Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] за участі третьої особи - П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області про встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] однією сім`єю на протязі: 01.01.2012 року - до [INFO] (дня смерті); усунення [PERSON] , [INFO] , від права на спадкування за заповітом та законом після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] ; встановлення черговості одержання права на спадкування та надання [PERSON] права на спадкування у першій черзі спадкоємців за законом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що її рідна тітка [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Її мати [PERSON] та спадкодавиця [PERSON] були рідними сестрами. На день смерті спадкодавець володіла на праві приватної власності квартирою [ADDRESS] . 08.11.2006 року [PERSON] зробила заповідальне розпорядження щодо даної квартири на користь свого сина [PERSON] , котрий, як повідомив їй при телефонній розмові, спадщину прийняв, надіславши на адресу нотаріальної контори у передбачений законом строк заяву про прийняття спадщини. 20.07.2023 року П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою за її заявою про прийняття спадщини за законом було заведено Спадкову справу до майна померлої [PERSON] . Таким чином, відповідач звернувся до того ж нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у межах встановленого законом строку. [PERSON] страждала численними важкими захворюваннями; їй було встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання. Ще від 2012 року з огляду на онкологічне захворювання та перебування на лікуванні потребувала стороннього догляду. Коли спадкодавець потребувала піклування чи допомоги у зв`язку із хворобою, позивачка возила її по медичних закладах на обстеження та оплачувала лікування. Зі спадкодавицею вони фактично проживали однією сім`єю, [PERSON] оплачувала комунальні послуги (газопостачання, електропостачання, водопостачання та водовідведення, телекомунікаційні послуги). Через захворювання її тітка сама не мала об`єктивної можливості дбати про належний стан належного їй житла. Відтак, усі контакти із комунальними службами здійснювала позивачка. Із [PERSON] було укладено договір технічного обслуговування внутрішніх газових мереж зазначеної квартири [ADDRESS] . Також позивачка здійснила поховання рідної тітки. Відповідач не підтримував із матір`ю родинних відносин. Син, хоча і мав із померлою родинні відносини, здавалося очікував смерті своєї матері, зауважуючи, що в нього «мать - родина» (росія). Він не цікавився здоров`ям матері, не поважав її та не піклувався про неї, не надавав матеріальної допомоги, моральної підтримки, не брав участь в житті матері. Таке відношення [PERSON] до матері отримало з її боку належну реакцію. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10.04.2019 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, зазначений позов було задоволено та визнано до [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Таким чином, окрім родинних стосунків, [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали єдиний сімейний бюджет, турбувалися один про одного, підтримували морально, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Ухвалою суду від 16.02.2024 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом. Ухвалою суду від 10.04.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься заява, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Ст. 175 ЦПК України передбачений обов`язковий перелік відомостей, які повинні міститись в позовній заяві. Зокрема п. 2 ч. 3 цієї статті передбачено, що в позовній заяві повинні бути зазначені місце проживання чи перебування сторін та інших учасників справи. Згідно матеріалів позовної заяви: відповідач - [PERSON] , закордонний паспорт гр. росії серія [NUMBER], виданий мвс росії, код підрозділу 0153. Відповідно до статті 25 Закону України «Про міжнародні договори України» зупинення дії міжнародного договору України за умов, якщо договір не передбачає іншого чи за відсутності іншої домовленості з іншими його сторонами, звільняє Україну від зобов`язання виконувати його протягом періоду зупинення дії договору з тими його сторонами, з якими зупинено дію договору, і не впливає стосовно іншого на встановлені договором правові відносини України з іншими його сторонами. За інформацією Міністерства закордонних справ України дію Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року (далі - Конвенція 1993 року) та Протоколу до неї у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь зупинено з 27.12.2022 (з дати повідомлення Виконавчого комітету СНД як депозитарія). Із дати зупинення дії Конвенції 1993 року відсутні правові підстави для здійснення безпосередніх зносин установ юстиції відповідно до Протоколу 1997 року до цієї Конвенції. Про зазначене йдеться у листі Міністерство юстиції України №2289/155842-33-22/37.4 від 06.01.2023. Відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України". Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Інформація про час та місце судових засідань, а також можливість ознайомитися із матеріалами справи у приміщенні Франківського районного суду м. Львова неодноразово здійснювалося через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України". Відповідач у судове засідання жодного разу не прибув із невідомих причин, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відзиву на позов або зустрічного позову не подавав. Оскільки, всі учасники в судове засідання не з`явилися відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Таким чином в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рідна тітка позивачки [PERSON] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06 лютого 2023 року серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, згідно актового запису №828. Мати позивачки [PERSON] ([INFO] - [INFO]) та спадкодавиця [PERSON] були рідними сестрами. Зазначене підтверджується: Архівною довідкою ДАЛО від 28.03.2023 №П-677/07-12; Довідкою, виданою Відділом РАГС Галицького РУЮ м. Львова від 06.11.2001 №84; Свідоцтвом про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] , виданим міським відділом РАЦС ЛМУЮ 26.11.2007; Свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим Червоноармійським Бюро РАГС 05.10.1953; Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Львівським палацом урочистих подій 06.07.1977. На день смерті спадкодавець володіла на праві приватної власності наступним майном: квартирою [ADDRESS] , належною на підставі договору міни квартир від 11.12.1997 р. за р. №2-5774, посвідченого П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою. Зазначена квартира загальною площею 58,1 кв.м. та житловою площею 36,1 кв.м. (згідно з технічним паспортом на приватизовану квартиру, складеним 22.09.1997 р. Львівським обласним бюро технічної інвентаризації, інвентарний №623). 08.11.2006 року [PERSON] зробила заповідальне розпорядження щодо даної квартири на користь свого сина [PERSON] , як про те слідує із Заповіту, посвідченого П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою 08.11.2006 за р. №2766. 20.07.2023 року П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за законом №1250 було заведено Спадкову справу №70968441 (номер у нотаріуса 383/2023) до майна померлої [PERSON] . Як про те вбачається із матеріалів зазначеної спадкової справи, належним чином посвідчені копії котрої надійшли до суду від третьої особи та долучені до матеріалів справи, 22.08.2023 до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори надійшла засвідчена апостилем заява відповідача про прийняття спадщини за заповітом від 03.08.2023. Таким чином, відповідач звернувся до того ж нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у межах встановленого законом строку. [PERSON] страждала численними важкими захворюваннями: мастопатія С-50 лівої грудної залози, стан після оперативного втручання (радикальної мастектомії за Мадденом зліва 11.06.2012); ускладнена зріла набухаюча катаракта, вікова макулодегенерація сітківки обох очей, вторинна офтальмогіпертензія лівого ока; полісегментарний остеохондроз, спондилоартроз, деформуючий спондильоз попереково-крижового відділу хребта, ретролістез L5 1ст., біфорамінальна кила диску L3-L4, дорзальна кила диску L5-S1, КТ-ознаки двобічного ілеосакрального артрозу; Т90 інсулінонезалежний цукровий діабет; К87 гіпертонія з ускладненням; L88 ревматоїдний артрит; U05 проблеми сечовипускання; оперативно видалений жовчний міхур. [PERSON] було встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання. Від 2012 року з огляду на онкологічне захворювання та перебування на лікуванні потребувала стороннього догляду, - що підтверджується матеріалами медичної документації, долученої позивачкою до матеріалів справи. Як про те слідує із фабули позовної заяви, коли спадкодавець потребувала піклування чи допомоги у зв`язку із хворобою, [PERSON] возила її по медичних закладах на обстеження, оплачувала лікування, - що підтверджується наявністю в неї усієї медичної документації по спадкодавцю, а також оплаченими рахунками за медико-діагностичні послуги. Зі спадкодавицею позивачка фактично проживали однією сім`єю, оплачували комунальні послуги (газопостачання, електропостачання, водопостачання та водовідведення, телекомунікаційні послуги), - що підтверджується наявністю у [PERSON] оригіналів фіскальних чеків про оплату вказаних послуг. Через захворювання тітка позивачки сама не мала об`єктивної можливості дбати про належний стан свого житла. Відтак, усі контакти із комунальними службами здійснювала [PERSON] , із якою було укладено договір технічного обслуговування внутрішніх газових мереж зазначеної квартири [ADDRESS] . Також [PERSON] здійснила поховання рідної тітки, що підтверджується: договором-замовлення на організацію та проведення поховання №000000473, фіскальним та товарним чеками, перепусткою №000000506 користувачу місця поховання, свідоцтвом про поховання № [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , - оформленими 06.02.2023 ЛКП «Муніципальна обрядова служба» ЛМР. Як про те слідує із даних, повідомлених позивачкою суду, відповідач не підтримував із матір`ю родинних відносин. Він не цікавився здоров`ям матері, не поважав її та не піклувався про ней, не надавав матеріальної допомоги, моральної підтримки, не брав участь в житті матері. Таке відношення [PERSON] до матері отримало з її боку належну реакцію. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10.04.2019 року у справі №465/7537/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, котре не оскаржувалося та набрало законної сили, зазначений позов було задоволено та визнано [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Таким чином, окрім родинних стосунків, [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали єдиний сімейний бюджет, турбувалися один про одного, підтримували морально, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Згідно рекомендацій, зазначених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», та п. 5.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 головам апеляційних судів областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця, за висновком ВССУ, сама по собі не є абсолютним підтвердженням того, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини (Ухвала ВССУ від 20 квітня 2016 р.). Аналогічну позицію висловив ВС, зазначаючи у постанові від 10.01.2019 р., що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст. 2 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. №1382-ІУ не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом (Постанова ВС від 10 січня 2019 р., судова справа №484/747/17, провадження №61-44149св18). У постанові КЦС ВС від 26.04.2023 у справі №204/1052/20 суд також наголошує, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Право на спадкування за законом у четверту чергу мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК). Четверта черга спадкоємців за законом містить невизначене коло осіб і не ставить право на спадкування в залежність від кровної спорідненості спадкодавця із спадкоємцем. Право на спадкування має особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю. Оскільки будь-яких формальних документів для визначення кола таких осіб законом не передбачено, довести факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем спадкоємець може лише у судовому порядку. І лише на підставі рішення суду, яким буде встановлений такий факт, певна особа може претендувати на те, щоб бути визнаною спадкоємцем четвертої черги. Для закликання до спадкування як спадкоємець за законом четвертої черги особа має: 1) бути членом сім`ї спадкодавця; 2) проживати зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У зазначених осіб право на спадкування виникає за відсутності спадкоємців за законом першої-третьої черг, неприйняття ними спадщини або усунення їх від права на спадкування. Крім того, спадкоємці четвертої черги можуть спадкувати із спадкоємцями попередніх черг із застосуванням механізму зміни черговості одержання права на спадкування, визначеного у ст.1259 ЦК. У судовій практиці непоодинокі випадки, коли особа звертається до суду з позовом про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та зміну черговості одержання права на спадкування згідно з ч. 2 ст. 1259 ЦК. Слід перш за все зазначити, що чинне законодавство не розкриває змісту терміна «член сім`ї». У різних галузях права коло членів сім`ї визначається по-різному. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 р. виходив з об`єктивної відмінності змісту поняття «член сім`ї» залежно від галузі законодавства. Таким чином, на думку Конституційного Суду України, визначити єдине поняття «член сім`ї», яке мало б застосовуватися у праві, неможливо, оскільки кожна галузь тлумачить це поняття по-своєму, підкреслюючи ті чи інші ознаки сім`ї, які набувають певного значення для тих чи інших відносин. У зв`язку з цим ВСУ надав роз`яснення, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), слід враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності СК (п. 21 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7). Аналогічна позиція простежується і в практиці ВС, який в своїх в постановах зазначає, що для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю (постанова ВС від 16 січня 2019 р., судова справа №127/224/17-ц, провадження №61-28760св18; постанова ВС від 07 листопада 2018 р., судова справа №522/18290/16, провадження №61-29903св18) По іншій цивільній справі ВС відзначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (Постанова ВС від 20 лютого 2019 р., судова справа №644/4284/17, провадження №61- 12772св18). Спільність проживання в контексті спадкування четвертою чергою спадкоємців за законом має розглядатися більш широко, як взаємна турбота, моральна й матеріальна допомога та підтримка, спільність інтересів, взаємне піклування тощо. Спільний побут як ознака сім`ї може мати різноманітні види свого прояву - спільне ведення господарства, влаштування відпочинку, придбання певних речей тощо. Основною юридичною ознакою сім`ї є те, що її членів пов`язують взаємні права та обов`язки. Ця ознака є найбільш значущою для юридичного визначення сім`ї, оскільки надає можливість значною мірою формалізувати це поняття. Вказівка на взаємні права та обов`язки в СК свідчить про те, що члени сім`ї - це особи, між якими виникає ціла низка особистих і майнових сімейних прав та обов`язків. ВС у постанові від 23.05.2018 р. відзначив, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо (Постанова ВС від 23 травня 2018 р., судова справа №766/5046/16-ц, провадження №61- 10741св18). Згідно статті 1265 ЦК у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу спадкоємців за законом включаються інші родичі спадкодавця, крім тих, які спадкують в попередніх чотирьох чергах, а також утриманці, які одержують право на спадкування нарівні з родичами спадкодавця, які закликаються до спадкування. При цьому особливістю п`ятої черги є встановлення всередині її своєрідних "підчерг": родичі подальших ступені споріднення закликаються до спадкування за відсутності родичів попередніх ступенів. При цьому наявність у таких родичів права на спадкування за правом представлення згідно ст. 1266 ЦК не означає відсутність у них права на спадкування за ст. 1265 ЦК. Таким чином, у п`яту чергу спадкують наступні родичі спадкодавця: онуки (другий ступінь споріднення); правнуки, прабаба, прадід, племінники (третій ступінь споріднення); двоюрідні брати та сестри, двоюрідні онуки; двоюрідні діди та бабки, двоюрідні брати та сестри (четвертий ступінь споріднення); двоюрідні правнуки, двоюрідні прадіди та прабабки, двоюрідні племінники, двоюрідні дядьки та тітки, троюрідні брати та сестри (п`ятий ступінь споріднення); троюрідні правнуки, троюрідні прадіди та прабабки, троюрідні племінники, троюрідні дядьки та тітки, чотириюрідні брати та сестри (шостий ступінь споріднення). Відповідно до ст. 1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Для ухвалення рішення про усунення від спадкування за ч. 5 ст. 1224 ЦК мають бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, а останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. В п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7 міститься роз`яснення, що правило ч. 5 ст. 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. У постановах ВС від 29.01.2020 р. у справі №205/330/17 та від 23.04.2020 р. у справі №243/7065/18 зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій (Постанова ВС від 29 січня 2020 р., судова справа №205/330/17, провадження № 61-11539св19; Постанова ВС від 23 квітня 2020 р„ судова справа №243/7065/18, провадження №61-11169св19). Закон передбачає абстрактну модель черговості без урахування особливостей стосунків, які можуть скластися в конкретній сім`ї. Саме тому закріплене у ст. 1258 ЦК правило черговості може бути змінене на підставі ст. 1259 ЦК. Зміна черговості одержання права на спадкування - це встановлення іншого, ніж передбачено законом, порядку закликання до спадкування спадкоємців за законом. Положення ст. 1259 ЦК щодо можливості зміни черговості одержання права на спадкування зумовлене ідеєю справедливості та необхідністю стимулювати потенційних спадкоємців до турботливого ставлення до спадкодавця за його життя. Це є одним із видів заохочення у цивільному праві. Цивільним законодавством встановлюється два способи зміни черговості одержання права на спадкування: за домовленістю спадкоємців (договірний) і судовий. Згідно з ч. 2 ст. 1259 ЦК фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як зазначив ВС у постанові від 18.01.2018 р., аналіз ч. 2 ст. 1259 ЦК дає підстави для висновку, що судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування (Постанова ВС від 18 січня 2018 р., судова справа №487/878/16-ц, провадження №61- 994св17) Згідно із п. 5.2 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р., підставами для задоволення позову про зміну черговості одержання права на спадкування є сукупність таких юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання примі\-щення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, за якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний по\-хилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність усіх п`яти зазначе\-них вище обставин. Така позиція щодо наявності зазначених підстав для зміни черговості одержання права на спадкування застосовується і ВС (постанова ВС від 18 липня 2018 р., судова справа №713/1528/16-ц, провадження №61-20208св18; постанова ВС від 18 січня 2018 р., судова справа №487/878/16-ц, провадження №61-994св17; постанова ВС від 08 серпня 2018 р., судова справа №592/515/17-ц, провадження №61-9790св18). У постанові від 20 червня 2018 року у справі №643/1216/15-ц, провадження № 61-6924св18 КЦС ВС зазначив наступне. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного склад осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги. Таким чином, з`ясувавши характер спірних правовідносин (предмет та підставу позову), можливості порушення права позивачки та його захисту в обраний нею спосіб; з`ясувавши характер, суть та підстави заявлених позивачем вимог, норми права, якими вони регулюються, давши належну правову оцінку долученим доказам у їх сукупності,- суд приходить до переконання про підставність пред`явлених позовних вимог, а відтак, про необхідність їх задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved