Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Хустського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту на майно. Посилається на те, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у 2024 році позивачці стало відомо, що у реєстрі міститься запис про обтяження за № 1998719 від 23.05.2005 року, а саме арешт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , здійсненого на підставі постанови Хустського райвідділу ДВС серія АА №200049, виданого 20.05.2005 року у рамках виконавчого провадження, внесеного в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Іршавським районним управлінням юстиції Закарпатської області. Даний житловий будинок належить позивачці на праві приватної власності. З метою забезпечення своїх прав позивачка звернулася до Хустського відділу ДВС із заявою про зняття арешту. Однак, [PERSON] було відмовлено, оскільки Хустський відділ ДВС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не в змозі припинити чинність арешту. В зв`язку з вищенаведеними обставинами позивачка вимушена звернутися за захистом до суду, оскільки наявність арешту виключає можливість розпоряджатися належним майном, що належить їй на праві приватної власності. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. Про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, згідно якої просить провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача Хустського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відділу Бенца В.В. подав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без участі представника віділу, вирішення позову залишає на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 373774397 від 11.04.2024 року підтверджується факт наявності у реєстрі запису про обтяження за № 1998719 від 23.05.2005 року, а саме арешт на житловий будинок, належний позивачці на праві приватної власності за адресою: [ADDRESS] , здійсненого на підставі постанови Хустського райвідділу ДВС серія АА №200049, виданої 20.05.2005 року у рамках виконавчого провадження, внесеного в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Іршавським районним управлінням юстиції Закарпатської області. Листом - відповіддю Хустського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 24.12-38/24201 від 29.05.24 року повідомлено позивачку, що згідно даних АСВП та ЄДРВП на примусовому виконанні у Хустському відділі державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції станом на 29.05.2024 року відсутні виконавчі провадження стосовно стягнення заборгованості з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , мешканки [ADDRESS] . Відомостей щодо підстав накладення арешту на будинок Хустським відділом ДВС не надано. Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. У частині 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Як вбачається із ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Отже, законом передбачена процедура зняття арешту з майна в судовому порядку шляхом звернення до суду з відповідним позовом, тобто в порядку позовного провадження, оскільки спір про скасування арешту на майно є цивільно-правовим та має бути вирішений за правилами цивільного судочинства за позовною заявою про порушення права власності на майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Так, положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов може бути пред`явлений власником або особою, яка володіє на підставі закону чи договору, або іншій законній підставі майном, що належить боржнику. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, оскільки накладена заборона нерухомого майна порушує право позивачки на користування та розпорядження майном, зняття заборони майна не може бути проведено на загальних підставах, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved