Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

22 березня 2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов вказаний позов, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за Договором №436585-КС-001 про надання кредиту від 16 листопада 2021 року, що становить 64\~307,38 грн., яка складається з : суми прострочених платежів по тілу кредиту 32\~647,22 грн., суми прострочених платежів по процентах 31\~660,16 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 листопада 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №436585-КС-001. За яким ТОВ «Бізнес Позика» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 36000,00 гривень, а [PERSON] зобов`язалася протягом 24 тижнів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 0,865875 % в день. ТОВ «Бізнес Позика» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 36000,00 гривень. Відповідач неналежним чином виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 64\~307,38 грн., яка складається з : суми прострочених платежів по тілу кредиту 32\~647,22 грн., суми прострочених платежів по процентах 31\~660,16 грн. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та роз`яснено сторонам процесуальні права. 18 червня 2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Палій А.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає, що відповідач не заперечує та не відмовляється сплачувати тіло кредиту відповідно до кредитного договору № 436585-КС-001. Ще до початку війни в Україні, [PERSON] сплачувала вчасно тіло кредиту відповідно до розрахунку заборгованості позивачу. В подальшому 10 лютого 2022 року адвокатом палій А.В. в інтересах [PERSON] на адресу позивача направлено заяву про реструктуризацію боргу за кредитним договором № 436585-КС-001, оскільки у відповідача виникли матеріальні труднощі у сплаті кредиту. Проте, відповіді на вказану заяву позивач не надав. В подальшому 24 лютого 2022 року почалось вторгнення РФ в Україну і [PERSON] виїхала за межі України, залишилась без роботи. На сьогоднішній день перебуває за межами України в Польщі та перебуває в декретній відпустці за доглядом за дитиною. Крім того, в Україні станом на лютий 2022 року діяли карантинні обмеження встановленого Кабінетом Міністрів на всій території України з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби COVID-19. Позивач нарахував відсотки за прострочення платежів майже як і тіло кредиту, тобто в 2 рази у розмірі 31\~660,16 грн. Відповідач не отримувала від позивача жодних вимог щодо досудового врегулювання спору. Крім того, [PERSON] не заперечує проти сплати боргу за тілом кредиту, але позивач не йде на добровільне вирішення питання, для часткового погашення заборгованості за кредитним договором з урахуванням перебуванням відповідача в декретній відпустці. 20 червня 2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, згідно якої зазначає, що боржник частково виконував свої зобов`язання за кредитним договором, відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] здійснила часткову оплату за договором №436585-КС-001 на загальну суму 26\~429,04 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Відповідач у відзиві на позовну заяву не пояснює чому на його думку розрахунок, який до позовної заяви був доданий позивачем, є начебто необґрунтованим, та таким, що начебто не узгоджується з матеріалами справи. Позивач не нараховував відповідачу жодну пеню чи штрафи, а просить суд стягнути з відповідача лише заборгованість по тілу, процентам, та комісії за надання кредиту, які були нараховані відповідно до умов кредитного договору. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Натомість представника позивача подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти винесення судом заочного рішення в справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Заяв чи клопотань до суду не направила. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що встановлено, що 16 листопада 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №436585-КС-001, згідно умов якого ТОВ «Бізнес Позика» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 36000,00 гривень, а [PERSON] зобов`язалася протягом 24 тижнів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 0,865875 % в день, а також сплатити комісію за надання кредиту у розмірі 5400,00 грн. ТОВ «Бізнес Позика» виконав своє грошове зобов`язання та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 36000, 00 грн. Вказана обставина підтверджується довідками від 15 березня 2024 року, виданими ТОВ «ФК «Елаєнс». Згідно п. 5 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 3, 6 ст. 11Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цьогоЗакону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цьогоЗакону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно вимог\~ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог\~законів України\~«Про електронні документи та електронний документообіг»\~та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного право-чину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмо-вою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч. 12\~ст. 11 цього Закону України\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у строк, передбачений у зобов`язанні та відповідно до вимог закону. За змістом\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатили процентів, належних йому відповідно ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом вимог\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунто-ваності своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у\~статті 129 Конституції України. Відповідно ч. 3-4\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами ч. 1, 3\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~\~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.Згідно зі\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. В свою чергу,\~у ст. 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України\~передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (постанова Верховного Суду\~\~від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17). Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослід-ження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. У частині 3\~статті 2 ЦПК України\~однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у\~статті 12 цього Кодексу. Встановлено, що договір про надання кредиту №436585-КС-001 від 16 листопада 2021 року були підписані відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора відповідно G-5167. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Сторонами по справі не заперечується той факт, що відповідач здійснила часткову оплату за договором №436585-КС-001 на загальну суму 26\~429,04 грн., що підтверджується інформаційними довідками за вих. № 287/06 від 19 червня 2024 року про сплату грошових коштів [PERSON] у розмірі 6608,63 грн., №288/06 від 19 червня 2024 року у розмірі 6620,41 грн., №285/06 від 19 червня 2024 року у розмірі 6600,00 грн. В подальшому, [PERSON] неналежним чином виконувала грошове зобов`язання, тому у неї виникла заборгованість за Договором №436585-КС-001 про надання кредиту від 16 листопада 2021 року, що становить 64\~307, 38 грн., яка складається з : суми прострочених платежів по тілу кредиту 32\~647, 22 грн., суми прострочених платежів по процентах 31\~660,16 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом станом на 11 березня 2024 року. Оскільки розмір заборгованості за використаними кредитними коштами підтверджено уповноваженою банком особою у вищезазначеному розрахунку та відповідачем не оспорюється, підстави сумніватися в дійсності наведеної в розрахунку інформації в частині використаних відповідачем кредитних коштів, у суду відсутні. Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованої заборгованості за кредитом, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Тому суд вважає, що з\~\~ [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 64\~307, 38 грн. Згідно ч. 1. ст. 133, ч.1 та п. 1 ч. 2 \~ст.141 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З платіжної інструкції №1762 від 19 березня 2024 року вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «Бізнес Позика» сплатило судовий збір у розмірі 2422, 20 грн. Пред`явлений позов задоволений. Тому, з\~\~ [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2422, 20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved