Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

У червні 2024 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] , від імені якого діє адвокат Трун О.В., до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (далі ТОВ «Краснолиманське») про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач у період з 01.03.2018 по 29.03.2021 року працював в ТОВ «Краснолиманське», 29.03.2021 року був звільнений за власним бажанням. При звільненні підприємство не провело з ним повний остаточний розрахунок з виплати заробітної плати, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 березня 2024 року (справа № 227/519/24) з ТОВ «Краснолиманське» на його користь стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 124702,93 грн. 09 травня 2024 року рішення суду в примусовому порядку виконано в повному обсязі. На підставі положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» просить стягнути з відповідача компенсацію втрати частини заробітку за період з листопада 2019 до моменту фактичного розрахунку (09.05.2024) на користь [PERSON] в розмірі 56201,04 грн (а.с.1-8). Ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 червня 2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом; вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін 16 липня 2024 року на 10.00 годин; визначено строк для подання відповідачем відзиву на позов п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (а.с.29). До судового засідання позивач та його представник не з`явилися, представник надав заяву про розгляд справи без їх участі. У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги відповідач не визнав з наступних підстав. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.03.2024 (справа 227/519/24) з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 124702,93 грн. (без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів). Судове рішення виконано в повному обсязі 09.05.2024, що не заперечує і сам позивач. Позивач просить стягнути компенсацію втрати частини заробітку у сумі 56201,04 грн. за період з листопада 2019 року до моменту фактичного розрахунку (09.05.2024), але заборгованість з виплати заробітної плати у відповідача перед позивачем виникла лише з листопада 2019 року по березень 2021 року, і становила 124702,93 грн. Відповідач зазначає, що з позицією позивача неможливо погодитися, оскільки згідно зі ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує за виконану ним роботу, а позивач був 29.03.2021 звільнений. Тобто заявлені позовні вимоги до моменту фактичного розрахунку безпідставні, так як у позивача вже після 29.03.2021 року ніяких трудових відносин не було. Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» дію закону на 2023 рік зупинено. Тобто у 2023 році не проводиться нарахування сум індексації, які визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078 (зі змінами), роз`яснення норм якого надає Мінсоцполітики. Остаточна сума компенсації відповідно до приписів законодавства підлягає розрахунку на день виплати боргу та не залежить від дати ухвалення судового рішення. Розмір компенсації втрати частини заробітку за період з листопада 2019 року до моменту фактичного розрахунку (09.05.2024) на користь [PERSON] , як зазначено у позовній заяві, є фактично невірно визначеним, тому що 01.03.2018 позивач працевлаштувався на підприємство, а заборгованість виникла з листопада 2019 року. Позовні вимоги позивача, на думку відповідача, викликають сумнів у достовірності періоду і є значно завищеними, тому і алгоритм розрахунку суперечить нормам чинного законодавства. Отже, вимоги щодо стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати підлягають відмові у задоволенні позовних вимог. Відповідач також вважає вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними, так як позивач не звертався до відповідача із заявою про нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з листопада 2019 року до моменту фактичного розрахунку (09.05.2024 року), в тому числі з листопада 2019 року по березень 2021 року включно відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку № 159, тому його вимоги передчасні і не підлягають задоволенню. Відповідач не відмовляв позивачеві своїм рішенням у виплаті відповідної компенсації, отже, право позивача ще не було порушено відповідачем, тому звернення позивача до суду з цим позовом є передчасним. Звернення позивача слід розцінювати як форму волевиявлення відповідача щодо відмови у виплаті позивачеві компенсації втрати частини доходів через порушення строку їх виплати. Відповідач наголошує, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, за наслідками розгляду якої власник або уповноважений ним орган (особа) може або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, або відмовити у її виплаті; тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію. На думку відповідача, законодавцем передбачене обов`язкове досудове врегулювання спору у правовідносинах щодо виплати компенсації втрати частини доходів шляхом подання заяви до підприємства, при чому виключно відмову останнього за наслідком розгляду такого звернення особа може оскаржити у судовому порядку. За таких обставин, відповідач вважає, що позовна заява позивача про стягнення компенсації втрати частини доходів в сумі 56201,04 грн. задоволенню не підлягає в повному обсязі. Зауважує також, що дії самого позивача направлені на безпідставне збагачення в судовому порядку, а останній є інструментом такого збагачення. На підставі наведеного відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити, розглянути справу без участі представника відповідача та винести рішення по суті справи у відповідності до норм чинного законодавства (а.с.34-41). 19.07.2024 року представником позивача надана уточнена позовна заява, в якій позивач фактично збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути компенсацію втрати частини заробітку за період з листопада 2019 року по день фактичного розрахунку 09.05.2024 року в сумі 64812,47 грн. Дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить наступних висновків. Позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 01.03.2018 року та був звільнений з підприємства 29.03.2021 року на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.22-24). Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.03.2024 року з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] стягнута заборгованість із заробітної плати в розмірі 124702,93 грн. (сума вказана без утримання з цієї суми обов`язкових податків та зборів) (а.с.18-21). За даними ЄДРСР вказане рішення набрало чинності 18.04.2024 року. Згідно довідки ТОВ «Краснолиманське» за № 457 від 08.07.2024 року (а.с.43). заборгованість у ТОВ «Краснолиманське» перед [PERSON] за період з листопада 2019 року по березень 2021 року становила 124702,93 грн. (сума визначена після утримання податків і зборів). Як вбачається з матеріалів справи, вищевказана заборгованість була сплачена позивачу в повному обсязі 09.05.2024 року. Вказана обставина не оспорюється сторонами. Частиною 1 ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічні положення містить частина 1 статті 24 ЗУ «Про оплату праці». Згідно зі статтею 34 ЗУ «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до статей 1-3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, до яких відноситься і заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно до пункту 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Враховуючи наведені норми законодавства, а також встановлені судом обставини, які свідчать про те, що відповідачем були порушені строки виплати позивачу заробітної плати за період з листопада 2019 року по березень 2021 року, суд вважає, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини заробітної плати. За розрахунками позивача, який було уточнено, розмір компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків його виплати за період з листопада 2019 року до моменту фактичного розрахунку (09.05.2024 року), яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача, становить 64812,47 грн. Наведений уточнений розрахунок позивача судом перевірений, є детальним і розгорнутим та, відповідно, обґрунтованим. При цьому, з урахуванням положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позивачем позовних вимог. За таких умов, враховуючи встановлені обставини справи та обставини, на яких наполягає позивач, з урахуванням того, що відповідачем подано у встановлений судом строк відзив на позовну заяву, але при цьому докази, які б підтверджували можливі заперечення відповідача, не надані, суд вважає необхідним стягнути з ТОВ «Краснолиманське» на користь позивача компенсацію втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків його виплати у розмірі 64812,47 грн., а отже позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Що стосується доводів відповідача в частині посилання на норми ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», то суд критично відноситься до цих доводів, оскільки предметом позову є стягнення компенсації заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Питання компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати регулюються ЗУ «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», яким чітко визначається в яких випадках проводиться така компенсація та яким чином вона обчислюється. Підставою для виплати компенсації громадянам втрати частини доходів є порушення строків виплати нарахованих громадянам доходів на один і більше календарних місяців. Виплата вказаної компенсації, за вказаним законом, повинна провадитися у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. При цьому норми ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» регулюють інші питання, а саме підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Підставою для проведення індексації грошових доходів населення є ситуація, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Крім того механізм проведення розрахунку індексації грошових доходів населення відрізняється від порядку розрахунку компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, оскільки індексації підлягає сума нарахованої заробітної плати в межах прожиткового мінімум для працездатної особи, в той же час компенсації підлягає уся сума своєчасно невиплаченої заробітної плати. Тобто вказані закони регулюють різні правовідносини і тому в рамках даної справи ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» не підлягає застосуванню. Крім того, з аналізу вказаного законодавства вбачається, що доводи відповідача в частині передчасного звернення позивача з даним позовом, спростовуються, оскільки законом передбачено, що виплата компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати повинна провадитися у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. З долучених представником відповідача доказів вбачається, що відомості щодо нарахування та виплати [PERSON] компенсації втрати частини доходів, як то передбачено ст. 4 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», суду не надано. Відповідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 п.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач при зверненні до суду з вказаним позовом був звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ЗУ «Про судовий збір», станом на день звернення позивачем до суду (станом на 17.06.2024 року), за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою підлягав сплаті судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином за подання цього позову до суду позивач повинен був сплатити судовий збір (з урахуванням понижуючого коефіцієнту) в розмірі 968,96 грн. (1211,20 х 0,8), але відповідно до п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору позивач звільнений. Враховуючи наведене та правила ст.141 ЦПК України, сума в розмірі 968,96 грн. (судовий збір за заявлену вимогу про стягнення компенсації втрати частини заробітку) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved