Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРОВІДНА» (далі - ПрАТ «СК «ПРОВІДНА») звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] 12 629 грн. шкоди, завданої внаслідок ДТП та 3028 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. Позов аргументує тим, що 09.09.2022 між ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/6780743/2504/22, предметом якого є страхування, в тому числі транспортного засобу «HYUNDAI GETZ» [NUMBER] . 26.07.2023 о 07 год. 40 хв. у [ADDRESS] , відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу марки «HYUNDAI GETZ», д.н.з. [NUMBER] , та транспортного засобу «DAEWOO», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортний засіб «HYUNDAI GETZ» отримав механічні пошкодження. Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10.08.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Враховуючи наявність договору страхування, власник пошкодженого застрахованого автомобіля звернувся до позивача із заявою про факт настання події та виплату страхового відшкодування на рахунок СТО. Згідно складеної калькуляції за результатами огляду транспортного засобу, вартість ремонту склала 15407,42 грн. 29.08.2023 між позивачем та страхувальником було укладено договір про врегулювання страхового випадку № 2300392702, відповідно до якого сторони погодили суму страхового відшкодування в розмірі 12 629 грн., а 04.09.2023 ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» здійснило виплату вказаної суми страхового відшкодування на користь страхувальника. Оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована у будь-якій страховій компанії, тому вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу суму виплаченого страхового відшкодування. Ухвалою судді 25.04.2024 провадження у справі відкрито, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові просив про розгляд справи у спрощеному порядку, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно засобами поштового зв`язку за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно із п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач згідно із ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений, відзив не подав, причини неявки в судове засідання не повідомив, суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10.08.2023 по справі № 740/4834/23 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Згідно постанови, [PERSON] 26.07.2023 о 07.40 год. в [ADDRESS], керуючи автомобілем «DAEWOO Lanos», д.н.з. [NUMBER] , при виїзді з двору пологового будинку не надав перевагу в русі транспортному засобу Хюндай, д.н.з. [NUMBER] , який рухався по вул. А. Амосова, та скоїв з ним зіткнення, в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 10.2 Правил дорожнього руху. Із свідоцтва [NUMBER] про реєстрацію транспортного засобу «HYUNDAI GETZ», [NUMBER] вбачається, що власником даного транспортного засобу є [PERSON] (а.с.6). Згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 09.09.2022, вказаний транспортний засіб застрахований [PERSON] у ПрАТ «СК «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРОВІДНА» за програмою страхування «Безтурботне Каско». 26.07.2023 [PERSON] звернулась до позивача із заявами про факт настання події та про виплату страхового відшкодування за фактом ДТП з участю відповідача [PERSON] (а.с.12-13) Згідно ремонтної калькуляції № 2300392702 від 28.08.2023, вартість ремонту автомобіля «HYUNDAI GETZ» складає 15 407,42 грн. (а.с. 14-16). 29.08.2023 між ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» та [PERSON] укладено договір про врегулювання страхового випадку № 2300392702, у якому сторони дійшли згоди, що розмір страхового відшкодування за подією, а саме: ДТП, що сталась 26.07.2023, складає 12 629 грн. (а.с. 18) Страховим актом № 2300392702 від 31.08.2023 та платіжною інструкцією № 030884 від 04.09.2023 підтверджується факт виплати позивачем на користь [PERSON] страхового відшкодування в сумі 12 629 грн. (а.с.20-21). Таким чином, позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у загальному розмірі 12 629 грн. Згідно з ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. На виконання вимог Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N? 1961-IV від 01.07.2004 цивільно-правова відповідальність на момент настання ДТП відповідача не була застрахована. Отже, на підставі вищезазначеного, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за заподіяну потерпілому шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, в розумінні ст. ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у відповідача виникло зобов?язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 27 Закону України «Про страхування» (чинного на момент виникнення правовідносин), до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст.12, ч. 1 ст.13, ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не надав суду у встановленому порядку заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку,- ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 12629 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved