Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

21.06.2024 адвокат Ліщишин Ігор Віталійович в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт» звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування необхідності ухвалення додаткового рішення зазначив, що 03.10.2023 судом було ухвалено рішення, згідно з яким позовні вимоги [PERSON] залишено без задоволення. Відзив на позов містив розділ щодо витрат на професійну правничу допомогу, в якому зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, складається із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн., на підтвердження чого відповідні докази долучаються до даного відзиву. Крім цього, відзив містив обґрунтування відповідного нарахування витрат на професійну правничу допомогу, а також копії доказів на їх підтвердження, зокрема: 1. Копія договору про надання правової допомоги №22/12 від 30.06.2022; 2. Копія додаткової угоди від 19.09.2023; 3. Копія акту наданих послуг від 21.09.2023; 4. Копія рахунку від 21.09.2023. У відзиві на позов зазначено прохання стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн., проте рішенням у даній справі вказане питання не розглянуто. Просила ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Враховуючи наведене, додаткове рішення ухвалюється в порядку спрощеного позовного провадження, виклик сторін у судове засідання суд необхідним не вважає. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. В провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт», третя особа [PERSON] , Акціонерне товариство «Мегабанк» про визнання недійсним договору факторингу. 03.10.2023 судом було ухвалене рішення, згідно з яким позовні вимоги [PERSON] залишені без задоволення. Питання розподілу судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу під час ухвалення рішення від 03.10.2023 не вирішувалось. У відзиві відповідач просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн. 30.06.2022 між відповідачем та Адвокатським об`єднанням «Аргументум» був укладений договір про надання правової допомоги №22/12 щодо представництво інтересів клієнта в судах для чого Адвокатське об`єднання призначило клієнту адвоката Ліщищина І.В. (п.1.1., п.2.13) Пунктом 3.1., 3.4., 3.5. договору від 30.06.2022 №22/12 встановлено, що клієнт оплачує надану йому допомогу, виходячи з погодинної оплати праці Адвокатського об`єднання в сумі 3000 грн. Клієнт сплачує гонорар після отримання рахунку від Адвокатського об`єднання. За фактом надання послуг складається акт наданих послуг. 19.09.2023 між відповідачем та Адвокатським об`єднанням «Аргументум» було укладено додаткову угоду №1 до договору від 30.06.2022 №22/12, умовами якої визначено розмір гонорару за представництво інтересів клієнта по справі №752/13930/23 в суді першої інстанції в сумі 15000 грн. Згідно з актом наданих послуг від 21.09.2023 послуги за представництво інтересів в суді першої інстанції становить 15000 грн. 21.09.2023 Адвокатським об`єднанням «Аргументум» складений рахунок №23/16 на суму 15000 грн. 31.07.2023 був виданий ордер Адвокатським об`єднанням «Аргументум» адвокату Ліщищину І.В. на надання правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт»на підставі договору від 30.06.2022 №22/12 Ліщищин І.В. має право на зайняття адвокатською діяльністю, що підтверджуються копією свідоцтва серії КС №6642/10 від 26.04.2018. Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правничої допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правничої допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат. 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 2 ст.141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст. 142 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вивчивши докази, надані представником відповідача на підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу, суд відзначає, що ЦПК України передбачає такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд вважає, що витрати на правничу допомогу щодо складання підготовки відзиву на позовну заяву в сумі 15000 грн., є неспівмірнимизі складністю справи та виконаною адвокатом робою з написання відзиву, який є невеликим за обсягом та містить переважно цитування нормативних актів. Враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи, що судом позовні вимоги були залишені без задоволення, враховуючи критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, суд доходить висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн., що, на думку суду є додстатнім, відповідає вимогам розумності, справедливості, реальності та співмірності. Таким чином, вимоги про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню.

Outcome: approved