Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

В серпні 2024 року заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. У заяві вона вказала, що [PERSON] являється її зятем та проживає в с. Долина Чортківського району Тернопільської області. Протягом тривалого часу він вчиняє відносно неї домашнє насильство, поведінка зятя негативно впливає на її здоров`я та працездатність. Після скандалів, сварок, образ та погроз з боку [PERSON] заявниця не може належним чином виконувати свої професійні обов`язки, оскільки зять не контролює свої дії (вчинки). 16 липня 2024 року [PERSON] близько 21:00 год., перебуваючи на території її домогосподарства, яке розташоване за адресою [ADDRESS] в ході сварки, потягнув її за волосся, після чого наніс дерев`яною\~палицею три\~удари по\~лівій руці,\~чим спричинив\~тілесні ушкодження.\~ Внаслідок\~чого викликала працівників поліції, які повідомили зятя про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст. 125 Кримінального кодексу України. Зважаючи на викладене, [PERSON] змушена звернутися до суду з вимогою про застосування щодо [PERSON] обмежувального припису. У судове засідання заявниця [PERSON] подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримує та просить її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 30 серпня 2002 року Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області вбачається, що [INFO] в с. Ягільниця Чортківського району Тернопільської області народилася [PERSON] . З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 16.07.2024 відкрито кримінальне провадження №12024216110000161 за ч. 1 ст. 125 КК України за фактом вчинення кримінального правопорушення: 15.07.2024 близько 21:00 год. [PERSON] , перебуваючи на території домогосподарства, яке розташоване за адресою [ADDRESS] в ході сварки, правою рукою потягнув за волосся [PERSON] , після чого дерев`яною палицею наніс три удари по лівій руці останньої, чим спричинив їй тілесні ушкодження. Згідно з висновком експерта №113 виданого Чортківським районним відділенням судово-медичної експертизи ТОБСМЕ проведено судово-медичну експертизу стосовно [PERSON] та виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на лівому передпліччі та садна на спині. Відповідно до\~ст. 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Україна, як кожна держава учасниця, що ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, взяла на себе негативні та позитивні зобов`язання щодо забезпечення прав і свобод, викладених у Конвенції та протоколах до неї. Це означає, що з одного боку держава зобов`язується утримуватися від порушень прав і свобод людини через дії своїх повноважних осіб (негативні зобов`язання), а з іншого охороняти права і свободи людини від порушення їх з боку приватних осіб (позитивні зобов`язання). Згідно з визнаними Україною міжнародними стандартами насильство в сім`ї виступає грубим порушенням прав людини і посягає на основні соціальні цінності життя людини, честь та гідність, недоторканність та безпеку, власність та приватне життя, а також на право дітей на виховання у сімейному середовищі. Базовим нормативно-правовим актом, що визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно п.п. 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1\~ЗУ «Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству» домашнє\~насильство -діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст.\~3\~ЗУ «Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Згідно п. 2 ч. 1 ст.\~24\~вказаного Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 26 Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно вимог ч. 4 ст. 26 Закону обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Враховуючи положення\~ Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Статтею 21\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. З огляду на те, що заявника слід вважати постраждалою особою у відповідності з вимогами п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», згідно якого особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі, - суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для вжиття спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, а саме видачі обмежувального припису стосовно кривдника. Розділом\~IV\~глави\~13 Цивільного процесуального кодексу України\~визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Статтею 350-6 ЦПК України\~передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~на строк від одного до шести місяців. Враховуючи надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці [PERSON] , яка як жертва домашнього насильства потребує захисту з боку держави. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідності видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] шляхом встановлення тимчасового обмеження прав кривдника та покладення обов`язку, зокрема, встановленого ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved