Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

24 травня 2024 року представник позивача, адвокат Калінін С.К. звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», де третьою особою є приватний виконавець виконавчого округу\~Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 6596 від 20 січня 2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованість в розмірі 12\~702 грн. 20 коп. та стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 5\~000 грн. В обґрунтуванні позовних вимог посилається на те, що приватним нотаріусом Горай О.С. вчинено виконавчий напис № 6596 від 20 січня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованість в розмірі 12\~702 грн. 20 коп. Приватний нотаріус мотивував виконавчий напис тим, що [PERSON] є боржником за кредитним договором № 1-1-131019 від 09 лютого 2019 року укладеним між ТОВ «КФ.ЮА», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Позивач вказує, що не підписував у будь-який спосіб вищевказаний кредитний договір з ТОВ «КФ.ЮА» та наданий відповідачем нотаріусу примірник кредитного договору не був посвідчений нотаріально. Позивач ніколи не визнавав наявність кредитних правовідносин за кредитним договором на підставі якого вчинений виконавчий напис, а тим більше наявність боргу. Враховуючи, що відповідачем не доведено факту волевиявлення позивача на укладення кредитного договору з ТОВ «КФ.ЮА» слід дійти висновку, що відповідний правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином позивачем не набуті, отже спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Разом з позовом позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа. Ухвалою від 28 травня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву, терміном 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, щодо надання відзиву. Ухвалою від 28 травня 2024 року заяву представника позивача про забезпечення позову залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою від 10 червня 2024 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення по виконавчому провадженню № 64822644 від 15 березня 2021 року відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 6596 від 20 січня 2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованості у розмірі 12\~702 грн. 20 коп. Позивач в судове засідання не з`явився. 12 червня 2024 року представник позивача адвокат Калінін С.К., подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. 03 червня 2024 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшло клопотання в якому просить суд зменшити розмір стягнення з ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на користь [PERSON] понесених витрат на правничу допомогу з 5 000 грн. на 1\~500 грн. Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Т.В., в судове засідання не з`явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 17 червня 2024 року. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії виконавчого напису № 6596 від 20 січня 2021 року вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., [PERSON] є боржником за кредитним договором № 1-1-131019 від 09 лютого 2019 року, укладеним з ТОВ «КФ.ЮА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Стягнення заборгованості проводиться за період з 24 травня 2019 року по 06 січня 2021 року. Сума заборгованості складає 12\~702 грн. 20 коп.(а.с.30) На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В. перебуває виконавче провадження № 64822644 з примусового виконання виконавчого напису № 6596 виданого 20 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованості у розмірі 12 702 грн. 20 коп.(а.с.22,23). Вирішуючи спір по суті, суд враховує наступне. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п.1.1. даної глави для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.3.1 вказаної глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису надаються: - оригінал кредитного\~договору;\~ -засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17, постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15. Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] про визнання\~виконавчого напису\~нотаріуса №6596\~від 20\~ січня\~2021\~року таким,\~що не\~підлягає виконанню ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи спір в частині стягнення з ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст.\~ст.\~12,\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Згідно із частиною першою статті 27 Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону). За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина п`ята статті 626 ЦК України). Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним. Згідно з статтею 30 Закону, статтею 28 Правил адвокатської етики ( у редакції 2012 року) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 522/17845/15-ц Верховний Суд зауважує, що адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, тому відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає підстав вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару. Згідно ч.6 ст.137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача в своїх вимогах просить суд стягнути 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач у зв`язку із підготовкою та поданням позову. Представником позивача - адвокатом Калініним С.К., на підтвердження понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги адвоката додано платіжну інструкцію на перерахування позивачем коштів у розмірі 5000 грн. згідно договору б/н від 31 травня 2023 року, Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 31 травня 2023 року, Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 23 травня 2024 року. Суд зазначає, що за змістом ст.141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Враховуючи, що представником позивача надано докази понесення витрат, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають повному задоволенню. Таким чином, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави, має бути стягнутий судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. та на користь позивача 605 грн. 60 коп. судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved