. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.06.2024 провадження у справі поновлено. 02.08.2024 року від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій позивач просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.09.2023 року. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали заяву про уточнення позовних вимог, просили позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09 вересня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видане виконкомом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області серії [NUMBER] актовий запис №100 (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 2264, у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 1586, у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 1585, у шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30.06.2023 року по справі № 760/34876/21 шлюб між сторонами було розірвано (а. с. 8-11). Як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади м. Києва діти зареєстровані та проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Місцем реєстрації відповідача [PERSON] також є [ADDRESS] . (а.с. 12) Позивач в заяві посилається на те, що відповідач добровільно матеріальну допомогу в належному обсязі на утримання дітей не надає. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Законодавцем, положенням ч.2 ст.51 Конституції України, закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому, частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено у 2024 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років: з 1 січня - 3196 гривень. У відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Позивач у своїй заяві просить суд стягнути на її користь з відповідача на утримання спільних неповнолітнього та двох малолітніх дітей аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, до досягнення повноліття дітей. Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, про це відповідно також просить позивач у своїй позовній заяві. Отже, виходячи з норм чинного законодавства, відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дітей мають нести спільно обоє батьків. Відповідно до довідки про доходи №166/23 від 27.11.2023 року, позивач [PERSON] працює у ТОВ «Комел» з 21.06.2018 року по теперішній час та обіймає посаду головного менеджера з персоналу, її дохід за період з 1 березня 2023 року по 31 жовтня 2023 року складає 290 692 грн. 42 коп., до виплати 234007,40 грн. (в середньому за місяць 29250,25 грн.) Згідно наданих позивачем копій платіжних інструкцій з АТ «ОТП Банк» (а.с. 118-168), за місяць позивач здійснює витрат по картці лише на продукти харчування на суму більше 10000 грн., а також сплачує за житлово-комунальні послуги та утримання будинку (а.с. 169-181). В судовому засіданні посилалась на те, що витрачає на дітей (гуртки, репетиторів, одяг, їжу), а також житлово-комунальні послуги майже всю заробітну плату. Як встановлено судом, відповідач є чоловіком працездатного віку, відомості про його незадовільний стан здоров`я та про наявність у нього на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків у справі відсутні. Відповідно до довідки про доходи від 18 жовтня 2023 року №107-43/268, [PERSON] працює в управлінні молоді та спорту Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації на посаді заступника начальника управління- начальника управління фізичної культури та спорту та отримав до виплати за період з березня 2023 року по вересень 2023 року 171692,64 грн (тобто, за місяць в середньому - 28615,44 грн). Згідно довідки №78 від 15.02.2024 року, виданої начальником кадрового центру ЗСУ та наданим витягом з поіменного списку військовозобов`язаних та резервістів, які призвані і відправлені Солом`янським районним у м. Києві територіальним центром комплектування та соціальної підтримки до команди КЦ ЗСУ у зв`язку із призовом за мобілізацією, відповідач [PERSON] з 17.01.2024 року призваний до КЦ ЗСУ. Інших доказів про доходи відповідача, а також щодо наявності у нього на праві власності, володіння чи користування рухомого та нерухомого майна суду не надано, клопотань про їх витребування не заявлено. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що проживає разом із сім`єю за місцем реєстрації, також купує продукти харчування та речі дітям, а також регулярно надає їм кошти, перераховуючи їх на дитячі картки. Зокрема, як свідчить надана відповідачем виписка про рух коштів по його рахунку, до якого емітована дитяча картка на ім`я [PERSON] , від 09.10.2023 року, поповнення картки по операціям складало: за жовтень 2022 року - 25000 грн., листопад 2022 року - 20000 грн., грудень 2022 року - 15000 грн., лютий 2023 року - 7000 грн., березень 2023 року - 7000 грн., квітень 2023 року - 7400 грн., травень 2023 року - 6200 грн., червень 2023 року -8400 грн., липень 2023 року - 7700 грн., серпень 2023 року -9000 грн., вересень 2023 року - 3500 грн., жовтень 2023 року - 6000 грн. Згідно виписки про рух коштів по рахунку відповідача, до якого емітована дитяча картка на ім`я [PERSON] [INFO] , від 09.10.2023 року, поповнення картки по операціям складало: за жовтень 2022 року - 3000 грн., листопад 2022 року - 3000 грн., грудень 2022 року - 3000 грн., лютий 2023 року - 1000 грн., березень 2023 року - 1000 грн., квітень 2023 року - 200 грн., травень 2023 року - 400 грн., червень 2023 року -1000 грн., липень 2023 року - 2100 грн., серпень 2023 року -1510 грн., вересень 2023 року - 1000 грн., жовтень 2023 року - 200 грн. Згідно виписки про рух коштів по рахунку відповідача, до якого емітована дитяча картка на ім`я [PERSON] [INFO] , від 09.10.2023 року, поповнення картки по операціям складало: за жовтень 2022 року - 3000 грн., листопад 2022 року - 3000 грн., грудень 2022 року - 3000 грн., лютий 2023 року - 1000 грн., березень 2023 року - 1000 грн., квітень 2023 року - 200 грн., травень 2023 року - 400 грн., червень 2023 року -1000 грн., липень 2023 року - 1200 грн., серпень 2023 року -1000 грн., вересень 2023 року - 1000 грн., жовтень 2023 року - 200 грн. Будь-яких доказів щодо перерахування коштів на картки, емітовані на ім`я дітей, після жовтня 2023 року відповідачем не надано. Також не надано відповідачем суду доказів на підтвердження понесення витрат на забезпечення харчування дітей та придбання їм одягу. Як свідчить заява [PERSON] до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації (а.с. 108), не спростованої відповідачем, останній в ній стверджує, що діти проживають за адресою [ADDRESS] з матір`ю [PERSON] , а сам він в даний час з матір`ю дітей розлучений та проживає окремо, власного житла не має. Довідка від 03.10.2023 року №03/10/23, видана ОСББ «Богданівська 7Б» про проживання [PERSON] з 01.12.2017 року по теперішній час за адресою [ADDRESS] , не є належним доказом його фактичного проживання за вказаною адресою, оскільки згідно чинного законодавства ОСББ не є тим суб`єктом, посадові особи яких уповноважені видавати такі довідки, до того ж цей факт спростовуються матеріалами справи - як самим відповідачем в вищевказаній заяві (а.с. 108), та самим відповідачем під час розгляду справи №760/15370/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя (в протоколі судового засідання від 16.03.2023 року зафіксоване твердження [PERSON] про непроживання його за адресою реєстрації), так і фактом перебування відповідача на військовій службі в ЗСУ (що слугувало підставою для зупинення провадження у справі за клопотанням відповідача). Щодо банківських рахунків, відкритих в АТ «Універсал Банк» № [NUMBER] , № [NUMBER] та № [NUMBER] , то вони належать саме відповідачу [PERSON] . Вид «дитячі картки» не змінюють власника картки. Суду не доведено сторонами факту зняття грошових коштів з цих карток позивачем чи дітьми, не надано доказів того, що відповідач, зараховуючи кошти на вказані картки, не мав фізичного доступу до вказаних карток. Аліменти - це щомісячні регулярні грошові платежі на утримання дитини. При цьому надання відповідачем дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину у спосіб обов`язкової сплати коштів на утримання дитини. Тому вказані кошти не можуть бути підтвердженням сплати аліментів на дітей відповідачем. Верховний Суд у постанові від 12 травня 2022 року у справі № 521/20575/19 (провадження № 61-12133св21) зазначив, що в контексті частини першої статті 32 ЦК України неповнолітні вправі самостійно розпоряджатися своїм заробітком стипендією або іншими доходами, які вони одержали відповідно до законодавства. Верховний Суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що отримання аліментів та розпорядження цими грошовими коштами не можна віднести до дрібних побутових правочинів, тобто до досягнення чотирнадцятирічного віку дитина не мала передбаченої законом цивільної дієздатності на вчинення таких дій. Також Верховний Суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що аліменти на дитину стягнуто на користь її матері, тому перерахунок коштів на картку дитини не свідчить про належне виконання аліментних зобов`язань. Зважаючи на те, що відповідач за віком є працездатним, відомостей про наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків не надійшло, а також враховуючи внесені законодавцем зміни до ст. 182 СК України, якими встановлений мінімальний розмір аліментів, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання дітей аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі в справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору. Отже, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1211,20 грн судового збору. Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Також, згідно ч.2 ст. 186 СК України, у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Outcome: approved