Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

15 березня 2024 року ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНР» звернулось до Солонянського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. (а.с.1-3) Ухвалою судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2024 року дану позовну заяву було передано за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. (а.с.23) В обґрунтування позову зазначено, що 23 серпня 2022 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 23.08.2022-100000182. Згідно з умовами договору відповідачу було надано кредит у розмірі 5 000 грн. строком на 42 дні зі сплатою процентів. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язується повернути позику, сплатити проценти за користування позикою та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. В свою чергу [PERSON] свого зобов`язання не виконав у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 10 600 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5 000 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 5 600 грн. У зв`язку з вищевикладеним позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаним договором в загальній сумі 10 600 грн., а також судові витрати по справі. (а.с.1-3) З урахуванням того, що згідно ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2024 року було відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та їх представників. (а.с.30) Судове засідання 16 травня 2024 року не відбулось через зайнятість судді в іншому провадженні. У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 06 червня 2024 року. (а.с.34) 17 травня 2024 року від представника позивача надійшла заява про долучення додаткових доказів. (а.с.37) 28 травня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволені позовних вимог ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», посилаючись на те, що кредитний договір №\~23.08.2022-100000182 від 23 серпня 2022 року він не укладав, про його існування дізнався лише після ознайомлення із матеріалами справи. Також відповідачем зазначено, що кредитний договорів був укладений на підставі його документів, які залучені з кредитний договорів, раніше укладених між позивачем та відповідачем. (а.с.40-43) 31 травня 2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач посилається на те, що відповідний кредитний договір був укладений за допомогою електронного підпису відповідача. Також зазначив, що надходження кредитних коштів на банківський рахунок відповідача підтверджується квитанцією про отримання коштів та відповіддю АТ КБ «Приватбанк». (а.с.45-48) В судове засідання 06 червня 2024 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 02 серпня 2024 року. (а.с.51) 02 серпня 2024 року було проведено розгляд справи по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки та СМС повідомлення. Суд враховує, що від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, що свідчить про його обізнаність про існування справи. Враховуючи, що сторони по справі у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що 23 серпня 2022 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 23.08.2022-100000182, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно умов до кредитного договору (оферти) № 23.08.2022-100000182 від 23 серпня 2022 року позивач зобов`язався надати кредитні кошти відповідачу в сумі 5 000 грн. на погоджений умовами Договору строк - до 03 жовтня 2023 року, шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок відповідача. Відповідач в свою чергу зобов`язався повернути суму кредиту та сплатити плату за користування кредитом (проценти), а саме: ставка «Економ» - фіксована незмінна процента ставка у розмірі 2% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процента ставка у розмірі 3% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». (а.с.9 на зв.-14) [PERSON] грошові кошти у розмір 5\~000 грн. отримав, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія квитанції. (а.с.20) Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 23.08.2022-100000182 від 23 серпня 2022 року відповідач за період з 23.08.2022 по 03.10.2022 заборгованість не сплатив, залишок заборгованості становить 10 600 грн., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5 600 грн. - сума заборгованості за відсотками. (а.с.39) Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення грошових коштів за кредитним договором чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 23.08.2022-100000182 від 23 серпня 2022 року в розмірі 10 600 грн., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5 600 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved