Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, відповідно до якого просив скасувати державну реєстрацію право оренди земельної ділянки на земельні ділянки площею 2, 08 га з кадастровим номером 5623082600:02:001:0098, площею 0, 9923 га з кадастровим номером 5623082600:02:010:0188, площею 0, 54 га з кадастровий номер: 5623082600:02:005:0163, площею 0, 3452 га з кадастровим номером 5623082600:02:005:0329, площею 0, 82 га, кадастровий номер 5623082600:02:010:0056, площею 1, 9393 га, кадастровий номер 5623082600:02:001:0200, повернути вказані земельні ділянки та стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування позову, позивач посилалася на ту обставину, що є власником на території Залізницької сільської ради Корецького району Рівненської області, площею 2, 08 га., що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 281241 виданого на підставі рішення Корецької РДА № 664 від 11.12.2007 року з кадастровим номером 5623082600:02:001:0098, площею 0,54 га., що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 281242 виданого на підставі рішення Корецької РДА № 664 від 11.12.2007 року з кадастровим номером 5623082600:02:005:0163, площею 0,82 га., що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 277501 виданого на підставі рішення Корецької РДА № 664 від 11.12.2007 року з кадастровим номером 5623082600:02:010:0056, площею 0,3452 га., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виданого на підставі свідоцтва про право власності, серії та номер 45527379 виданий 12.10.2015 року, видавник Корецьке районне управління юстиції з кадастровим номером 5623082600:02:005:0329, площею 0,9923 га., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виданого на підставі свідоцтва про право власності, серії та номер 48086229 виданий 20.11.2015 року, видавник Корецьке районне управління юстиції з кадастровим номером 5623082600:02:010:0188, площею 1,9393 га., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виданого на підставі свідоцтва про право власності, серії та номер 14413726 виданий 20.11.2015 року, видавник Корецьке районне управління юстиції з кадастровим номером 5623082600:02:001:0200. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно йому стало відомо, що належні мені земельні ділянки перебувають в оренді з 2016 року в ТОВ «Міатерра». Однак позивач вказує, що жодних договорів оренди з ТОВ «Міатерра» щодо земельних ділянок не підписував та на реєстрацію не подавав, тому на даний час використання даних земельних ділянок відповідачем позбавляє його можливості реалізовувати своє право власності щодо даних земельних ділянок. Тому просив позов задовольнити. На підтвердження факту того, що позивач його не підписував, подав клопотання про проведення почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 18.07.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у загальному позовному провадженні. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, проте представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, вказав, що на позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, на адресу суду повернувся конверт, в якому на юридичну адресу ТОВ «Міатерра» було відправлено судову повістку, однак конверт повернувся до суду з відміткою, що адресат відмовився від її отримання, тому у відповідності до ст.128 ЦПК України, оскільки судова повістка направлялася за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, представник відповідача заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе провести судове засідання у його відсутність за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [PERSON] , являюсь власником земельних ділянок на території Залізницької сільської ради Корецького району Рівненської області, площею 2, 08 га., що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 281241 виданого на підставі рішення Корецької РДА № 664 від 11.12.2007 року з кадастровим номером 5623082600:02:001:0098, площею 0,54 га., що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 281242 виданого на підставі рішення Корецької РДА № 664 від 11.12.2007 року з кадастровим номером 5623082600:02:005:0163, площею 0,82 га., що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 277501 виданого на підставі рішення Корецької РДА № 664 від 11.12.2007 року з кадастровим номером 5623082600:02:010:0056, площею 0,3452 га., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виданого на підставі свідоцтва про право власності, серії та номер 45527379 виданий 12.10.2015 року, видавник Корецьке районне управління юстиції з кадастровим номером 5623082600:02:005:0329, площею 0,9923 га., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виданого на підставі свідоцтва про право власності, серії та номер 48086229 виданий 20.11.2015 року, видавник Корецьке районне управління юстиції з кадастровим номером 5623082600:02:010:0188, площею 1,9393 га., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виданого на підставі свідоцтва про право власності, серії та номер 14413726 виданий 20.11.2015 року, видавник Корецьке районне управління юстиції з кадастровим номером 5623082600:02:001:0200. Відповідно до договорів оренди землі від 10 травня 2016 року [PERSON] передав в оренду ТОВ «Міатерра» вказані земельні ділянки. Пунктом 6. договору визначено, що договір укладено строком на 10 (десять) років. Право оренди належних [PERSON] земельних ділянок ділянки площею 2, 08 га з кадастровим номером 5623082600:02:001:0098, площею 0, 9923 га з кадастровим номером 5623082600:02:010:0188, площею 0, 54 га з кадастровий номер: 5623082600:02:005:0163, площею 0, 3452 га з кадастровим номером 5623082600:02:005:0329, площею 0, 82 га, кадастровий номер 5623082600:02:010:0056, площею 1, 9393 га, кадастровий номер 5623082600:02:001:0200 зареєстровано 21.06.2016 Державним реєстратором управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Репетухою Олександрою Миколаївною,. Висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № СЕ-19/118-23/11331-ПЧ від 06.02.2024 підтверджено, що підпис від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» у договорах оренди землі від 10.05.2016 року, укладених між [PERSON] та ТОВ «Міатерра», виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Згідно ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті ). Тобто правочином є вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Частиною 3\~ст. 203 ЦК України\~передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису ч. 1 ст. 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у ч. 1 ст. 215 ЦК України, так і у ст. 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як висновок, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. За ч. 1\~ст. 14 Закону України «Про оренду землі», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно\~ст. 15 Закону України «Про оренду землі», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України і відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. У випадку заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Порушенням права у такому випадку є не саме по собі існування письмового тексту правочину, волевиявлення позивача щодо якого не було, а вчинення конкретних дій, які порушують право позивача. Протилежне тлумачення означало б, що суд надає документу, підробку якого встановлено належним чином, статус дійсного, визнає настання відповідних правових наслідків за відсутності як волевиявлення, так і інших законних підстав для цього та покладає на особу нічим не обґрунтований обов`язок застосувати для уникнення настання правових наслідків за підробленим документом ті самі способи захисту, що й в умовах, коли правочин дійсно вчинено, а його правомірність презюмується. Зазначений правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) та від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21). Отже, власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельної ділянки. Такий висновок зробив Верховний Суд у справі № 144/338/18 від 27.06.2022. Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(далі - Закон) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. За змістом ст. 26 Закону, способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Зазначені висновки викладені у Постанові ВС від 09.06.2021 року у справі № 569/15704/18. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] вказував, що він не підписував договір (договори) оренди землі, отже, належні йому земельні ділянки безпідставно перебувають у фактичному користуванні відповідача, тому мають бути повернуті власнику. Згідно із висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 06.02.2024 підтверджено, що підпис від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» у договорах оренди землі від 10.05.2016 року, укладених між [PERSON] та ТОВ «Міатерра», виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Враховуючи те, що позивач не підписував спірні договори оренди землі, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи, який визнається судом належним та допустимим доказом, яка проведена на виконання ухвали суду, волевиявлення на укладення договорів останній не висловлював, реєстрація права оренди земельних ділянок, підставою виникнення яких став неукладені між сторонами договори оренди, порушує його права та законні інтереси на розпорядження власністю, суд дійшов висновку, що належні позивачу земельні ділянки перебувають у фактичному користуванні відповідача без встановлених законом підстав, а тому ефективним способом захисту порушеного права позивача є усунення перешкод у користуванні належним їй майном шляхом зобов`язання повернути такі земельні ділянки та скасування державної реєстрації речових прав оренди земельних ділянок. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Згідно п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб Судовий збір було сплачено позивачкою в загальній сумі 6441,60 грн, що підтверджено квитанцією від 13.07.2023. Пунктом 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи підтверджено рахунком-фактурою від 08.11.2023 на суму 4588,80 грн. Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 6441,60 та витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 4588,80 грн.

Outcome: approved