Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Глушкова Т.І. звернулася до суду з позов Крижопільської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що [INFO] в селі Шарапанівка Крижопільського (нині - Тульчинського) району Вінницької області помер його брат [PERSON] . Відповідно до ст.1262 ЦК України він є спадкоємцем другої черги за законом після смерті брата, інші спадкоємці відсутні. До складу спадщини після смерті брата входить житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , загальною площею 83,0 кв.м, житловою площею 29,8 кв.м., до складу якого входить: житловий будинок - «А», веранда - «а», прибудова нежитлова - «а1», веранда - «а2», сарай - «а3», літня кухня - «Б», погріб - «Б\\п», сарай - «б», сарай - «61», гараж - «В», сарай - «в», сарай - «в1», огорожа - «1-4» - на який відсутні правовстановлюючі документи. Вартість житлового будинку з господарськими будівлями складає 79203,00 грн. Вказаний житловий будинок відносився до суспільної групи службових дворів, та належав його покійному братові. Відповідно до вказаної довідки станом на 15 квітня 1991 року головою двору був [PERSON] . Право власності на житловий будинок не зареєстровано. На час відкриття спадщини після смерті брата [PERSON] він постійно проживав з ним та вважається таким, що прийняв спадщину після його смерті. [INFO] померла його мати [PERSON] ., [INFO] помер його батько [PERSON] . З приводу оформлення своїх спадкових прав він звернувся до нотаріуса, однак, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно приватним нотаріусом Питель М.С. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що надано довідку від 15.5.2024 № 72/01-16. У зв`язку із цим позивач звернувся з позовом до суду та просив визнати за ним право на спадщину як спадкоємця другої черги за законом після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] на цілий житловий будинок з господарськими будівлями. Ухвалою судді від 20 травня 2024 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25 липня 2024 року у даній справі було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що житловий будинок з по господарськими будівлями по [ADDRESS] відноситься до суспільної групи службових дворів, головою якого був [PERSON] , що підтверджується довідкою Шарапанівського старостинського округу від 10.07.2024 № 13 (а.с. 47). Відповідно до копій свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] , вони є рідними братами (а.с. 6,7). [INFO] в [ADDRESS] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 10 травня 2023 року) (а.с. 8). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (а.с. 14). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (а.с 13). Згідно з довідкою від 22.11.2023 №255, виданою старостою Шарапанівського старостинського округу Тульчинського району Вінницької області, [PERSON] спільно проживав зі своїм братом [PERSON] по [ADDRESS] (а.с. 21). Згідно з копією технічного паспорта, виготовленого на замовлення позивача 25.09.2023 КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» за результатами технічної інвентаризації садибного (індивідуального) житлового будинку, в якому зазначено, що будівництво житлового будинку «А» загальна площа 83,0 кв.м, житлова площа 29,8 кв.м., , веранда - «а», прибудова нежитлова - «а1», веранда - «а2», сарай - «аЗ», літня кухня - «Б», погріб - «Б\\п», сарай - «б», сарай - «61», гараж - «В», сарай - «в», сарай - «в1», огорожа - «1-4» (а.с. 19-23). Довідкою від 15.05.2024 року приватного нотаріуса Питель М.С. від 15.05.2024 року за № 72/01-16 роз`яснено про необхідність надання правовстановлюючих документів на житловий будинок. Відповідно до довідки Шарапанівського старостинського округу від 10.07.2024 року № 13 згідно з записом погосподарської книги № 6, особовий рахунок № [NUMBER] , житловий будинок [ADDRESS] відноситься до категорії службових дворів. Присадибна земельна ділянка надана в користування, має загальну площу 0,46 га. Станом на 15 квітня 1991 рік склад двору є [PERSON] [INFO] . Відповідно до листа Крижопільської державної нотаріальної контори від 31.05.2024 року за № 41/01-16 спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заведена. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Так, відповідно до законодавства, діючого до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно з ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами по господарських книг. Таким чином, записи у по господарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Спеціальним нормативним актом, який визначав порядок ведення по господарського обліку в сільських радах є Вказівки по веденню книг по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), та Вказівки по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25.05.1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією з ведення по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22.02.1995 № 48. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Оскільки спірний житловий будинок з господарськими спорудами відносився до суспільної групи службових дворів, тому положення статей 120, 123 ЦК УРСР застосуванню не підлягають, оскільки майнові правовідносини господарства були врегульовані загальними нормами цивільного, земельного та сімейного права. Судом установлено, що об`єктом спадкування у цій справі, є житловий будинок з надвірними будівлями, що належав до суспільної групи службових дворів, членом якого був брат позивача [PERSON] (голова двору), Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово . Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Так, відповідно до частини третьої цієї статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, аналізуючи докази у справі, суд приходить до висновку про те, що позов представника позивача [PERSON] адвоката Глушкової Т.І. до Крижопільської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, підлягає задоволенню. Встановлено, що брату позивача [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями, що за адресою житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , який відносився до колишньої суспільної групи службових двір, головою якого був [PERSON] . Позивач є спадкоємцем [PERSON] другої черги за законом, спадщину прийняла. Дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину, - відсутні.

Outcome: approved