Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, якою просить розірвати шлюб, укладений 17.05.1997 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований відділом ДРАЦ по м. Стаханову Луганської області, актовий запис №173 та поділити спільне майно подружжя, визнавши за [PERSON] право приватної власності на квартиру [ADDRESS] , загальною житловою площею 44,4 кв.м., загальною площею 64,4кв.м. Позовна заява мотивована тим, що 17.05.1997 між сторонами укладений шлюб, який зареєстрований відділом ДРАЦС по м. Стаханову Луганської області, актовий запис 3173. Під час шлюбу народилось двоє дітей, із них неповнолітня [PERSON] , [INFO] . Фактично сім`я припинила своє існування, збереження шлюбу між подружжям неможливо. Позивач з відповідачкою подружні відносин не підтримує більше року, кожен маж різні погляди на сімейне життя і виконання подружніх обов`язків, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що збереження шлюбу суперечить його інтересам та є перешкодою у реалізації прав останнього. Крім того, позивач зазначає, що на час звернення до суду спор щодо спільного майна у сторін не має. За час перебування у шлюбі сторонами придбано у власність нерухоме майно, а саме трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] за договором міни від 11.10.2013. Враховуючи те, що дружина позивача проживає у квартирі разом із дітьми, в тому числі і з неповільною донькою, тому є підстави при поділу спільного майна подружжя для відступу від рівності часток та визнання права особистої власності на квартиру за відповідачкою. \~ \~ \~ \~Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувалися. Ухвалою судді визначено вказану справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що позовну вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту\~ст.\~12\~ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України\~на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. \~ \~ \~ \~Так, судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 17.05.1997 сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану м. Стаханов, Луганської області, актовий запис № 173, що вбачається із свідоцтва про укладання шлюбу, [NUMBER] від 17.05.1997. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . \~ \~Шлюбно-сімейні\~відносини сторони\~не підтримують,\~спільного господарства\~не ведуть, примирення\~між сторонами\~неможливе, шлюб існує формально. Відповідно до правил ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як зазначено текстом вище, відповідач визнав позовні вимоги, в тому числі, і в частині розірвання шлюбу. Відповідно до\~статті 51 Конституції України,\~статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач, скориставшись даним правом, звернулася до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Положеннями ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України\~визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, сім`я існує формально, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, відсутні спільні інтереси, спору між сторонами щодо спільно нажитого майна подружжя, проживання та виховання дитини, не вбачається. Згідно з ч. 2\~ст. 114 Сімейного кодексу України,\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3\~статті 115 Сімейного кодексу України\~передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки сім`я позивача розпалась, підстав для примирення або поновлення сім`ї не встановлено, тому вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. Далі, позивач також просить поділити спільне майно подружжя, визнавши за [PERSON] право приватної власності на квартиру [ADDRESS] , загальною житловою площею 44,4 кв.м., загальною площею 64,4кв.м. Відповідно до правил ч.3 ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог в частині поділу майна подружжя суду надано: довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 08.05.2024. \~ Доказів, які б підтверджували зареєстроване право власності на спільне майно подружжя, інші правовстановлюючі документи, суду взагалі не надано. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд ст.13 ЦПК України). Визнання відповідачем позовної вимоги в цієї частині позову, не є підставою для її задоволення, оскільки це суперечить закону в розумінні положень Глави 5 ЦПК України. Крім того, позивач у позові зазначає, що на час звернення до суду спору щодо спільного майна у сторін не має. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Отже, при відсутності спору щодо поділу спільного майна подружжя, визнання відповідачем вимог позову, не вбачається наявність спору між сторонами, спірних правовідносин, тобто порушених, невизнаних або оспорюваних свобод чи законних інтересів позивача, в розумінні ст.ст.4,5 ЦПК України. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши надані\~позивачем документи на підтвердження позовних вимог в частині поділу майна подружжя, суд вважає, що вимоги позову не підтверджені належними, достовірними та достатніми \~доказами,\~які у\~своїй сукупності\~дали б\~змогу суду\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування в частині поділу майна подружжя, а тому у суду відсутні правові підстави для задоволення такої вимоги, відповідно позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до правил ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial