Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] . На день своєї смерті спадкодавець був зареєстрований в с. Мельники, Ковельського району, Волинської області. Після смерті спадкодавця до складу спадщини увійшли: 1/2 частка житлового будинку та господарських споруд, які розташовані за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки для будівництва та обслуговування будинку, господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіт не склав, що підтверджується спадковою справою останнього. Спадкоємцем третьої черги за законом після смерті [PERSON] є його двоюрідний брат - [PERSON] , який спадкує за правом представлення, оскільки його батько [PERSON] , який є дядьком [PERSON] , помер ще за життя спадкодавця. Спадкоємцями п`ятої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . На час відкриття спадщини позивач не проживав постійно із спадкодавцем, а тому як спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, він повинен був подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Однак, [PERSON] протягом визначеного строку заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не подав, бо вважав, що відсутнє спадкове майно після смерті спадкодавця, оскільки ще за життя останнього брат дружини спадкодавця - [PERSON] оформив право власності на себе на житловий будинок. Також він після смерті [PERSON] привів у лад будинок та двір. На початку лютого 2024 року [PERSON] прийшов до [PERSON] та запитав чи оформив він спадкові права на 1/2 частку вказаного житлового будинку, на що він відповів, що так як він знає, що будинок належить [PERSON] , то відповідно він нічого не оформляв. Проте останній повідомив позивачу, що йому належить лише 1/2 частка даного житлового будинку, а 1/2 частку позивач може оформити на себе, як спадкоємець третьої черги. Коли позивач у лютому 2024 року звернувся до приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Капляр М.В. щодо оформлення права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , то нотаріус повідомила йому, що він пропустив строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та роз`яснила йому право звернутися до суду із позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи зазначене, [PERSON] просив суд визначити йому додатковий строк три місяці для подання до приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Капляр М.В. заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Представник відповідачів [PERSON] подала відзив на вказану позовну заяву, в якому зазначила, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав з спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Звертаючись в суд з позовною заявою [PERSON] вказав причину пропуску строку для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини те, що він не знав про наявність спадкового майна. Однак така обставина не є поважною причиною пропуску строку для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Тому, представник відповідачів просила суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила позов задовольнити та визначити позивачу додатковий строк три місяці для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників судового засідання, покази свідків, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити з таких підстав. Ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ст. 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] , виданим 25.10.2022 Шацькою селищною радою. На день своєї смерті спадкодавець був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Крім нього, за вказаною адресою ніхто не був зареєстрований, що підтверджується листом № 1934/04-46/2-22 від 22.12.2022 секретаря Шацької селищної ради Б.Тимошука. За життя [PERSON] заповіт не склав. Після його смерті до складу спадщини увійшла, зокрема, 1/2 частка житлового будинку та господарських споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 35/2022. Спадкоємцем третьої черги за законом після смерті [PERSON] є його двоюрідний брат - [PERSON] , який спадкує за правом представлення, оскільки його батько [PERSON] , який є дядьком [PERSON] , помер [INFO] , тобто ще за життя спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] , виданим 25.06.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Шацького районного управління юстиції Волинської області. Родинні відносини між позивачем та спадкодавцем підтверджуються: свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим повторно 14.07.1991 Любомльським райвідділом ЗАГС Волинської області, з якого вбачається, що його батьком був [PERSON] ; свідоцтвом про народження батька позивача [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 24.11.1981 Любомльським райвідділом ЗАГС Волинської області, з якого встановлено, що його батьком був [PERSON] ; актовим записом про народження [PERSON] № 12 від 01.04.1956, з якого вбачається, що його батьком був [PERSON] та показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які повідомили, що батько позивача [PERSON] - [PERSON] та батько спадкодавця [PERSON] - [PERSON] були рідними братами. А їхнім батьком був [PERSON] . Згідно листа начальника Любомльського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Л.Станіславчук № 205/30.8-04-05 від 30.03.2024 встановлено, що актового запису про народження [PERSON] по Любомльському відділу ДРАЦС не виявлено. Відповідно до листа директора Державного архіву Волинської області С.Карасюка № 197/01-23 від 14.05.2024 встановлено, що по перевірених метричних книгах Свято-Преображенськогої церкви с. Гуща (в прихід входило с. Мельники) тодішнього Любомльського повіту Волинського воєводства за 1927-1931 роки, церкви Різдва Пресвятої Богородиці с. Шацьк (в прихід входило с. Мельники) тодішнього Любомльського повіту за 1927-1931 роки, церкви на честь Казанської ікони Божої Матері с. Піща (в прихід входило с. Мельники) тодішнього Любомльського повіту за 1927-1931 роки актового запису про народження [PERSON] не виявлено. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] повідомив, що він та [PERSON] були двоюрідними братами, а його батько [PERSON] та батько спадкодавця [PERSON] - [PERSON] були рідними братами. Про те, що [PERSON] помер він дізнався пізніше, оскільки хворів і на його похоронах не був. Перед смертю [PERSON] сказав йому, що він «оформив» хату на [PERSON] , тому він вважав його спадкоємцем майна померлого [PERSON] . Однак приблизно у січні 2024 року [PERSON] повідомив йому, що він оформив право власності лише на 1/2 частку житлового будинку спадкодавця за заповітом своєї сестри і першої дружини [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що [PERSON] є двоюрідний брат його швагра [PERSON] , а батько позивача [PERSON] - [PERSON] та батько спадкодавця [PERSON] - [PERSON] були рідними братами. Після смерті [PERSON] він здійснив його поховання та навів лад у будинку, тому всі жителі вулиці думали що він успадкував будинок. [PERSON] на похованні [PERSON] не був, оскільки хворів і він не спілкувався з [PERSON] щодо спадщини [PERSON] . Після смерті спадкодавця він повідомив його родичці [PERSON] , що він успадкував лише 1/2 частку житлового будинку після смерті своєї сестри і, що вона може подати заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Пізніше він дізнався, що заяви про прийняття спадщини подали [PERSON] та [PERSON] , тому повторно зайшов до [PERSON] і поцікавився чому вона не подала заяву про прийняття спадщини. Однак остання повідомила, що хворіє і не бажає подавати заяву та порекомендувала звернутися до позивача. Після цього він приїжджав до [PERSON] , але його не було вдома. Коли він повторно приїхав до позивача на початку 2024 року, точної дати не пам`ятає, то сказав йому, що той має право на спадкування 1/2 частки житлового будинку спадкодавця, на що [PERSON] відповів, що не знав, оскільки вважав, що свідок успадкував весь будинок. Судом встановлено, що згідно рішення Шацького районного суду Волинської області від 08.12.2015 за [PERSON] було визнано право власності, в порядку спадкування за заповітом, на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями п`ятої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] та подали відповідні заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом до приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Капляр М.В. У вказаних заявах відповідачі зазначили, що у спадкодавця [PERSON] є інші спадкоємці за законом: двоюрідні сестри [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та двоюрідні брати [PERSON] і [PERSON] . Суд звертає увагу на те, що [PERSON] у даних заявах не вказаний. Ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В ч. 1 ст. 1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 23.02.2024 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Капляр М.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Капляр М.В. № 30/02-31 від 23.02.2024, оскільки позивач протягом шести місяців не подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Окрім того, позивач не надав доказів родинних відносин між ним та спадкодавцем. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі, закордонним; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.03.2020 у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в їх сукупності, суд вважає за необхідне визнати причину пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини позивачем поважною, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права». Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Враховуючи те, що позивач не був обізнаний про наявність спадкового майна після смерті спадкодавця [PERSON] , а пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним, позивач є особою похилого віку та те, що в Україні введено воєнний стан, тому суд вважає, що право позивача на отримання спадщини підлягає захисту, а позов слід задовольнити. Водночас відмова у задоволенні позову, за наявності встановлених судом обставин, була б непропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном. На підставі ст.ст. 1220, 1221, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved