Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

23.05.2024 року до суду надійшла вищевказана позовна заява представника позивача [PERSON] - адвоката Стецькової-Бондар Л.Ф. від 20.05.2024 року в якій вони просять позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач та його представник посилаюся на те, що позивач [PERSON] перебував у цивільному шлюбі з відповідачкою [PERSON] 28.12.2023 року сторони по справі уклали шлюб, зареєстрований Деражнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) за актовим записом №128. Від сумісного проживання сторони по справі мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає без реєстрації разом з позивачем. На даний час позивач з відповідачкою проживають окремо. Справа про розірвання шлюбу між сторонами перебуває у провадженні Летичівського районного суду Хмельницької області. Відповідачка [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і повністю нехтує ними, не займається вихованням та матеріальним забезпеченням їхнього малолітнього сина. Матір дитини не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, сина залишає одного дома без нагляду. Відповідачка [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності, щодо неналежного виховання малолітнього сина та постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 27.03.2024 року на неї було накладено адміністративне стягнення. Позивачем забезпечено їхньому малолітньому сину гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем та його малолітнім сином усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, його повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Стан здоров`я дитини задовільний. Матір участі у всіх сферах життя сина не приймає. Позивач на даний час перебуває у лавах Збройних Сил України, являється ветераном війни - учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням, а тому з викладених у позові підстав та доданих до нього матеріалів просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 27.05.2024 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у ній за правилами загального позовного провадження з призначенням по справі підготовчого судового засідання, з викликом учасників справи. 01.07.2024 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду, з викликом учасників справи. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, також повідомляє що наданий час перебуває у лавах Збройних Сил України де проходить військову службу. Відповідачка [PERSON] у судове засідання, будучи неодноразово повідомленою належним чином, не з`явилась, у підготовче судове засідання подала письмову заяву від 01.07.2024 року про те, що заявлені позовні вимоги вона не визнає в повному обсязі та заперечує щодо позбавлення її батьківських прав та просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області як органу опіки та піклування, [PERSON] просить суд задовольнити позовну заяву [PERSON] на підставі висновку органу опіки та піклування та з підстав викладених у ньому. Суд, заслухавши думку та пояснення учасників процесу, допитавши свідка, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази у справі, які мають значення для її розгляду, приходить до висновку що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ст.15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що паспортом громадянина України серії [NUMBER] виданого Летичівським РВ УМВС України в Хмельницькій області 06.09.2011 року, підтверджується особа позивача - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , уродженець та зареєстрований за адресою [ADDRESS] , проживаючий за адресою [ADDRESS] . В період часу з 28.12.2023 року по даний час сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] від 28.12.2023 року, виданого Деражнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №128 від 28.12.2023 року. Згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] виданого повторно Летичівським відділом державної реєстрації актів у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 23.04.2024 року, [PERSON] , народився [INFO] , у м.Хмельницький, Хмельницького району Хмельницької області, про що 02.09.2021 року складено відповідний актовий запис №97, та його батьками є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до посвідченням серії [NUMBER] , виданого 18.10.2023 року, [PERSON] , [INFO] , являється учасником бойових дій та на даний час проходить військову службу, перебуває у лавах Збройних Сил України. Згідно акту обстеження умов проживання від 23.04.2024 року встановлено, що умови проживання позивача задовільні, в кімнатах чисто, тепло, наявні необхідні меблі та техніка. [PERSON] зареєстрований за адресою у с.Рудня, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області, але тимчасово проживає у сестри за адресою [ADDRESS] , зі слів [PERSON] по місцю прописки останній робить ремонт. Відповідно до довідки-характеристики Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області №233 від 25.04.2024 року, [PERSON] за час проживання на території Руднянського старостинського округу зарекомендував себе з позитивної сторони. В громадських місцях та серед односельчан поводив себе добре. На даний час перебуває в ЗСУ. Зауважень до його поведінки немає. Згідно довідок Клініко-консультативної поліклініки КНП «Летичівська багатопрофільна лікарня» Хмельницького району Хмельницької області від 25.04.2024 року та від 26.04.2024 року, [PERSON] у лікаря нарколога та лікаря психіатра на «Д» обліку не перебуває, наркологічних захворювань не має, за період останніх п`яти років по психіатричну допомогу не звертався. Відповідно до постанови Летичівського районного суду Хмельницької області від 27.03.2024 року, відповідачку [PERSON] було визнано виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Вищевказана постанова суду набрала законної сили 09.04.2024 року. Згідно повідомлення т.в.о. начальника ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області майора поліції Козицької О. №5629/121/119/110-2024 від 18.06.2024 року, встановлено, що протягом 2024 року [PERSON] , неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП. Відповідно до рішення виконавчого комітету Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області №131 від 18.06.2024 року, було вирішено надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку орган опіки та піклування Летичівської селищної ради №131 від 18.06.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, з метою захисту прав та законних інтересів дитини, беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини Летичівської селищної ради №69 від 14.06.2024 року, орган опіки та піклування Летичівської селищної ради робить висновок про доцільність вирішення в судовому порядку питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала показання про те, що вона являється рідною сестрою позивача [PERSON] та їй відомо, що [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки відносно свого малолітнього сина [PERSON] , а саме здійснює за ним неналежний догляд та виховання. [PERSON] зловживає спиртними напоями та вона її неодноразово бачила в стані алкогольного сп`яніння разом з дитиною. Поруч з [PERSON] її син [PERSON] завжди неохайний та брудний. Вона неодноразово бачила як [PERSON] разом з іншими чоловіками вживала алкогольні напої. В помешканні [PERSON] завжди брудно. На даний час, починаючи з квітня місяця 2024 року син [PERSON] проживає разом з її матір`ю за адресою її проживання, оскільки батько дитини [PERSON] проходить військову службу у лавах Збройних Сил України. Малолітній [PERSON] відвідує дитячий садочок та відповідачка [PERSON] в період з квітня місяця 2024 року жодного разу його не забирала з дитячого садочку. Показання свідка [PERSON] , суд оцінює критично, оскільки вона являється рідною сестрою позивача [PERSON] , може бути особою, яка має певну зацікавленість у результаті розгляду даної цивільною справи на корить позивача [PERSON] , а тому відхиляє та не бере їх до уваги. Спірні правовідносини регулюються нормами матеріального права визначені, зокрема, Сімейним кодексом України. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов`язки батьків передбачені у ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно з ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Ч.4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. З аналізу вказаної статті, суд вважає, що зазначені підстави є вичерпними та позбавлення батьківських прав є правом, а не обов`язком суду. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько (мати) ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Крім того, Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України», №31111/04 від 07.12.2006 року, п.54). Разом з тим Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими («Мамчур проти України», №10383/09 від 16.07.2015 року, п.100). Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. («Хант проти України», №31111/04 від 07.12.2006 року, п.п.57-58). У п.п.47-49 справи «Савіни проти України» (№39948/06 від 18.12.2008 року) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Крім того, у даному рішенні Судом звернуто увагу, що при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2019 року у справі №631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п.2 ч.1 ст.164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд також звертає увагу і на те, що матір малолітньої дитини відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнає в повному обсязі та заперечує щодо позбавлення її батьківських прав та просить суд відмовити у задоволенні позову Позивачем не доведено, що поведінка відповідачки відносно її малолітнього сина, який навіть на момент подання позову не досягнув трирічного віку, є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збігом життєвих обставин, які склалися навколо неї. Таким чином, при розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. На думку суду, даний позов має штучний характер і був поданий з прихованою метою вирішення іншого питання, оскільки позивач [PERSON] на даний час проходить військову службу та перебуває у лавах Збройних Сил України. Разом з тим, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Також, позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до її малолітньої дитини батьківських прав, яка навіть на момент подання позову не досягла трирічного віку. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, не забезпечуватиме інтересів малолітньої дитини, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed