Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати за нею право в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на земельну частку (пай) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0237317 у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім.Боженка Житомирського району Житомирської області, у розмірі 3,4988 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості); визнати за нею право в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на земельну частку (пай) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0237788 у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім.Боженка Житомирського району Житомирської області, у розмірі 3,4988 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). В обгрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) члена КСП ім.Боженка, розміром 3.4988 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Пулинської селищної ради. Спадщину за законом після смерті дружини прийняв її чоловік [PERSON] , але за життя не оформив своїх спадкових прав. [INFO] помер батько [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) члена КСП ім.Боженка, розміром 3.4988 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Пулинської селищної ради. Своїм заповітом від 28.09.2000 [PERSON] все майно заповів їй, [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. Спадщину за заповітом після смерті [PERSON] вона прийняла шляхом управління і володіння спадковим майном. [PERSON] та [PERSON] спадщину за заповітом в установлений законодавством строк не прийняли свідомо, до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини звертатися не будуть. 22.05.2024 державний нотаріус Пулинської державної нотаріальної контори за її зверненням відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. Ухвалою суду від 11 червня 2024 року, відкрито провадження у зазначеній справі та призначено до підготовчого засідання. 22 липня 2024 року судом підготовче провадження у даній справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. Позивачка та її представник у судове засідання не з"явилися, позивачка надала суду письмове клопотання, в якому просить судові засідання проводити без їх участі, позовну заяву задовільнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з"явилися, надали суду письмові клопотання, в яких просять судові засідання проводити без їх участі, позовну заяву визнають, заперечень не мають. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як встановлено судом та вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.10.1999, виданого Ялинівською сільрадою Червоноармійського району Житомирської області, [PERSON] , померла [INFO] , про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 24 (а.с.18). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.03.2024, виданого повторно Пулинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), [PERSON] , помер [INFO] , про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 8 (а.с.19). З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого повторно, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є чоловіком та дружиною (а.с.17). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27.09.1975, дошлюбним прізвищем позивачки [PERSON] було " [PERSON] " (а.с.20). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.07.2001, батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). Відповідно до листів Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 1420/35-24 від 17.04.2024, №769/30-24 від 16.05.2024 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Червоноармійською районною державною адміністрацією, містяться записи щодо реєстрації та видачі сертифікатів на земельну частку (пай), а саме: серія ЖТ №0237788 (дублікат) від 28.04.1997 за №238 на ім"я [PERSON] та у графі Книги "Підпис власника сертифіката на земельну частку (пай)" підпис наявний; серія ЖТ №0237317 від 28.04.1997 за №239 на ім"я [PERSON] та у графі Книги "Підпис власника сертифіката на земельну частку (пай)" підпис наявний. Сертифікати на право на земельну частку (пай) видавалися в одному екземплярі особисто громадянину. Вартість земельної частки (паю) розміром 3,4988 га. - 5266,37 грн. З урахуванням коефіцієнтів індексації вартість земельної частки паю реформованого КСП ім.Боженка Ялинівської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області становить 46614,15 грн. (а.с.22-23). Згідно довідок №№ 194 від 12.03.2024, виданих Ялинівським старостинським округом Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, на день смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті та на протязі шести місяців після її смерті за вказаною адресою проживав та був зареєстрований чоловік [PERSON] (а.с.24). Відповідно до довідок №№ 196, 197 від 12.03.2024, виданих Ялинівським старостинським округом Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, на день смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , один. Протягом шести місяців після його смерті за вказаною адресою ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.25). З довідки Ялинівського старостинського округу Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області №285 від 20.05.2024, вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , його дочка [PERSON] дійсно фактично прийняла спадщину та вступила у фактичне управління і володіння належним йому спадковим майном, шляхом догляду за будинком, розпорядженням особистими речами та обробітком присадибної земельної ділянки (а.с.26). Згідно районної газети "Вісті" від 31 травня 2024 року, втрачені сертифікати на земельні частки (паї) серії ЖТ № 0237788 (дублікат), ЖТ №0237317, видані Червоноармійською райдержадміністрацією від 28.04.1997 на ім"я [PERSON] та [PERSON] , відповідно, вважаються недійсними (а.с.27). Відповідно до заповіту від 28.09.2000, складеного [PERSON] , останній заповів все своє майно, яке буде належати йому на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося та на що він за законом матиме право, в тому числі на належний йому житловий будинок, що знаходиться за адресою: с.Юлянівка, Червоноармійський район, Житомирська область, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в рівних долях (а.с.28-29). Із заяв [PERSON] та [PERSON] від 14.03.2024, вбачається, що останні спадщину за заповітом після смерті [PERSON] в установлений законодавством строк вони не прийняли свідомо, до суду звертатися не будуть для визначення додатковго строку для прийняття спадщини, на спадщину не претендують (а.с.30-31). Постановою державного нотаріуса Пулинської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції (м.Київ) від 22.05.2024 №282/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого [INFO] [PERSON] , який був спадкоємцем на майно померлої [INFO] [PERSON] , спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на майно (а.с.32). Відповідно до відповіді Пулинської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Київ) №356/01-16 від 27.06.2024, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] , Пулинською державною нотаріальною конторою, не заводилась. Згідно відповіді Пулинської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) № 357/01-16 від 27.06.2024, до майна померлого [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа за №135/2001. Спадкоємцями по справі є [PERSON] , яка прийняла спадщину у встановлений законом строк та [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частин 4, 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності з 01.01.2004. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України\~і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ст.100 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Відповідно до статтей 524-526 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини - останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. При цьому, згідно ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст.534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Пунктом 4.15 глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частин 1, 2 ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05 червня 2003 року основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" № 7 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X "Перехідні положення" ЗК України). Як вбачається з матеріалів справи, за життя [PERSON] та [PERSON] будучи членами КСП ім.Боженка Ялинівської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, мали право на земельні частки (паї) та отримали сертифікати серії ЖТ №0237788, серії ЖТ №0237317 від 28.04.1997 за №№238, 239, які підтверджують належність [PERSON] та [PERSON] права на земельні частки (паї) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Боженка у розмірі по 3,4988 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Під час розгляду справи встановлено, що позивачка, яка є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , прийняла спадщину, так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, до якої також входить право на земельні частки (паї) у землі, які перебували у колективній власності КСП імені Боженка Ялинівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, розміром по 3,4988 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало [PERSON] , а також було успадковано після смерті дружини [PERSON] , однак за життя не були оформлено. Інших спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині та у визначений законом строк прийняли її, судом не встановлено. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання про те, що визнання відповідачами позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позивачка набуває право на земельні частки (паї) правовстановлюючі документи на які відсутні, в порядку спадкування за заповітом як єдина спадкоємиця, що вступила у спадкові права, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved