Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора про поновлення на роботі, в якій позивач просила визнати незаконним та скасувати наказ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 7206/04 від 04.08.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення [PERSON] »;поновити [PERSON] на посаді державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори. Позиція сторони, що звертається до суду за захистом своїх прав. В обґрунтування\~заявленої позовної\~вимоги позивач\~посилається на\~те,\~вона перебувала у трудових відносинах зі Східним міжрегіональним управлінням міністерства юстиції та займала посаду державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори. 24 лютого 2023 року розпочалося повномасштабне вторгнення рф до України. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 (далі - Указ №64/20211 затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військової агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини перці статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнної стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який з урахуванням продовження триває по теперішній час. Після початку активних бойових дій у середині квітня 2022 року біля будинку, де зареєстрована та проживає разом з дітьми, відбувся потужний вибух, внаслідок чого будинок було пошкоджено. З метою збереження свого, а також неповнолітніх дітей, життя і здоров`я, позивач була вимушена евакуюватися Королівства Данії. 28 квітня 2022 року позивач отримала тимчасовий захист у Королівстві Данії згідно Директиви ЄС 2001/55/ЄС від 20 липня 2001 року, що підтверджується відповідною ID-карткою, виданою уповноваженими органами приймаючої країни. Тимчасово захист отримали також і неповнолітні діти позивача [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , 17 вересня 2007 року. 25 квітня 2022 року Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №75 від 25 квітня 2022 року було затверджено перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Відповідно підпункту 14 п.6 Розділу VII до вказаного переліку ввійшла Харківська міська територіальна громада. Надалі Харківська міська територіальна громада була віднесена до територій можливих бойових дій. 22 грудня 2022 року Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №309 затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, як Харківська міська територіальна громада була віднесена до територій можливих бойових дій, при чому в редакції станом на серпень 2023 року державою визнано, що територія Харківської міської територіальної громади все ще є небезпечною. З моменту виїзду за кордон позивач постійно перебувала на зв`язку зі своїм роботодавцем - Східним міжрегіональним управлінням міністерства юстиції, зверталася із заявами про надання відпустки у відповідності до вимог чинного законодавства, в тому числі на підставі ст.26 Закону України «Про відпустки», ст. Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Так, з 02 січня 2023 року позивач перебувала у відпустках: у відпустці без збереження заробітної плати з 02 січня 2023 року по 18 лютого 2023 року, з 19 лютого 2023 року по 31 березня 2023 року, з 01 квітня 2023 року по 30 квітня 2023 року, у щорічній основній відпустці за період роботи з 31 січня 2022 року по 30 січня 2023 року тривалістю 10 календарних днів, з 01 травня 2023 по 10 травня 2023 року, у відпустці без збереження заробітної плати з 11 травня 2023 року по 19 травня 2023 року, з 22 травня 2023 року по 30 червня 2023 року та в щорічній основній відпустці за період роботи з 31 січня 2023 року по 30 січня 2024 року тривалістю 12 календарних днів, з 15 липня 2023 року по 20 липня 2023. 21 червня 2023 року та 28 червня 2023 року позивач зверталася до відповідача із заявами про надання відпустки без збереження заробітної плати без обмеження строку, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про відпустки». Листом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №30219/28116-244-23/15.6 від 30 червня 2023 року повідомлено, що надання такої відпустки є правом роботодавця, а не обов`язком. Також повідомлено: «Наразі структурні підрозділи та підвідомчі установи Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, які розташовані на території міста Харків, працюють у штатному режимі. Разом з тим, розглядається запровадження дистанційної роботи працівників Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за умови перебування таких працівників на території України. У зв`язку з вищевикладеним, надання іншого виду відпустки без збереження заробітної плати, за виключенням підстав передбачених статтею 25 Закону України «Про відпустки», не погоджується. Одночасно повідомляємо, що Ви маєте право на частину щорічної основної відпустки за період роботи з 31.01.2022 по 30.01.2023 тривалістю 12 календарних днів та за період роботи з 31.01.2023 по 30.01.2024 тривалістю 06 календарних днів пропорційно до відпрацьованого часу, або відпустку повної тривалості 24 календарних дні, але в рахунок не відпрацьованої частини робочого року.» 18 липня 2023 року позивач надіслала на електронну адресу відповідача заяву про надання відпустки відповідно до статті 25 Закону України «Про відпустки» як працівникам, діти яких у віці до 18 років вступають до навчальних закладів, розташованих в іншій місцевості та надано докази на підтвердження обставин вступу. Відповідь на вказану заяву надійшла в день звільнення, тобто більше ніж через два тижні (Лист №36693/14.2./24/23 від 04 серпня 2023 року). 19 липня 2023 року додатково на адресу суду було направлено копію нотаріально посвідченого перекладу довідки про вступ дитини до навчального закладу. 20 липня 2023 року позивач направила ще один лист, в якому вкотре зазначила обставини ситуації, просила у випадку відмови в погодженні відпустки за заявами від 18 липня 2023 року рахувати лист доповідною запискою та просила не звільняти. Відповіді на заяви від 18 липня 2023 року на адресу позивача станом на 21 липня 2023 року не надійшли. 26 липня 2023 року позивач направила знову електронне звернення відповідачу з проханням надати відпустку без збереження заробітної плати, відповідь на яке надійшло 31 липня 2023 року, позивачу було відмовлено у наданні відпустки (лист №35666/32834-24-23). Також позивач направила запит з проханням повідомити, якими видами відпусток вона ще може скористатися, однак відповідь на нього надійшла вже в день прийняття наказу про звільнення, коли використання цих відпусток було неможливе. Тобто, якщо б ще 22 червня 2023 року чи пізніш, під час тривалого листування з керівництвом, позивачу надали б всю інформацію стосовно тих відпусток, на які вона має право за її запитом, то позивач могла б своєчасно подати відповідні заяви роботодавцю та використати 73 днів належних їй відпусток, згідно чинного законодавства України, однак вказана інформація ймовірно умисно була надана в день звільнення. В мотивувальній частині Наказу вказано, що «з 21 липня 2023 державний нотаріус [PERSON] відсутня на робочому місці, нотаріальні дії нею не вчиняються, консультації громадян не надаються, про що відділ з питань нотаріату у Харківській області Управління нотаріату Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив завідувач Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. Про відсутність на робочому місці державного нотаріуса Каліберди Т.М. були складені відповідні акти, в табель обліку використання робочого часу проставлена відмітка: «неявка з нез`ясованих причин». Однак вказані обставини не відповідають дійсності, адже позивач завжди була на зв`язку зі своїм роботодавцем, неодноразово повідомляла, що знаходиться за кордоном, отримала там тимчасовий захист та не повертається до міста Харкова, оскільки він знаходиться в зоні активних бойових дій, його постійно обстрілюють, а будинок в якому проживала позивач пошкоджено у зв`язку з бойовими діями. Приймаючи оскаржуваний Наказ відповідач керується частиною 4 статті 40 Кодексу законів про працю України та зазначає, що позивача звільнено за порушення трудової дисципліни, а саме: за прогул без поважної причини, відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України. В той же час прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Отже, визначальним для вирішення питання законності звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності. Вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі у трудовому законодавстві України не визначено, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причин відсутності на роботі дається, виходячи з конкретних обставин. Відповідно до сталої судової практики причину відсутності на роботі можна вважати поважною, якщо явці на роботу перешкоджали істотні обставини, які не можуть бути усунуті самим працівником, в даному випадку ведення воєнних дій у місті Харкові. Відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державі влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядуван повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення націонали безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних пра свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб зазначенням строку дії цих обмежень. Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про оборону України» воєнний час настає моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій та закінчується у день і час припинення стану війни. Відповідно до абз. 25 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону воєнні дії - це організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконані завдань з оборони України. За таких обставин ризики пов`язані із введенням в Україні військового стану існували та продовжують існувати. \~ \~ \~ \~ Позивач неодноразово зазначала, що була вимушена залишити Україну з метою збереження власного життя та життя і здоров`я своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 27 Конституції України визначено, що кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави захищати життя людини. Відповідно до ст.153 КЗпП роботодавець не має права вимагати від працівників виконання роботи, що становить очевидну небезпеку для життя працівника, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. З огляду на викладене, наявність на території України військового стану та загрози життю та здоров`ю позивача та його родині через військову агресію російської федерації відносно України є поважною причиною відсутності позивача роботі. Вказане узгоджується із роз`ясненнями Мінекономіки від 23 березня 2022 року яких вказано: «Слід зазначити, що працівники, які не виходять на роботу внаслідок ведення воєнних дій та пов`язаних з ними обставин, не можу бути звільнені за пунктом 4 частини першої статті 40 Кодексу законів и працю України за прогул без поважної причини. Зазначене обумовлю необхідністю збереження життя та здоров`я таких працівників та їх сімей вважається як відсутність на роботі з поважних причин». Відповідні роз`яснення надано також за скаргою позивача Південно-Східним міжрегіональним управлінням державної служби з питань праці. Так, Листом від 21 серпня 2023 року позивачу повідомлено, що «працівники, які не виходять на роботу через бойові дії або небезпеку для життя та здоров`я, не можна звільнити за прогул без поважної причини (п.4 ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України)». Таким чином, вважають, що причина відсутності позивача на роботі є поважною враховуючи наступне. Позивач була вимушена евакуюватися до Королівства Данії у зв`язку з активними бойовими діями в місті Харкові, внаслідок яких було пошкоджено будинок позивача, в якому вона проживала зі своїми неповнолітніми дітьми. До сьогодні територіальна громада міста Харкова віднесена до території можливих бойових дій згідно Наказу Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №309 та жодного разу з 24 лютого 2022 року з переліку не виключалася. Місто Харків знаходиться у безпосередній близькості до кордону з російською федерацією, внаслідок чого територію міста постійно обстрілюють не лише балістичними ракетами, які можуть бути виявлені заздалегідь, а про їх наближення попереджено повітряною тривогою, але і артилерією. Тобто будь-яка особа, яка проживає в місті розуміє, що несе ризик життю та здоров`я щосекунди, адже держава може забезпечити механізм виявлення та попередження небезпеки у випадку неочікуваного артилерійського обстрілу. Так, у відкритих джерелах можна знайти повідомлення про велику кількість випадків, коли повітряна тривога спрацювала після обстрілу міста та про обстріли міста ЗРК С-300. Робоче місце позивача знаходиться: [ADDRESS] відокремлений підрозділ Четвертої харківської міської нотаріальної контори, тобто в безпосередній близькості до промислової зони, яка зазнає постійних обстрілів. В свою чергу в приміщенні, де розташований відокремлений підрозділ Четвертої харківської міської державної нотаріальної контори відсутнє облаштоване бомбосховище. Для збереження життя працівникам потрібно прямувати до найближчої станції метро «Палац Спорту». Тобто питання збереження життя є виключно питанням працівника, в свою чергу роботодавець не вжив заходів для створення безпечних умов роботи: облаштування укриття, зміну робочого місця та перенесення його в приміщення з укриттям, яке відповідає вимогам ДБН щодо укриттів. Позивач не відмовлялася працювати у випадку забезпечення її роботи дистанційно (на дому), мала змогу виконувати роботу, однак роботодавцем такі умови не були створені. Враховуючи вищевказане, а також той факт, що для початку виконання обов`язків позивач мала наражати на небезпеку не лише себе, а і своїх неповнолітніх дітей, а роботодавцем не створені умови для безпечного виконання обов`язків вважає, що причини прогулу є поважними. Крім того, просить врахувати недобросовісні дії роботодавця. Так, у позивача було 73 дні невикористаних різних видів відпустки. Однак роботодавець надав інформацію про невикористані відпустки лише у день звільнення, хоча заява направлялася значно раніше. Також відповідачу було відомо, що позивач евакуювалася за кордон разом з неповнолітніми дітьми. Заяви про надання відпустки направлялися завчасно 18 та 20 липня 2023 року. Однак відповіді на них надійшли вже після закінчення погодженої раніше відпустки. Тобто навіть якби позивач вирішила повернутися в Україну приступити до виконання своїх трудових обов`язків вона б не змогла це зробити фізично, адже враховуючи відсутність авіасполучення з Україною позивачу потрібно було перетнути державний Кордон Данія-Німеччина, Німеччина-Польща, Польща-Україна та проїхати більше 1000 кілометрів Україною. Крім того, для скасування тимчасового захисту в країні перебування позивачу з дітьми потрібно було б витратити від декількох днів до декількох тижнів, щоб не порушувати місцеве законодавство. Таким чином, фізично прибути в строк після відмови у наданні відпустки до України позивач не змогла б навіть у випадку, якби вже не існувало небезпеки для її та дітей життя і здоров`я. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 22, 24 постанови від листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, суду необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору пунктами 3, 4, 7, 8 частини першої статті 40, пунктом 1 частини першої статті КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати і призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Таким чином, визначальними факторами для вирішення питання про законність звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності. Законодавством не визначено перелік обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності працівника на роботі, звільненого за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати будь-які докази із числа передбачених ЦПК України. Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, повністю виключають вину працівника. Вказане узгоджується з численними висновками Верховного Суду. Враховуючи вищевикладене, наявність поважних причин, у зв`язку з якими позивач об`єктивно не могла приступити до виконання своїх обов`язків, є всі підстави для визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, а також для поновлення позивача на роботі. Рух справи. 05.10.2024 ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова провадження у справі відкрите, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 21.10.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому викладені заперечення проти позовних вимог та зазначено про таке. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.08.2022 № 912 «Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» та наказу Міністерства юстиції України від 22.09.2022 № 4011/5 «Про реорганізацію міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції» реорганізовано Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) шляхом його приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції. Наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27.01.2023 № 943/04 з 01 січня 2023 року введено в дію зведений штатний розпис на 2023 рік державних нотаріальних контор та державних нотаріальних архівів Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, повноваження якого поширюються на Донецьку, Луганську, Полтавську, Сумську, Харківську та Чернігівську області. Позивачка [PERSON] перебувала у трудових відносинах зі Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції з 01.01.2023, обіймаючи посаду державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори. Відповідно до частини четвертої статті 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2023 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та відповідних Указів Президента України про продовження строку дії такого стану, на підставі заяв [PERSON] , наказами Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.01.2023 № 339/04 та від 14.02.2023 Ма 1312/04 [PERSON] було надано відпустку без збереження заробітної плати з 02.01.2023 по 31.03.2023. Згідно наказів Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13.03.2023 № 2106/04, від 27.04.2023 № 3574/04 та від 19.05.2023 № 4254/04 [PERSON] було надано відпустки без збереження заробітної плати з 01.04.2023 по 30.04.2023, з 11.05.2023 по 19.05.2023 та з 22.05.2023 по 30.06.2023. Наказами міжрегіонального управління від 24.04.2023 № 1150/05 та від 05.07.2023 № 2504/04 [PERSON] ,\~на підставі\~її відповідних\~заяв,\~була надана щорічна відпустка з 01.05.2023 по 10.05.2023 та з 03.07,2023 по 20.07.2023, у відповідності до статей 6, 12 Закону України «Про відпустки». Заява [PERSON] щодо надання відпустки без збереження заробітної плати за угодою сторін з 21.07.2023, передбаченої статтею 26 Закону України «Про відпустки» не погоджена міжрегіональним управлінням. З 21.07.2023 [PERSON] була відсутня на робочому місці, нотаріальні дії нею не вчинялися, консультації громадянам не надавалися, про що уповноваженими особами були складені відповідні акти та в табелі обліку використання робочого часу проставлена відмітка: «неявки з нез`ясованих причин». Листом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.08.2023 № 36206/14.2/24/23 державному, нотаріусу [PERSON] було запропоновано надати письмове пояснення з приводу відсутності на робочому місці з 21.07.2023 по 02.08.2023. Позивачкою до міжрегіонального управління були надані поясненні від 04.08.2023, однак підтверджуючих обґрунтувань та документів щодо поважності причин відсутності на робочому місці не надано.

Outcome: approved