Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

23 лютого 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01 вересня 2021 року по 01 лютого 2024 року, за особовим рахунком № [NUMBER] , станом у сумі 12018,25 грн, а також судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] є споживачем електричної енергії, за адресою: [ADDRESS] , яку постачає ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія». Особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] . Нарахування за послуги з електропостачання здійснювалось згідно з показниками електролічильника та встановлених тарифів. Заборгованість за спожиту електроенергію за вказаним особовим рахунком, за період з 01 вересня 2021 року по 01 лютого 2024 року, становить 12018,25 коп. Відповідач добровільно не сплачує витрати за спожиту електричну енергію, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 серпня 2023 року у справі № 477/2398/23 (провадження № 2-н/477/27/24) ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електроенергію. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи. Відзив відповідачем не подано. З огляду на те, що доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, розглядаючи справу з межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. Відповідно до пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні» положень Закону України «Про ринок електричної енергії» з 01 січня 2019 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» є електропостачальником, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії (згідно з Постановою НКРЕКП №429 від 14.06.2018 р.) Між ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» та [PERSON] був укладений Договір на постачання електроенергією шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що розміщено на офіційному веб-сайті Регулятора та Постачальника та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно із пунктом 1.2.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 (далі - Правила), постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору. Відповідно до пункту 7 Постанови НКРЕКП №312 від 14 березня 2018 року договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг). Тобто дані правовідносини регулюються положеннями Закону, що стосуються договірних відносин, та які виникають саме із публічних договорів. Відповідно до довідки від 13 лютого 2024 року № 06/02В (а.с. 7), а також витягу з особового рахунку, особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] у ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» відкрито на ім`я [PERSON] , (а.с. 4). Заяв від [PERSON] про припинення договірних відносин із позивачем не надходило. Згідно з пунктом 4.12, 4.19 Правил розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який становить один календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію здійснюється не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. З огляду на довідку від 13 лютого 2024 року № 06/02В заборгованість за період з 01 вересня 2021 року по 01 лютого 2024 року становить 12018,25 грн. Відповідач добровільно не сплачує за спожиту електричну енергію. Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 січня 2024 року у справі № 477/2398/23 (провадження № 2-н/477/27/24) ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електроенергію, на підставі частини 9 статті 165 ЦПК України. Нарахування за надані послуги з електропостачання здійснювалися відповідно до показників електролічильника та встановлених тарифів на електроенергію. Відповідно до Закону України\~«Про ринок\~електричної енергії» споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, який здійснює продаж електроенергії за договором постачання електричної енергії, зобов`язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. Згідно ст.\~1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» в редакції 03 березня 2020 року житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. ч. 2, 4, 5 ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» виконавець послуги з постачання та розподілу електричної енергії зобов`язаний постачати споживачеві електричну енергію відповідно до умов укладеного договору про постачання з дотриманням встановлених показників якості послуг. Обов`язки енергопостачальників або інших суб`єктів, визначених законом щодо постачання та розподілу електричної енергії, встановлюються законом, що регулює відносини у сфері постачання та розподілу електричної енергії. Послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Частиною 1 статті 9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Виходячи з зазначених норм Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц. За приписами статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Приписами частини 1 статті 530 ЦПК України визначено, що у разі встановлення у зобов`язанні строку (терміну) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З урахуванням вищезазначеного, з відповідача на користь ТОВ «Миколаївської електропостачальна компанія» підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з електропостачання. Таким чином,\~оскільки суд\~вважає встановленим\~факт неналежного\~виконання відповідачем\~своїх зобов`язань\~щодо погашення\~заборгованості за\~використану електроенергію\~та визнає\~достатнім порушення\~істотних умов\~договору,\~відповідно до\~положень статей 525, 526, 633, 634, 641-642 Цивільного кодексу України, позов підлягає задоволенню. Підлягає стягненню заборгованість за період з 01 вересня 2021 року по 01 лютого 2024 року у сумі 12018,25 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 3028,00 грн

Outcome: approved