Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітньої [PERSON] , з 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно до 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення нею повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 01.06.2023 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] , визнано [PERSON] батьком дитини [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно. 10.08.2022 року позивач уклав шлюб з іншою жінкою та 18.09.2023 року в них народився син. Окрім того, згідно рішення Селидівського міського суду Донецької області від 06.06.2023 року, стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дружини під час вагітності, у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Також, позивач вважає, що встановлені обставини зміни сімейного стану та матеріального становища, є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 11 липня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву, в якій вона просила в задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо зменшення розміру аліментів відмовити в повному обсязі. Посилаючись на те, що вона не має змоги працювати, оскільки дитина до дитячого садочка не ходить через те, що часто хворіє, іншого виду заробітку не має, ніяких пільг та соціальних виплат не отримує. Матеріальне становище відповідача зазнало значних втрат, оскільки була вимушена евакуюватись в інше місце, кожний місяць сплачує оренду житла та комунальні послуги. Батько дитини добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ухиляється від сплати аліментів, заборгованість складає 115\~573, 67 грн. Дитина потребує збалансованого та повноцінного харчування для нормального розвитку, однак, додаткових коштів позивач не надає, всі витрати вона несе самостійно. Зазначила, що зміна сімейного стану платника аліментів, а саме, народження дитини, не є безумовною підставою для зменшення аліментів. Належним та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану. Позивач в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 01.06.2023 р. з [PERSON] стягнуті аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини його (заробітку) доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01.12.2021 р. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] 10.08.2022 року позивач уклав шлюб з [PERSON] . Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 06.06.2023 р. з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] у розмірі частини його (заробітку) доходу на її утримання під час вагітності, починаючи з 05.04.2023 р., але не більше, ніж до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 26.09.20203 року 18 вересня 2023 року у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] . Згідно довідки № 72616586 від 06.02.24 року , [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на дитину у розмірі 115573,67 грн., яка утворилася на момент відкриття виконавчого провадження, а саме на 25.08.2023 р. Зазначене встановлено з доказів, які наявні в матеріалах справи. Судом встановлено, що у позивача змінився сімейний стан, однак доказів того, що матеріальний стан позивача погіршився, або покращився матеріальний стан відповідача суду не надано. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства"\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першо їстатті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився його сімейний стан. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Судом також враховується, що розмір аліментів на утримання однієї дитини має бути не меншим ніж частина від заробітку (доходу) платника аліментів. Так, відповідно до приписів п.4 ч.1ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Таким чином, з часу постановлення судового рішення про стягнення аліментів змінився сімейний стан позивача. Однак, вимога позивача про зменшення розміру аліментів до 1/6 частки заробітку (доходу), не забезпечуватиме реалізацію прав дитини на достатній рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Суд враховує, що утримання дитини покладається на двох батьків, а тому приймаючи рішення про зміну розміру аліментів у сторону їх зменшення суд зазначає, що права дитини не будуть порушені. З огляду на викладене та виходячи із закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та при взаємному обов`язку батьків утримувати дитину (ч.1 ст.141 СК України), матеріального та сімейного стану платника, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на утримання його дочки [PERSON] до 1/5 частки його заробітку, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial