Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з цивільним позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги мотивує тим, що сторони з 14 лютого 2018 року перебувають у шлюбі, від якого у них спільних дітей немає. Зазначає, що вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх стосунків. У зв`язку з цим вважає, що збереження шлюбу і примирення між ними не є можливим. З огляду на вказане, просив позов задовольнити. Ухвалою від 17 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду. Відповідач повідомлялась про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції. 24 квітня 2024 року та 17 червня 2024 року від позивача надійшли заява і клопотання, згідно мотивів яких позовні вимоги підтримав та просив пришвидшити розгляд справи. 24 квітня 2024 року та 11 липня 2024 року від відповідача надійшла заяві і клопотання, згідно мотивів яких позовні вимоги визнала, просила ухвалити рішення, яким шлюб між сторонами розірвати. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 лютого 2018 року, який зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14 лютого 2018 року, актовий запис № 278. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся в суд з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, відсутність його згоди на примирення, а також визнання позову відповідачем, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, враховуючи задоволення позовних вимог, а також те, що відповідач визнала позовні вимоги, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 % сплаченого судового збору, що становить 605 грн. 60 коп. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 605 грн. 60 коп., що становить 50 % судового збору.

Outcome: approved