Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

В березні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області. В позові зазначено, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі народилися діти: [PERSON] ,[INFO] , [PERSON] , [INFO] [PERSON] [INFO] . В 2022 році шлюб між ними було розірвано. На даний час сторони разом не проживають, відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні дітей, не провідує, не цікавиться їх здоров`ям, морально та матеріально не підтримує дітей, має борг зі сплати аліментів, офіційно ніде не працює, на даний час має іншу сім`ю. Прохає позбавити батьківських прав відповідача відносно його доньок. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи мається його нотаріально посвідчена заява від 23 лютого 2024 року, в якій останній прохав розгляд справи про позбавлення батьківських прав слухати за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представники третіх осіб - орган опіки та піклування Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області в судове засідання не з`явилися, однак надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти позовних вимог не заперечують. Суд, заслухавши учасників справи та свідків, перевіривши та дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 25.02.2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 10.08.2022 року розірвано (а.с.12-15). В шлюбі, у сторін, [INFO] народилася дитина [PERSON] , [INFO] [PERSON] , та [INFO] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та [NUMBER] , виданих Рябоконівською сільською радою Краснокутського району Харківської області (а.с.5,8,10). Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстації разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні, про що підтверджує довідка виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 13.02.2024 року (а.с. 22). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданого Салтівським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13.02.2024 р., [PERSON] , згідно виконавчого листа № 627/359/22 виданим Краснокутським районним судом Харківської області від 31.10.2022 року, є платником аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, спочатку до повноліття [PERSON] , потім у розмірі 1/3 до повноліття дочки [PERSON] , а потім до повноліття дочки [PERSON] , починаючи з 13.07.2022 року. Заборгованість по аліментах станом на 31.01.2024 року складає 108 219,94 грн. (а.с. 20) Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] та її доньок від 29.02.2024 року, складеному з участю депутата Краснокутської селищної ради Кравцова І.А., старости Рябоконівського старостинського округу Мєдведевої З.О. та начальника служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Пономаренко Л.А. проведено обстеження домоволодіння по [ADDRESS] . В ході обстеження встановлено, що діти проживають разом з матір`ю [PERSON] в приватній квартирі, умови проживання задовільні. В квартирі є все необхідне для проживання матері з дітьми. Батько участі у вихованні дітей не приймає, проживає у м. Харкові (а.с. 17). Рішенням виконавчого комітету Краснокутської селищної ради №162 від 26.06.2024 року, який надано до суду «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав», підтверджується доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та малолітньої [PERSON] (а.с. 83). Окрім цього, як вбачається із нотаріально засвідченої заяві відповідача від 23.02.2024, [PERSON] не заперечував проти позбавлення його батьківських прав щодо його дітей: [PERSON] - [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 23). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що на протязі п`яти років з 2017 по 2022 року вона проживала по сусідству з позивачкою [PERSON] в с. Слобідка, яка на протязі вказаного періоду проживала з відповідачем [PERSON] . Відповідач по справі участі у вихованні дітей не приймав, ніякої допомоги не надавав, не зважаючи на те, що проживали разом. Також вказала, що чула, як [PERSON] говорив, що діти йому не потрібні. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що друже з доньками позивачки [PERSON] , яка переїхала жити з Харкова в с. Рябоконеве. На початку війни приїхав [PERSON] вже з новою дружиною. Вихованням доньок не займався, дівчатам дуже образливо, що він з ними не спілкується. Також допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що батько доньок ніякої участі в житті дівчат не приймає з 2020 року та жодної допомоги не надає, має борг зі сплати аліментів. До 2019 року вони проживали разом з [PERSON] потім коли поїхав у м. Харків, знайшов собі іншу жінку і з того часу разом не проживають. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідачем по справі від виховання дитини та свідоме нехтування ним своїми обов`язками. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав являється ухилення від виконання батьками своїх обов`язків по догляду за дитиною. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Факт, що позивачка являється матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] (а.с.10), серії [NUMBER] (а.с.8), серії [NUMBER] (а.с.6). Факт, що неповнолітні [PERSON] , [PERSON] та малолітня [PERSON] проживають з позивачкою [PERSON] підтверджується довідкою виданою Рябокінівським старостинським округом апрату Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 13.02.2024 за № 27-01-09/30 (а.с.21) та поясненнями свідків, наданих в судовому засіданні. Таким чином, судом встановлено наявність передбаченої ст. 164 СК України підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дітей, а саме ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до ч. 5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Краснокутської селищної ради Богодухівського раойн Харківської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] від 26.06.2024 №162, орган опіки та піклування Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей, позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.84-87). Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Позивачем надані суду безспірні та достатні докази винної поведінки та свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, які свідчать про ухилення від виховання дитини, оскільки батько долею дитини не цікавиться, бажання бачитися та спілкуватися з нею не виявляє, не займається їх фізичним та духовним розвитком, не цікавиться навчанням. На основі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] законний, обгрунтований, підтверджений достатніми належними та допустимим доказами і підлягає задоволенню, а відповідач позбавленню батьківських прав. Крім того , під час звернення до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 1 211,20 грн., який на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved