Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

В червні 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 10 грудня 2016 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя не склалося через різні характери та погляди на життя, із-за чого у них часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. На даний час шлюбні відносини фактично припинені. Сторони не ведуть спільне господарство, проживають окремо. За таких обставин, позивач вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Таким чином позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також неповнолітнього сина [PERSON] , 2020 року народження залишити проживати з нею. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згоден. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 10\~грудня 2016\~року Фастівським\~міськрайонним відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Київській області\~зареєстровано шлюб\~між [PERSON] \~та [PERSON] ,\~про що\~зроблений відповідний\~актовий запис\~№374 /а.с.3/. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження, виданим 08.03.2022 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) /а.с.4/. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу між сторонами. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо позовної вимоги позивача про визначення місця проживання дитини, то суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.\~160\~СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Судом встановлено, що станом на день подачі даного позову до суду, син сторін проживає разом з матір`ю позивачем, спору між батьками про місце проживання дитини немає, отже, фактично, з позовом при наявності спору щодо визначення місця проживання дитини мав би звернутися батько, який не проживає з сином. Тому, позовна вимога матері, з яким фактично проживає дитина на даний час судовому захисту не підлягає, оскільки відсутній предмет спору. Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що враховуючи встановлені судом обставини справи, фактичні взаємини між сторонами, подальше перебування в даному шлюбі сторін та збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, спір щодо місця проживання малолітнього сина між сторонами відсутній, а тому заявлені позовні вимоги слід задовольнити частково. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial