Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 липня 2011 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем. У шлюбі з [PERSON] народився син, [PERSON] , [INFO] . [PERSON] вказала, що Наказом Харківського автотранспортного фахового коледжу № 63-Г/ВС від 28.07.2022 р. дитину було зараховано до Харківського автотранспортного фахового коледжу. Син навчається на денній формі навчання, а тому не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Доходів позивача на утримання сина не вистачає, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання власного сина, який навчається та не працює. Самостійне утримання сина є непосильним для [PERSON] . Позивач вважає, що відповідач є особою здоровою та працездатного віку, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх заробітків(доходів) щомісячно, з дати подання позову та до досягнення дитиною 23-річного віку. Ухвалою суду від 25.06.2024 відкрито провадження по справі у спрощеному порядку з повідомленням(викликом) сторін. Позивач до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відзиву та заперечень на позовну заяву не подавав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, відповідно до положень п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Враховуючи те, що у справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 08 липня 2011 року, що підтверджується заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 2-4458. При цьому, після розірвання шлюбу було змінено прізвище дружини на дівоче « [PERSON] ». Відповідно до довідки № 311/24 від 11.06.2024, [PERSON] , [INFO] , навчається на 2 курсі денного відділення у Харківському автотранспортному фаховому коледжі з 01 вересня 2022 року по теперішній час. Згідно індивідуальної відомості Пенсійного фонду України про застраховану особу відносно позивача, сума фактичного доходу за 2024 рік складає 17 010,39 грн. Згідно довідки УОА Шевченківського району ХМР КЗ «ДНЗ-399», позивач займає посаду «Вихователь ДНЗ» та отримає дохід за період: січень 2024 по червень 2024 у сумі 28 350,65 грн. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, що продовжують навчання, є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18. У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15, у постановах Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц, провадження № 61-1717 св 18, від 25 лютого 2020 року у справі № 521/4397/17, провадження № 61-39201св18. Суд зазначає, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів щодо свого майнового стану, рівня отримуваних доходів або інших обставин, що унеможливлюють сплату аліментів. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що [PERSON] не може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття. Враховуючи те, що дитина перебуває на денній формі навчання, позивач обґрунтував в чому саме полягає потреба у матеріальній допомозі, а також враховуючи працездатний вік відповідача, відсутність відомостей про його доходи та про неможливість працювати, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір належить компенсувати за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved