Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свою заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що з відповідачем мала стосунки та спільно проживала, внаслідок чого сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач та діти є внутрішньо переміщеними особами, проживають разом за адресою [ADDRESS] . Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач на утримання дітей коштів не надає. На момент звернення між сторонами не досягнуто згоди щодо стосовно обов?язку відповідача утримувати дітей, у зв`язку з швидкими темпами зростання цін позивач не може самостійно задовольнити потреби дітей у забезпеченні їжею, одягом, ліками засобами гігієни. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення дітьми повноліття. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 20 червня 2024 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не надав, з заявами та клопотаннями до суду не звертався, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 вересня 2021 року Мелітопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] народилась [INFO] та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 березня 2019р. Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] народилась [INFO] та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки від 18.03.2024р. № 7107-5003168969 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] має зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] . Фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Згідно довідки від 23.03.2024р. № 7107-5003182462 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] має зареєстроване місце проживання: Запорізька область, с. Кирпичне. Фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Згідно довідки від 22.03.2024р. № 7107-5003182431 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] має зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] . Фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Статтями 8,11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до\~ч.1,2\~ст.\~183\~СК України\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у частці від доходу відповідача в розмірі 1/3 частини доходу (заробітку). Відповідач порушив вимоги ст. 180 СК України усунувся від свого обов`язку по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, тому з нього належить стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи вимоги ст. 430 ЦПК України, належить допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення платежу за 1 місяць. Суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого при подачі заяви була звільнена позивач, який становить 1211,20 грн. та розрахований відповідно до Закону України «Про судовий збір» станом на час звернення до суду з позовною заявою.

Outcome: approved