Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 липня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №102352579 від 12 серпня 2021 року, - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» заборгованість за договором про споживчий кредит №102352579 від 12 серпня 2021 року, а саме: - заборгованість за тілом кредиту в сумі 8000 грн.; - заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 3600 грн., а всього 11600 грн. В решті позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» судові витрати, а саме: - судовий збір в сумі 496,20 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн., а всього 2496,20 грн. 25 липня 2024 року представник відповідача, - адвокат Ткаченко Я. К. подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі, та посилаючись на ч. 8 ст. 141 ЦПК України, просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у розмірі 12 029 грн. 44 коп. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у справі, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Судом встановлено, що представник відповідача - адвокат Ткаченко Я. К., відповідно до положень ст. 134 ЦПК України, у відзиві на позовну заяву просила стягнути з позивача судові витрати, що складаються з витрат по сплаті судового збору при поданні заяви про перегляд заочного рішення від 04.08.2023 року по справі №401/15/23 у розмірі 536 грн. 80 коп., та витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч.ч. 1,2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі, а саме 25 липня 2024 року представник відповідача, - адвокат Ткаченко Я.К., подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі, та посилаючись на ч. 8 ст. 141 ЦПК України, просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у розмірі 12029,44 грн. В огрунтування свої заява адвокат посилається на те, що в матеріалах справи міститься копія договору № 29-12/23 про надання адвокатським об`єднанням «А-Адвокат» правової допомоги від 29.12.2023 року, який було долучено до заяви від 17.01.2024 року про відкликання заяви по справі № 401/15/23 поданої в системі ЄСІТС «Електронний суд». В ході проведення судового розгляду, позивачем було понесено витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 14 700 гривень 00 копійок, з урахуванням єдиного податку 5%, що підтверджується такими копіям доказів: договору №29-12/23 про надання адвокатським об`єднанням «А-Адвокат» правової допомоги від 29.12.2023 року; додатку №1 від 29.12.2023 року до Договору №29-12/23 про надання адвокатським об`єднанням «А-Адвокат» правової допомоги від 29.12.2023 року, акту виконаних робіт №1 від 24.06.2024 року до Додатку №1 від 29.12.2023 року до Договору №29-12/23 про надання Адвокатським об`єднанням «А- Адвокат» правової допомоги від 29.12.2023 року; платіжної інструкції від 02.02.2024 року на суму 3000 грн.; платіжної інструкції від 12.03.2024 року на суму 3000 грн.; платіжної інструкції від 30.03.2024 року на суму 3000 грн.; платіжної інструкції від 24.06.2024 року на суму 3000 грн.;детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 24.07.2024 року. Так, відповідно до п.п. 1, 2 додатку №1 до Договору №29-12/23 про надання адвокатським об`єднанням «А-Адвокат» правової допомоги від 29.12.2023 року, вартість робіт за юридичний супровід у Світловодському міськрайонному суді Кіровоградської області по справі №401/15/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебет Форс» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит (11 000,00 грн.), юридичний супровід в судовому засіданні по справі №401/15/23, яке призначено на 20.02.2024 року о 14 год. 00 хв. в Світловодському міськрайонному суді Кіровоградської області (3000,00 грн.), в загальному розрахунку складає 14 700 гривень 00 коп. Враховуючи здійснені клієнтом платежі, що підтверджуються платіжними інструкціями, сума понесених витрат станом на момент подання даної заяви становить 12 000 грн. Однак, заявник по справі згідно додатку Додатку № 1 від 29.12.2023 року до Договору № 29-12/23 про надання адвокатським об`єднанням «А-Адвокат» правової допомоги від 29.12.2023 року очікує понести судові витрати у загальному розмірі 14 700 гривень 00 коп. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із вищевказаним сторона відповідача подає розрахунок сум судових витрат, які мають бути стягнуті на користь [PERSON] , у відсотковому співвідношенню до задоволених позовних вимог. Так, позивач звертаючись до суду просив стягнути на його користь заборгованість за договором про споживчий кредит у розмірі 58 000 грн. 00 коп.; судові витрати, що складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 481 грн. 00 коп., та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн. 00 коп. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.07.2024 року по справі № 401/15/23 позов задоволено частково. Тобто суд задовольнив позовні вимоги на 11 600 грн. 00 коп. Представник відповідача заявляє, що відсоток задоволених позовних вимог: (11 600 грн. помножити на 100 %) розділити на 58 000 грн. = 20 %. Отже, суд відхилив 80 % позовних вимог позивача (100% - 20% = 80%). Крім того відповідачем по справі також було (очікується) понесено судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 700 грн. 00 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору під час розгляду заяви проперегляд заочного рішення від 04.08.2023 року по справі № 401/15/23 у розмірі 536 грн. 80 коп., які підтверджені відповідними доказами. Таким чином заявник просить стягнути позивача на користь відповідача понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру відхилених позовних вимог у розмірі: (15036 грн. 80 коп. помножити на 80%) розділити на 100% = 12 029 грн. 44 коп. Суд зазначає, що згідно ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст.27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Згідно з п.1, п.2 ч.2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі №922/1163/18. Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26 лютого 2015 року, у п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведе, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим. При визначенні суми конкретного відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні висновки викладені також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У постанові від 22 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Отже, склад витрат, пов'язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи те, що судом при винесенні рішення від 18 липня 2024 року по даній справі питання щодо розподілу додаткових витрат на правничу допомогу, а саме стягнення витрати з позивача на користь відповідача, відповідно ст. 141 ЦПК України не вирішувалось, та з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. Суд також враховує, складність справи та обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності при визначенні розміру судових витрат, пропорційність розміру витрат до предмета спору, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням розміру відхилених позовних вимог, у розмірі 2000 грн. На думку суду такий розмір витрат на професійну правничу допомогу у цій справі є обгрунтованим, фактично неминучим і розумним. На підставі викладеного,

Outcome: approved