Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова Компанія «КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06.06.2021 між [PERSON] та ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» було укладено кредитний договір №1999199. 24.12.2021 між «ТОВ ЛІНЕУРА Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001, відповідно до умов якого, ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило ТОВ «ФК«КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 24.12.2021 до договору факторингу №02-24122001, ТОВ «ФК«КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14988,00 грн., яка складається з наступного: 4600,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 10388,00 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за кредитним договором №1999199 від 06.06.2021, станом на 19.02.2022 в розмірі 14988,00 грн. Просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», заборгованість за кредитним договором у розмірі 14988,00 грн, судовий збір, а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500 грн. Представником позивача [PERSON] до суду надана заява, в якій він просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання, не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не надала. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, встановив наступне. Судом встановлено, що 06.06.2021 між [PERSON] та ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» було укладено договір №1999199 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору №1999199 від 06.06.2021 сторони погодили, що нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації/автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. Відповідно до п. 4.2.5. Кредитного договору №1999199 від 06.06.2021 сторони погодили, що загальна кількість автопролонгацій за цим Договором обмежуються загальною кількістю календарних днів користування кредиту, яка не може бути більшою за 120 календарних днів. 24.12.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001, відповідно до умов якого, ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило ТОВ «ФК«КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 24.12.2021 до Договору факторингу №02-24122001, ТОВ «ФК«КЕШ ТУГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14988 грн, яка складається з наступного: 4600,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 10388,00 грн - прострочена заборгованість за процентами. З моменту отримання права вимоги до відповідача за вказаним договором, позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій, що підтверджується випискою з особового рахунка за Кредитним договором №1999199 від 06.06.2021, яка міститься в матеріалах справи. Таким чином, за кредитним договором №1999199 від 06.06.2021 укладеним між кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] з 24 грудня 2021 року право вимоги кредитора перейшло до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ». Отже, підписавши Кредитний договір №1999199 від 06.06.2021, відповідач добровільно погодила такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання. Внаслідок неналежного виконання кредитних зобов`язань у відповідача перед ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» станом на 19.02.2022 заборгованість складає 14988,00 грн, яка складається з наступного: 4600,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 10388,00 грн - прострочена заборгованість за процентами. 10.01.2022 на адресу [PERSON] була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором №1999199 від 06.06.2021, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена [PERSON] без виконання. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач до суду не надала. За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Слід зазначити, що відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що кредитний договір №1999199 від 06.06.2021 укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, ними дотримано письмову форму укладення кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог ст. 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23.03.2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19), від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. Таким чином, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КЕШ ТУ ГОУ» є правонаступником ТОВ ЛІНЕУРА Україна» та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з [PERSON] . Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідач скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла заборгованість. Згідно розрахунку\~заборгованості станом\~на 19.02.2022\~заборгованість відповідача\~перед позивачем\~становить 14988,00\~грн,\~яка складається\~з наступного:\~ 4600,00\~грн -прострочена заборгованість за сумою кредиту, та прострочена заборгованість за процентами - 10388,00 грн. Доказів щодо погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором суду не надано. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит, яке підлягає судовому захисту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» слід стягнути заборгованість за кредитним договором №1999199 від 06.06.2021 у загальному розмірі 14988,00 грн., а отже позовні вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Пархомчук С.В., що підтверджується Договором про надання правової допомоги б/н від 29.12.2023 та довіреністю б/н від 29.12.2023, укладеним між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] . Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з роз`яснень, наведених у п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. 11.06.2024\~між ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«КЕШ ТУ\~ГОУ» та\~ [PERSON] \~було підписано\~Акт про\~тримання правової\~допомоги,\~в якому\~зазначено,\~що вартість\~наданих юридичних\~послуг становить\~всього 10500,00\~грн (зустріч\~та консультація\~щодо перспективи\~судового врегулювання\~кредитної заборгованості,\~яка виникла\~між ТОВ\~«ФК «КЕШ\~ТУ ГОУ»\~та [PERSON] \~в рамках\~кредитного договору\~№1999199\~від 06.06.2021, витрачено 1\~година,\~вартість -\~2000,00\~грн,\~(2000,00\~грн.\~відповідно до\~п.3.1\~договору про\~надання правової\~допомоги від\~29.12.2023;\~складення та\~подання до\~суду позовної\~заяви (підготовка доказів/додатків\~до позовної\~заяви),\~моніторинг аналіз\~судової практики,\~витрачено 2,5\~години,\~вартість 5000,00\~грн,\~(2\~000,00\~грн.\~відповідно до\~п.\~3.1\~договору про\~надання правової допомоги від 29.12.2023); інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи, витрачено 1,5 годин, вартість 3000,00 грн (2 000,00 грн. відповідно до п.3.1 договору про надання правової допомоги від 29.12.2023); канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції, вартість 500,00 грн). На підтвердження оплати позивачем вищевказаних послуг адвоката надано платіжну інструкцію №3 1486 від 11.06.2024 на суму 10500,00 грн. Позивач дійсно отримав правову допомогу від адвоката Пархомчук С.В., а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі. Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом Пархомчук С.В. роботи у розмірі 10500,00 грн. є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат. Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. При цьому, вартість послуг зі збору та аналізу доказів, складання позовної заяви та подання її до суду, а також витрачений на вказані послуги час (5 годин), є очевидно завищеними та такими, що не відповідають складності виконаних адвокатом робіт. Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом Пархомчук С.В. роботи,

Outcome: partial