Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

У липні 2023 року позивач звернулась до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Вказує про те, що 04.06.2005 року виконкомом Бучманівської селищної ради Олевського району Житомирської області був зареєстрований шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Від цього шлюбу у сторін є спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Позивачка утримує дитину самостійно. Просила суд стягувати з [PERSON] , [INFO] , (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] , (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 6\~000,00 (шість тисяч) гривень з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07.08.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05.12.2023 року позов було задоволено в повному обсязі. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07.05.2024 року було скасоване заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05.12.2023 року по справі № 367/5764/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та призначено справу до судового розгляду. 18.06.2024 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Вказує, що відповідач також зареєстрований та проживав разом з донькою та позивачем у спільній квартирі за адресою: [ADDRESS] , оскільки іншого житла він немає. Проте, останнім часом позивачка будь-якими методами перешкоджала відповідачу проживати у вказаній квартирі, що призвело до того, що відповідач змушений був орендувати квартиру. Відповідач також як і позивачка, несе обов?язок щодо утримання та виховання дитини. Докази протилежного позивачкою не були додані до позовної заяви. Позивачем не було надано суду будь-яких доказів того, що відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги. Відповідач з моменту звернення позивачкою до суду з позовною заявою, завжди надавав та продовжує надавати грошові кошти на утримання дитини, з саме: безпосередньо сам купує їй одяг та взуття, їжу, вводить її в розважальні заклади, надає в готівковій формі грошові кошти, тощо, що також підтверджується роздрукованою інформацією з онлайн-банкінгу відповідача, з якого вбачається, що 29 жовтня 2023 року відповідач придбав дитині зимові чобітки вартістю 3990 грн., кофтину вартістю 699 грн., канцелярське приладдя вартістю 205 грн., а також дитина відвідала МакДональдз. Також, позивачка зазначає, що вона щомісячно на утримання дитини нібито витрачає не менше 16 000 грн., а саме: 6500 грн. - на харчування, від 3500 грн.- на взуття та одяг, 500 грн. - на навчання, 2205 грн. - на харчування у школі, 2000 грн. - на хореографічну школу, 1500 грн. - на проїзд до школи та хореографічної школи тощо. Однак на підтвердження зазначеного, позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів. Крім того, в період літніх канікул (по 01 вересня 2023 року) дитина перебувала у матері відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , і у вказаний період знаходилася на бабусиному та відповідача повному утриманні. Також, на утриманні Відповідача знаходиться непрацездатна матір [PERSON] . Крім цього, відповідач з 30 січня 2024 року працює на ТОВ «Сек`юріті Норт» і його заробітна плата згідно штатного розпису становить 7 150 грн. Інших доходів відповідач немає. На підставі викладеного просив, задовольнити позов в частині стягнення аліментів у сумі 3\~000 грн. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні висловив заперечення щодо позовних вимог, просив задовольнити позов частково. Суд, заслухавши думку учасників процесу,дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.06.2005 року виконкомом Бучманівської селищної ради Олевського району Житомирської області був зареєстрований шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , актовий запис №1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Під час перебування у шлюбі народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Станом на сьогодні сімейне життя між подружжям фактично припинене, спільне господарство не ведуть. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 04.12.2023 року, шлюб між сторонами було розірвано. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3---2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1-3 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 СК України. В ході судового розгляду судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 30 січня 2024 року працює у ТОВ «Сек`юріті Норт» на посаді охоронника віддфлу охорони з заробітною платою згідно штатного розпису -7 150 грн., що підтверджується копією наказу №7-к від 29.01.2024 року. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є працездатним, відповідно до ст. 180 СК України зобов`язаний утримувати свою дитину. При цьому, суд зважає, що обов`язок з утримання дітей покладений на обох батьків. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). При визначенні способу стягнення аліментів суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у твердій грошовій сумі за вибором позивача. При цьому суд враховує те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей і відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своєї дитини. Так, аналізуючи зібрані докази, враховуючи рівність батьків щодо обов`язку утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, зважаючи на те, що відповідач офіційно працевлаштований, тому суд вважає, за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3 000,00 (три тисячі) гривень з дня подання заяви - 31.07.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . При цьому, суд вважає на необхідне зазначити наступне. За змістом ч. 8 ст. 7, ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Суд звертає увагу обох сторін на те, що для гармонійного та повноцінного розвитку дитини участь обох батьків у вихованні неповнолітніх дітей є важливою. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави також підлягає судовий збір. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України. На підставі ст. 180-182, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial