Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

[PERSON] звернувся з вказаною заявою до суду, яку в подальшому уточнив та просить встановити факт, що свідоцтво про право власності на житло від 29.08.1993, що було видане Державним виробничим об`єднанням "Кривбасруда» згідно з розпорядженням від 29.07.1997 №158 на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , яка померла [INFO] . На обґрунтування вимог заявки вказує, що [INFO] померла його баба [PERSON] , [INFO] помер батько [PERSON] . Після смерті баби залишилось спадкове майно квартира за адресою: [ADDRESS] . Під час оформлення спадщини у нотаріальній конторі було виявлено не правильне написання по батькові баби в свідоцтві про право власності на житло, а саме вказано [PERSON] замість [PERSON] . Вирішити питання про внесення виправлень до вказаного свідоцтва в позасудовому порядку, виявилось не можливим. Наявність вказаних розбіжностей унеможливлює оформлення заявником права на спадщину. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника заявника адвоката Стельмаха В.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі, уточнену заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити в повному обсязі. Від заінтересованої особи - П`ята Криворізька державна нотаріальна контора, яка приєднана до Першої Криворізької державної нотаріальної контори надійшов лист з проханням розглядати справу за відсутності представника нотаріальної контори. Від заінтересованої особи АТ "Криворізький залізорудний комбінат» надійшов відзив на первинну заяву, в якому вказують, що весь житловий фонд ДО «Кривбасруда» був переданий підприємством до комунальної власності міста. АТ «Кривбасзалізрудком» не має повноважень органу приватизації,тому виправити помилку в позасудовому порядку не є можливим. Право приватної власності [PERSON] ними не оспорюється. Встановлення даного юридичного факту не вплине на права та обов`язки АТ «Кривбасзалізрудком». Від заінтересованої особи - Територіальна громада в особі Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, при розгляді справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Інгулецького районного\~суду міста\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської областівід 08 квітня 2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. . Ухвалою суду від 08 травня 2024 року заяву залишено без руху. 17 травня 2024 року надійшла уточнена заява [PERSON] . Ухвалою суду від 20 травня 2024 року уточнена заява прийнята до розгляду. Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. [INFO] народився [PERSON] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, складеного російською мовою серії [NUMBER] (а.с.10). Матір`ю [PERSON] та бабою заявника є [PERSON] , що видно із свідоцтва про народження (а.с.12). [PERSON] померла [INFO] (а.с.13) [INFO] помер [PERSON] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 29.08.1993 Управлінням соціальних підрозділів в/о «Кривбасруда» згідно з розпорядженням від 29.07.1993 №158, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Вказана квартира зареєстрована в КП «Криворізьке БТІ» (а.с.16). Також виготовлено технічний паспорт на квартиру, в якому власником вказана [PERSON] (а.с.17). Листом від 23.02.2016 головою Інгулецької районної у місті ради м. Кривий Ріг відмовлено [PERSON] у внесенні виправлень у свідоцтво про право власності на житло через відсутність правових підстав, оскільки виконкомом Інгулецької районної у місті ради таке свідоцтво не видавалось. Запропоновано звернутися до суду для вирішення вказаного питання (а.с.18). На звернення [PERSON] до Криворізької міської ради з даного питання, листом від 10.03.2016 також повідомлено, що справи щодо належності правовстановлюючого документу вирішуються судом (а.с.19). В архівному відділі виконкому Криворізької міської ради свідоцтва про право власності на житло не зберігаються (а.с.20) Із листа ПАТ «Кривбасзалізрудком» від 19.04.2016 видно, що Рішенням Криворізької міської ради народних депутатів Дніпропетровської області №189/2 від 06.02.1998 весь житловий фонд ДО «Кривбасруда» був переданий підприємством до комунальної власності міста. З питання виправлення описки в свідоцтві про право власності запропоновано звернутися до Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради (а.с.21). Згідно з довідкою КП «Житлово-експлуатаційна організація №20» [PERSON] , 1936 року народження була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 22 вересня 1977 року по 16 березня 2004 року (померла [INFO] ) (а.с.28). Відповідно до даних архівної справи станом на 31.12.2012 право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано на праві приватної власності в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі №10/3ПВ-19-1219 на ім`я [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 29.08.1993 Управлінням соціальних підрозділів виробничого об`єднання «Кривбасруда», що видно із довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» №165010 від 18.09.2018 (а.с.29). За змістом\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до п.2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у\~справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7,\~ якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до\~ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 12\~Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року, (із змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при встановленні факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, в порядку встановленому ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до ст. \~13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стандарт доказування, тобто ступінь доведеності обставин справи сторонами є питанням досить складним для Суду, яке він вирішує у кожній справі окремо. Загальне правило, сформульоване у рішенні по справі Ireland v. the United Kingdom (5310/71, § 161, 18 January 1978) наступним чином: оцінюючи докази Суд застосовуватиме стандарт доказування «поза розумним сумнівом», але додає, що такий доказ може слідувати з співіснування достатньо сильних, чітких та узгоджених припущень або інших схожих неспростованих презумпцій факту. Згідно\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі\~ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Беручи до уваги зібрані у справі докази та їх належну оцінку, суд дійшов висновку про відсутність спору про право матеріальне та вважає, що в свідоцтві про право власності на житло виданому 29.08.1993 Державним виробничим об`єднанням "Кривбасруда» згідно з розпорядженням від 29.07.1997 №158 не правильно було зазначено по батькові власника, у зв`язку з чим, у суду немає підстав для сумніву в належності [PERSON] вказаного правовстановлюючого документу. \~\~\~ \~При цьому, суд враховує, що наданими заявником доказами підтверджено, що в позасудовому порядку вирішити питання належності документу є неможливим. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надасть можливість оформити спадщину. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Виходячи з вищенаведеного, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що вимоги про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України\~при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved