Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, в якому просив про розірвання договору оренди землі та cтягнути з Фермерського господарства «Ворожба-Агро» заборгованість за користування земельними ділянками за 2022 та 2023 роки, оскільки [PERSON] , являється власником земельної ділянки площею 1,6364 га, кадастровий номер 5922982400:08:006:0216, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, землі сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Лебединської міської територіальної громади Сумського району Сумської області. Дана земельна ділянка належить позивачу на праві власності, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.07.2021 року. Право власності на таку земельну ділянку зареєстровано за позивачем, що підтверджується і Витягом з Державного земельного кадастру від 21.04.2024 року. 01.07.2021 року між позивачем, як орендодавцем, з однієї сторони та Відповідачем, як орендарем, з іншої сторони було укладено Договір у відповідності з умовами вищевказана земельна ділянка була передана йому у строкове платне користування для ведення сільськогосподарського виробництва. Право оренди за даним Договором оренди було зареєстровано у Липоводолинській селищній раді 05.08.2021 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.04.2024 року. Позивач у повному обсязі та належним чином виконав взяті на себе договірні зобов`язання, передавши у строкове платне користування відповідачу земельну ділянку сільськогосподарського призначення. Натомість відповідач, в порушення строку та обов`язку, передбачених договором оренди землі, не здійснив виплату на користь позивача суми орендної плати за 2022 рік і за 2023 рік у повному розмірі. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з Фермерського господарства «Ворожба-Агро» заборгованість по виплаті орендної плати за користування земельною ділянкою за 2022 рік із вирахуванням податку на доходи фізичних oci6 у розмірі 18 % та військового збору у розмірі 1,5 %, а загалом 19,5% за земельну ділянку загальною площею 1,6364 га, кадастровий номер 5922982400:08:006:0216 в сумі 5663,24 грн, виходячи з розрахунку 7035,09 грн х 80,5% / 100 = 5663,24 гривень. А також позивач просить стягнути з Фермерського господарства «Ворожба-Агро» заборгованість по виплаті орендної плати за користування земельною ділянкою за 2023 рік із вирахуванням податку на доходи фізичних oci6 у розмірі 18 % та військового збору у розмірі 1,5 %, а загалом 19,5% за земельну ділянку загальною площею 1,6364 га, кадастровий номер 5922982400:08:006:0216 в сумі 5663,24 грн, виходячи з розрахунку 7035,09 грн х 80,5% / 100 = 5663,24 гривень. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача усі понесені судові витрати, що складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу (гонорар) в сумі 10 000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовільнити, відносно ухвалення заочного рішення по справі не заперечив. В судові засідання відповідач по справі повторно не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений в порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки в судові засідання відповідачка суд не повідомив, своїм правом на надання відзиву на позов вона не скористався, заяв про відкладення слухання справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не надіслав. Відповідно до вимог ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд зазначає наступне. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] , являється власником земельної ділянки площею 1,6364 га, кадастровий номер 5922982400:08:006:0216, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, землі сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Лебединської міської територіальної громади Сумського району Сумської області. Дана земельна ділянка належить [PERSON] , на праві власності, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно(а.с. 8) про реєстрацію права власності від 01.07.2021 року. Право власності на таку земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується і Витягом з Державного земельного кадастру від 21.04.2024 року (а.с. 9). 01.07.2021 року між [PERSON] , як орендодавцем, з однієї сторони та Фермерським господарством «Ворожба-Агро», як орендарем, з іншої сторони було укладено Договір у відповідності з умовами вищевказана земельна ділянка була передана йому у строкове платне користування для ведення сільськогосподарського виробництва (а.с.10-12). Право оренди за даним Договором оренди було зареєстровано у Липоводолинській селищній раді 05.08.2021 р., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.04.2024 року (а.с.13). За 2022 та 2023 роки Фермерським господарством «Ворожба-Агро» не виплатило орендну плату за користування земельними ділянками на користь [PERSON] , що й стало підставою звернення останньої до суду з даним позовом. Відповідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України установлено, що простроченням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У ч. 2 ст. 625 ЦК України говориться, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 626, ст. ст. 628-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 93 ЗК України оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату . Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»). Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні не були спростовані доводи представника позивачки про те що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договорами оренди землі в частині сплати позивачеві орендної плати за користування земельними ділянками за 2022 рік, а відповідачем не було доведено того, що існували обставини, які виключали можливість її сплати. Обґрунтовуючи свої вимоги, сторона позивача зазначає, що Фермерське господарство «Ворожба-Агро» має заборгованість за користування земельними ділянками за 2022 та 2023 роки, оскільки [PERSON] , являється власником земельної ділянки площею 1,6364 га, кадастровий номер 5922982400:08:006:0216, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, землі сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Лебединської міської територіальної громади Сумського району Сумської області. Дана земельна ділянка належить позивачу на праві власності, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.07.2021 року. Право власності на таку земельну ділянку зареєстровано за позивачем, що підтверджується і Витягом з Державного земельного кадастру від 21.04.2024 року. 01.07.2021 року між позивачем, як орендодавцем, з однієї сторони та Відповідачем, як орендарем, з іншої сторони було укладено Договір у відповідності з умовами вищевказана земельна ділянка була передана йому у строкове платне користування для ведення сільськогосподарського виробництва. Право оренди за даним Договором оренди було зареєстровано у Липоводолинській селищній раді 05.08.2021 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.04.2024 року. Позивач у повному обсязі та належним чином виконав взяті на себе договірні зобов`язання, передавши у строкове платне користування відповідачу земельну ділянку сільськогосподарського призначення. Натомість відповідач, в порушення строку та обов`язку, передбачених договором оренди землі, не здійснив виплату на користь позивача суми орендної плати за 2022 рік і за 2023 рік у повному розмірі. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з Фермерського господарства «Ворожба-Агро» заборгованість по виплаті орендної плати за користування земельною ділянкою за 2022 рік із вирахуванням податку на доходи фізичних oci6 у розмірі 18 % та військового збору у розмірі 1,5 %, а загалом 19,5% за земельну ділянку загальною площею 1,6364 га, кадастровий номер 5922982400:08:006:0216 в сумі 5663,24 грн, виходячи з розрахунку 7035,09 грн х 80,5% / 100 = 5663,24 гривень. А також позивач просить стягнути з Фермерського господарства «Ворожба-Агро» заборгованість по виплаті орендної плати за користування земельною ділянкою за 2023 рік із вирахуванням податку на доходи фізичних oci6 у розмірі 18 % та військового збору у розмірі 1,5 %, а загалом 19,5% за земельну ділянку загальною площею 1,6364 га, кадастровий номер 5922982400:08:006:0216 в сумі 5663,24 грн, виходячи з розрахунку 7035,09 грн х 80,5% / 100 = 5663,24 гривень. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача усі понесені судові витрати, що складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу (гонорар) в сумі 10 000,00 грн.. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд відзначає наступне. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial