Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

20.06.2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою в обґрунтування якої зазначила, що вона та відповідач [PERSON] до 11.09.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них [INFO] народилася спільна дитина - донька [PERSON] . На підставі рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.09.2014 року в цивільній справі № 161/12854/14-ц з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно. На даний час, сума стягуваних з відповідача аліментів на утримання доньки є недостатньо, оскільки у дитини, в силу зростання, збільшилися потреби. Просить суд збільшити розмір аліментів (змінити спосіб), які стягуються з відповідача на її користь на утримання доньки, та стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) на місяць, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дати набрання даним рішенням законної сили та до досягнення донькою повноліття. До початку судового засідання від позивачки надійшло клопотання, в якому вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 23). Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що дійсно його спільна з позивачкою донька проживає разом з нею. Стягувані з нього аліменти він сплачує не регулярно, у зв`язку з чим у нього існує заборгованість по аліменьах. Причиною несплати алментів є його безробіття, а також наявні захворювання. З даного приводу він перебуває на обліку у лікарів, потребує періодичного лікування. Він є працездатним, інших неповнолітніх дітей, утриманців не має. Розмір свого середньомісячного доходу повідомити суду відмовляється. Проте він погоджується, що у зв`язку зі зростанням дитини, донька на даний час має більші потреби у матеріальному забезпеченні, а тому він погоджується сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 1600 грн. на місяць. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони у справі - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, за час якого у них [INFO] народилася спільна дитина - донька [PERSON] . Зазначене підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). Позивачка у зв`язку із одруженням 16.10.2020 року із [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 12). Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.09.2014 року в цивільній справі № 161/12854/14-ц, було вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 07.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5-7). У своєму позові [PERSON] зазначає, що стягувана з відповідача сума аліментів наразі є незначною та недостатньою для задоволення потреб неповнолітньої доньки, а тому просить її збільшити, в тому числі й шляхом зміни способу стягнення аліментів. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Верховний Суд України у своїй постанові від 05.02.2014 року в справі № 6-143цс13 висловив таку правову позицію: «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». Судом встановлено, що відповідач є здоровим, працездатним, на обліку в лікарів не перебуває, інших утриманців не має, розмір його середньомісячної заробітної плати (доходів) суду не відомий. Доказів іншого відповідачем [PERSON] в ході розгляду справи не надано. В свою чергу, суд вважає доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, матеріальний стан позивачки погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітньої доньки. Дитина має потребу в соціальному розвитку та навчанні, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не може забезпечити доньку в повній мірі. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 СК України, передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сума аліментів, яка стягується на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.09.2014 року в цивільній справі № 161/12854/14-ц, є недостатньою для належного забезпечення їх потреб, а тому вважає за необхідне їх розмір змінити та стягувати з відповідача на утримання доньки 1/4 частину від всіх видів його заробітку (доходу) на місяць, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та справедливим. В ході розгляду справи [PERSON] не було надано жодних доказів того, що він позбавлений змоги сплачувати аліменти у визначеному позивакою розмірі. Також суд зауважує, що визначення способу присудження аліментів є правом саме їх стягувача, а тому часткове визнання відповідачем позовних вимог про збільшення аліментів у твердій грошовій сумі суд до уваги не приймає. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивачки [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів підлягають до задоволення у повному обсязі Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню саме з моменту набранням даним рішенням законної сили, а не з дня пред`явлення даного позову, а тому відповідна вимога позивачки задоволенню не підлягає. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved