Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-25 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила : стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, тобто до [INFO] , або до закінчення нею навчання. Після досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, тобто з 25 жовтня 2028 року, або після закінчення нею навчання, продовжити стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина- [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Крім того, просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на правничу допомогу в розмірі 6 710,00 грн. Позов мотивований тим, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час донька [PERSON] є повнолітньою, однак продовжує навчатися на денній формі навчання у Комунальному закладі «Одеський педагогічний фаховий коледж», та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Посилаючись на те, що відповідач інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід, має у власності нерухоме майно квартиру [ADDRESS] (придбана під час шлюбу), автомобіль, його стан здоров`я дозволяє працювати, з огляду на зазначені обставини, позивач змушена звернутись до суду із вказаною позовною заявою. В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву відповідача [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Коваленко К.О., в якому сторона відповідача просила стягнути відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Відзив мотивований тим, що внаслідок воєнного конфлікту він вимушено знаходиться у стані матеріального занепаду та не може забезпечувати стабільний дохід для достатнього рівня свого життя і життя своїх дітей через відсутність постійного заробітку, що унеможливлює виплату аліментів у зазначеному позивачем розмірі. При цьому, відповідач, розуміючи власний обов`язок утримувати дитину, та враховуючи отримання мінливого, непостійного доходу, згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, відповідач просив відмовити, так як факт продовження навчання повнолітньою дитиною (не залежно від форм навчання) не підтверджує дійсну потребу в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням та не є підставою для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Крім того у відповідача немає заробітку, який дозволив би утримувати себе та повнолітню доньку. Позивач не має права стягувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, оскільки донька зареєстрована та проживає за місцем проживання відповідача. ( а.с.49-50) Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2023 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Метлицька Л.В. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. В судове засіданні відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Коваленко К.О. не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи належним чином. З огляду на положення частини другої\~статті 223 ЦПК України, згідно з якою неявка у\~судове засідання\~будь-якого\~учасника справи\~за умови,\~що його\~належним чином\~повідомлено про\~дату,\~час і\~місце цього\~засідання,\~не перешкоджає\~розгляду справи\~по суті, суд вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси 03 вересня 2005 року (а.с.8). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копія свідоцтв про народження серії [NUMBER] , Серії [NUMBER] ( а.с.9, 13) З Договору про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти №1-оп21 від 26.07.2021 року, укладеного між Комунальним закладом «Одеський педагогічний фаховий коледж» та вступником [PERSON] , та законним представником [PERSON] , вбачається, що заклад бере на себе зобов`язання зарахувати Вступника на навчання, а саме: здійснити підготовку Вступника за денною формою здобуття освіти за освітньо-професійною програмою 013 початкова освіта спеціальністю 013 початкова освіта для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра. Фінансування навчання здійснюється за рахунок видатків місцевого бюджету ( регіональне замовлення) ( а.с.14-17) Згідно довідки Комунального закладу «Одеський педагогічний фаховий\~коледж» \~ від\~15\~травня 2024\~року №\~151,\~ [PERSON] є студентом (кою) 3 курсу, спеціальності 013 Початкова освіта денної, бюджетної форми навчання комунального закладу "Одеський педагогічний фаховий коледж». На базі коледжу гуртожитку немає. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( а.с.20). Обґрунтовуючи позовні вимоги сторона позивача посилається на те, що донька продовжує навчання на денній формі, тому не має змоги отримувати заробіток, при цьому позивач самостійно не має можливість забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог в цій частині сторона відповідача посилається на те, що донька навчається на денній, бюджетній формі навчання, тому позивачем не доведена потреба у матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням, адже сам по собі факт продовження навчання повнолітньою дитиною не підтверджує дійсну потребу в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з обов`язку батька утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та його виконання. Статтею 199 СК України\~передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.198 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Суд відхиляє твердження сторони позивача про те, що на базі коледжу де навчається донька немає гуртожитку, оскільки стороною позивача не надано доказів на підтвердження того, що основне місце проживання повнолітньої доньки не за місцем реєстрації, в зв`язку з чим нею понесені витрати на проживання. Крім того, з поданих стороною позивача доказів взагалі неможливо встановити де проживає повнолітня дитина та те, що матір бере участь в її утриманні дитини. Також, стороною позивача не надано доказів, які могли б підтвердити можливість відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, у зв`язку з продовженням навчання. Наявність у власності нерухомого майна, придбаного у період шлюбу, як про те, зазначає в позовній заяві сама позивач, не свідчить про використання останнього з метою отримання прибутку. Клопотань про витребування будь-яких доказів до суду не надходило. Відтак, судом встановлено, що відповідач заперечує можливість надання матеріальної допомоги, який би дозоляв утримувати себе та свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, при цьому позивач, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не надала суду жодного доказу в порядку ст.ст.\~76-80, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, а саме наявність потреби дитини в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо). Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд зазначає наступне. Так, згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.\~Сімейного\~кодексу\~України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180\~СК\~України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.06.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частина 3 ст. 181 СК України, передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Одночасно законодавцем визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2ст.182 СК України). Разом з тим, при визначенні розміру аліментів в даному спорі суд, з додержанням вимог ст.182 СК України, враховує стан здоров`я дитини, відповідача та фактичного приділення позивачем більше сил та засобів на виховання та розвиток дитини через проживання останньої з нею, в той час, як відповідач може і повинен знаходити діяльність, яка б дозволила йому забезпечити належний рівень існування дитини, яка має право на утримання за його рахунок. Відповідач повинен докладати всіх зусиль для надання повноцінного утримання своєї дитини, яка в силу свого віку не може забезпечити себе усім необхідним. Відповідач не заперечує проти необхідності надання ним матеріальної допомоги неповнолітній дитині. З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, що відповідатиме інтересам дитини. Визначений розмір аліментів є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у відповідності до вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст.191\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п.1 ч.1ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. При цьому, в порядку п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача судові витрати,\~\~пов`язані з розглядом справи про стягнення аліментів. Крім того, враховуючи, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правову допомогу, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмір 3 000,00 грн.

Outcome: partial