Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася з позовною заявою та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] ,\~ [INFO] у розмірі 8500 грн., яка народилася у шлюбі з відповідачем, укладеному [INFO] . Позовні вимоги\~обгрунтовує тим,\~що сімейне життя між ними не склалося, тому планують розірвати шлюб, проживають окремо. Відповідач коштів на утримання малолітньої дочки Тамари не надає, офіційно не працює, але має постійний дохід, інших осіб яких відповідач зобов`язаний утримувати немає та стягнень по виконавчих листах не проводиться. А тому вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в такому розмірі, який відповідатиме інтересам дитини та забезпечить їй належний рівень фізичного та духовного розвитку. 17 липня 2024 року відкрито провадження та призначено перше судове засідання з викликом сторін. Відповідач позовні вимоги визнав, про що подав заяву (а.с.18) та пояснив, що має добрий стан здоров`я, немає інших осіб яких зобов`язаний утримувати, займається підприємницькою діяльністю, отримує дохід, який дозволяє йому сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши вступне слово позивача та відповідача, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу сімейних відносин щодо розміру витрат на утримання малолітньої дитини. Так, згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Встановлено,\~що за\~час перебування\~сторін в\~шлюбі,\~укладеного \~ [INFO] у\~них \~народилася дочка\~ [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с.3-4). Отже, дочка [PERSON] є особою, яку відповідач має утримувати за законом. Дочка має задовільний стан здоров"я, проживає з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с.7-8). Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ст.184 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальнtp:/search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_809/ed_2018_02_06/pravo1/T022947.html?pravo=1#809" title="Сімейний кодекс України; нормативно-правовий акт № 2947-III від 10.01.2002">е становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року становить 3196\~ гривень. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів на дитину в даному спорі суд, з додержанням вимог ст.182 СК України, враховує загальний матеріальний стан відповідача, який займається підприємницькою діяльністю, визнав можливість сплачувати аліменти в повному розмірі, стан здоров"я дитини та відповідача, фактичного приділення позивачем більше сил та засобів на виховання та розвиток дитини через проживання з нею. Оскільки позивач звернулася до суду з вимогами 16 липня 2024 року, то з цього часу слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дитиною повноліття. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідач у відповідності до вимог ч.6\~ст. 141 ЦПК\~має сплатити судовий збір в сумі 1211.20 грн. в дохід держави. На підставі наведеного, ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved