Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

[PERSON] через свого представника звернулася до суду із заявою в якій просить встановити факт перебування неповнолітнього [PERSON] , 2010 року народження, на утриманні [PERSON] . Заявлені вимоги мотивовані тим, що 30.07.2022 року заявниця зареєструвала шлюб із [PERSON] [INFO] у них народилась спільна дитина [PERSON] . Крім того, від попереднього шлюбу заявниця має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживав разом із матір`ю та вітчимом [PERSON] та перебував на його утриманні. [INFO] [PERSON] помер. Разом із втратою вітчима неповнолітній [PERSON] втратив постійне і основне джерело існування, оскільки його біологічний батько аліменти на його утримання не сплачував, а мати перебувала у відпустці по догляду за меншою дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому розмір її доходу був значно меншим за дохід її чоловіка. Тож, встановлення даного факту необхідне заявниці для отримання [PERSON] пенсії по втраті годувальника, В судове засідання заявниця не з`явилася, від її представника - адвоката Мартинюка Ю.М. надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без їх участі. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в судове засідання не з`явився, надавши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов наступних висновків. Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п.8 вказаної вище постанови, при вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні і для встановлення факту перебування на утриманні при відшкодуванні шкоди в разі втрати годувальника не має значення чи знаходився непрацездатний утриманець в родинних чи шлюбних відносинах з годувальником. Судом встановлено, що 30.07.2022 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, зареєстрований Кодимським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено відповідний актовий запис №100, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого 16.02.2023 року. [INFO] у заявниці та [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 16.02.2023 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 31.01.2021 року Кодимським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Судом також встановлено, що заявниця має неповнолітню дитину, народжену в попередньому шлюбі - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 16.02.2023 року. Згідно рішення суду від 22.09.2015 року у справі №503/1468/15 неповнолітнього [PERSON] , 2010 року народження залишено проживати з матір`ю [PERSON] . При цьому Заявниця [PERSON] проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] та неповнолітніми дітьми по [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження по факту проживання особи на території села Пиріжна від 09.05.2024 року, довідкою №376, виданою старостою с.Пиріжна 09.05.2024 року. Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України - сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно вимог ч. 4 ст.3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц. Відповідно до вимог ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до частини 10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30 січня 2007 року № 3-1, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Таким чином, предметом доказування є обставини, які підтверджують отримання заявницею, в інтересах її неповнолітнього сина, допомоги, яка надавалась постійно та була основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сімі`ї. Судом встановлено, що заявниця, після народження [INFO] молодшого сина [PERSON] , здійснює догляд за дитиною по досягненню нею трирічного віку та перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Подільської РВА та їй з 01.01.2023 року до 31.12.2026 року призначено допомогу при народженні дитини. [PERSON] , який є біологічним батьком її старшого сина [PERSON] , 2010 року народження, ніякої матеріальної допомоги на сина не надає, аліменти з нього не стягуються, що підтверджується листом Кодимського ВДВС у Подільському районі Одеської області №21.18-8906 від 26.06.2024 року та постановою про закінчення виконавчого провадження від 06.02.2018 року. Із витягу з наказу командира 9 окремого мотопіхотного батальйону від 08.05.2023 року встановлено, що молодшого сержанта [PERSON] , навідника мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти 9 окремого мотопіхотного батальйону виключено зі списків особового складу Збройних Сил України у зв`язку із загибеллю 25.01.2023 року. Відповідно до грошового атестата №2430 від 17.05.2023 року грошове забезпечення молодшого сержанта [PERSON] включало оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення. Із довідки №4480 від 24.05.2023 року про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення [PERSON] встановлено, що розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій для обчислення пенсії, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, становить 138246,74 грн. Досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що допомога, яка надавалась неповнолітньому [PERSON] його вітчимом [PERSON] за життя, була для нього постійним і основним засобом для існування, між ними існував сімейний зв`язок, вони були пов`язані спільним побутом. [PERSON] фінансово залежав від [PERSON] та був на його утриманні. Доходи [PERSON] до дня його смерті були основним доходом їхньої сім`ї, які забезпечували повсякденні життєві потреби на достатньому рівні, в тому числі потреби [PERSON] . Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може впливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпції щодо фактів. За змістом ст. ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності надані суду і безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про те, що заявницею надані належні та допустимі докази на підтвердження факту перебування неповнолітнього [PERSON] на утриманні його вітчима - померлого військовослужбовця [PERSON] .

Outcome: approved