Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог 07.06.2024 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла згадана позовна заява, в якій представник позивача просить визнати за [PERSON] , право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] в м. Шпола, Звенигородського району, Черкаської області, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , загальною площею 43,8 кв.м., житловою площею 23,7 кв.м., який складається з: житлового будинку А, сараю Б, сараю Д, колодязя №3, огорожі №2, який належав [PERSON] на підставі біржевої угоди (договір) купівлі-продажу житлового будинку, виданої Шполянською товарною біржею 27.05.2002 року №128/02. Аргументи учасників справи. [INFO] в м. Шпола, Звенигородського району Черкаської області помер чоловік позивачки [PERSON] . Позивач є спадкоємець за законом. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований у [ADDRESS] , загальною площею 43,8 кв.м., житловою площею 23,7 кв.м., який складається із: житлового будинку А, сараю Б, колодязя №3, огорожі №2, який належав померлому на підставі біржевої угоди (договір) купівлі продажу житлового будинку, виданої Шполянською товарною біржею 27.05.2002 № 128/02. Ринкова вартість житлового будинку становить 87\~600,00 грн. 05.07.2023 приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Горбачем В.П. було видано позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1 га , кадастровий номер 7125710100:01:002:1280, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] , яке зареєстроване в реєстрі за № 1357, спадкова справа №108/2022. Крім того нотаріус, 09.04.2024, виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальні дії вих. №43/02-31, якою відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташований по [ADDRESS] , у зв`язку з ненаданням документа який би підтвердив дійсність біржевої угоди від 22.05.2002 №128/02 виданої Шполянською товарною біржею. З огляду на такі обставини, позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 12.06.2023 було відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 26.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача у суд не з`явився, про час, дату та місце розгляду був належним чином повідомлений, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника за наявними у справі доказами. Вирішення справи залишили на розсуд суду. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне. Згідно із свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 07.02.1986 виданого утальською сільською радою верхньобуренського району хабаровського краю [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 07.02.1986, про що в книзі реєстрації актів про реєстрацію шлюбів 07.02.1986 року зроблений актовий запис №14. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на « [PERSON] ». (а.с.19). Відповідно до свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] виданого 01.08.2022 Шполянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] помер [INFO] у віці 68 років, про що 01.08.2022 року складно відповідний актовий запис №412. (а.с.20). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 73088950 від 05.07.2023, спадкова справа № 69968552, номер у нотаріуса 108/2022, місце заведення: Черкаська область, Звенигородський район, приватний нотаріус Горбач В.П., дата заведення 28.11.2022; спадкодавець: [PERSON] , дата смерті [INFO] . Тип реєстрації реєстрація видачі свідоцтва про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину № 70892096, дата видачі 05.07.2023, номер у реєстрі нотаріальних дій 1357. Спадкоємець: [PERSON] . Ступінь споріднення- перший член подружжя. Спадкове майно: нерухоме, земельна ділянка, площею 0,01га, кадастровий номер 7125710100:01:002:1280, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, 1/1, [ADDRESS] , свідоцтво видається спадкоємцю першого ступеня споріднення. (а.с. 21). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 73089234 від 05.07.2023, спадкова справа № 69968552, номер у нотаріуса 108/2022, місце заведення: Черкаська область, Звенигородський район, приватний нотаріус Горбач В.П., дата заведення 28.11.2022; спадкодавець: [PERSON] , дата смерті [INFO] . Тип реєстрації реєстрація видачі свідоцтва про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину № 70892238, дата видачі 05.07.2023, номер у реєстрі нотаріальних дій 1358. Спадкоємець: [PERSON] . Ступінь споріднення- перший член подружжя. Спадкове майно: нерухоме, житловий будинок садибного типу. Загальна площа житлового будинку складає 137,9 кв.м., житлова -78,1 кв.м., щ складається із : житлового будинку з верандою та прибудовою, літ. А, а, а2, сарай літня кухня, літ.Б, погріб, літ. п/д, огорожа №1, №2, колодязь №3, номер в РПВН 2756301371020, 1/1, [ADDRESS] , свідоцтво видається спадкоємцю першого ступеня споріднення спадкоємцю першого ступеня споріднення. (а.с. 22). Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , від 07.11.2012 року, інвентаризаційна справа № 4263, реєстровий номер 1-267, виготовленого ЧООБТІ, за адресою: [ADDRESS] розташований житловий будинок, площею 43,8 квадратних метри, житловою площею 23,7 кв.м. Згідно характеристики будівель та споруд, житловий будинок позначений літерою А; господарські будівлі та споруди, які позначені літерами Б сарай, Д сарай, №2 горожа, №3 криниця. (а.с.23-29). Згідно Біржевої угоди (Договору) купівлі продажу житлового будинку від 27.05.2002 року укладеної між Комерційним центром «Торговий дім» «Київська Русь», що діє від імені та в інтересах гр. [PERSON] та Агентством нерухомості «Добробут», що діє від імені та в інтересах [PERSON] , уклали біржову угоду про таке: [PERSON] продав, а гр. [PERSON] купив житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 5. цієї угоди продаж житлового будинку відбувається за 800,00 грн, які покупець сплатив продавцеві в повному обсязі до підписання договору. Відповідно п.6 угоди, покупець [PERSON] набуває право власності на житловий будинок з дня засвідчення (реєстрації) договору Шполянською товарною біржою та після повного розрахунку з продавцем. Відповідно п.12 угоди, відповідно до ст. 227 Цивільного кодексу України договір підлягає обов`язковій реєстрації в Шполянській дільниці БТІ Черкаської області. Біржева угода зареєстрована в реєстрі обліку біржевих угоди від № 128/02. Право приватної власності зареєстровано Шполянським відділком ЧОО БТІ за [PERSON] , і записано в реєстрову книгу 29.05.2002 під номером 1, реєстровий № 267, інвентаризаційна справа №4263 . (а.с.30). Відповідно до довідки комунального підприємства Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації Шполянський відділок від 11.03.2024 №113, станом на 01.01.2013, домоволодіння [ADDRESS] , (Шполянська територіальна громада) Черкаської області, зареєстровано у Шполянському виробничому відділку КП «Черкаське об`єднане бюро технічної інвентаризації» в кн.1 реєстровий № 267 за [PERSON] , на підставі біржевої угоди (договір) купівлі продажу житлового будинку, видана Шполянською товарною біржею 27.05.2002 року №128/02. (а.с. 31). Відповідно до довідки комунального підприємства Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації Шполянський відділок від 11.03.2024 №113 (о), коротка технічна характеристика житлового будинку садибного типу за даними технічної інвентаризації : житловий будинок літера А, матеріали стін будівель та споруд дерев`яні, розмір загальної площі 43,8 кв.м., розмір житлової площі 23.7 кв.м.; сарай літера Б; сарай літера Д; колодязь №3, огорожа №2. У примітках зазначено, що сарай літ. «Д» побудовано. Право власності станом на 01.01.2013 не зареєстровано. (а.с.32). Відповідно до висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки наданої ТОВ «Земельне бюро», дата оцінки 23.04.2024 року, назва об`єкта оцінки житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 43,8 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , ринкова вартість становить 87\~600,00 грн. (а.с. 33-35). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.04.2024 винесену приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Горбачем В.П., вих.№ 43/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа будинку складає 43,8 кв.м., житлова площа 23,7 кв.м., який складається з: житлового будинку, літ.А, сарай, літ. Б, сарай, літ. Д (право власності на який станом на 01.01.2013 року не зареєстровано), колодязь №3, огорожа №2 у зв`язку з ненаданням документа, який би підтвердив дійсність біржевої угоди, виданої Шполянською товарною біржею 22.05.2022 за №182/02, зареєстрована Шполянським відділком Черкаського обласного об`єднання бюро технічної інвентаризації 29.05.2022 в реєстрову книгу від №1 реєстр. 267, щодо підтвердження права власності на житловий будинок за спадкодавцем. Крім цього у постанові зазначено, що згідно матеріалів спадкової справи №108/2022 єдиним спадкоємцем за законом на все майно вищевказаного спадкодавця є дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину у встановлені законодавством строки. Інші спадкоємці, крім [PERSON] , не звертались до нотаріуса. (а.с.36). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~п.1\~ч.2\~ст.\~16\~ЦК України,\~способами захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~можуть бути визнання права. Згідно до п.3. ст.46 Закону України «Про нотаріат», неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Згідно ст.49\~Закону України\~«Про нотаріат»\~нотаріус або\~посадова особа,\~яка \~вчиняє нотаріальні\~дії,\~відмовляє у\~вчиненні нотаріальної\~дії,\~якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає\~вчиненню іншим\~нотаріусом або\~посадовою особою,\~яка вчиняє\~нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням\~про вчинення\~нотаріальної дії\~звернулась особа,\~яка в\~установленому порядку\~визнана недієздатною,\~або уповноважений\~представник не\~має необхідних\~повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Згідно п.4.15 Глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 22.02.2012 року за №282/20595, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Пунктом 11, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Свідоцтво про\~право на\~спадщину видається\~за письмовою\~заявою спадкоємців,\~які прийняли\~спадщину в\~порядку,\~установленому цивільним\~законодавством.\~За наявності\~умов для\~одержання в\~нотаріальній конторі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину вимоги\~про визнання\~права на\~спадщину судовому\~розглядові не\~підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.5\~ЦК України,\~акти цивільного\~законодавства регулюють\~відносини,\~які виникли\~з дня\~набрання ними\~чинності. Акт\~цивільного законодавства\~не має\~зворотної дії\~у часі,\~крім випадків,\~коли він\~пом`якшує\~або скасовує\~цивільну відповідальність\~особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. При цьому, п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності з 01.01.2004 року, визначено, що цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у травні 2002 року, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно ст. 224, 227 ЦК УРСР 1963 року, в редакції від 30.10.1999 року яка була чинною станом на 27.05.2002 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. В той же час, даний кодекс не врегульовував питання купівлі продажу іншого нерухомого майна, яке не відноситься до житла. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно ст. 54 Закону України «Про нотаріат» в редакції станом 20.02.2002, яка була чинною на дату укладння договору купівлі - продажу будівлі від 27.05.2002 року, нотаріуси та посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено обов`язкову нотаріальну форму, а також за бажанням сторін й інші угоди. Відповідно до ст. 55 цього закону , угоди про відчуження жилого будинку, будівництво якого не закінчено, посвідчуються за наявності рішення виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів або відповідної місцевої державної адміністрації про згоду на таке відчуження. Згідно п.\~27\~Інструкції «Про\~порядок вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України»\~затверджено наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~18\~червня 1994\~року №18/5,\~в редакції\~від 17.10.2000\~року,\~яка була\~чинною на\~дату укладання\~договору купівлі\~ продажу\~будівлі від\~12.04.2001\~року,\~нотаріуси посвідчують\~угоди,\~щодо яких\~законодавством встановлено\~обов`язкову\~нотаріальну форму. Відповідно\~до чинного\~законодавства обов`язковому\~нотаріальному посвідченню\~підлягають зокрема - договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування, довічне утримання) жилого будинку, іншого нерухомого майна (статті 227, 242, 244, 426 Цивільного кодексу). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними з підстав недодержання нотаріальної форми» від 28.04.1978 № 3, яка була чинною на дату укладання договору купівлі продажу будівлі від 12.04.2001 року, визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст.\~47\~ЦК УРСР за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. В той же час, згідно п.1.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затверджено Наказ Міністерства юстиції України 07.02.2002 р. N 7/5 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за N 157/6445 в редакції від 07.02.2002, яке було чинним станом на 27.05.2002, реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ). Відповідно до п. 1.6 цього порядку реєстрації підлягають права власності тільки на об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об`єкти. Відповідно до ч.2 ст. 9 ЖК Української РСР у редакції станом на 30.03.2000 року, яка була чинною на дату укладання договору купівлі продажу будівлі від 27.05.2002 року, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України. Відповідно до ч.2 ст. 12 Закону України «Про власність» в редакції від 11.04.1995 року, яка була чинною на дату укладання договору купівлі продажу будівлі від 12.04.2001 року, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно ст.15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу»,\~в редакції\~від 20.02.2002,\~яка була\~чинною станом\~на 27.05.2002,\~біржовою операцією\~визнається угода,\~що відповідає\~сукупності зазначених\~нижче умов: якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її\~учасниками є\~члени біржі; якщо\~вона подана\~до реєстрації\~та зареєстрована\~на біржі\~не пізніше\~наступного за\~здійсненням угоди\~дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. В той же час відповідно до ч.1 ст. 128 ЦК УРСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Верховний Суд у постанові від 21.07.2021 справа № 640/3509/19, зробив висновок,\~що положення статті 227\~ЦК Української\~РСР спрямовані безпосередньо на встановлення форми договору купівлі-продажу житлового будинку. Тобто, правові норми, закріплені цією статтею, мають спеціальний характер по відношенню до відповідних договорів, тоді як стаття 15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» закріплює умови, за наявності яких угоду можна вважати біржовою. З цього випливає, що положення статті 15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» по відношенню до угод про відчуження нерухомого майна житлового призначення мають загальний характер. Тобто, закон спеціальний переважає закон загальний. Таким чином, договір купівлі-продажу (міни) житлового будинку (в нашому випадку квартири), укладений на біржі в простій письмовій формі, може бути визнаний недійсним. Відповідно до\~ч.ч.5,6\~ст.13\~Закону України\~«Про судоустрій\~та статус\~суддів»,\~висновки щодо\~застосування норм\~права,\~викладені у\~постановах Верховного\~Суду,\~є обов`язковими\~для всіх\~суб`єктів владних\~повноважень,\~які застосовують\~у своїй\~діяльності нормативно-правовий\~акт,\~що містить\~відповідну норму\~права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно із п.1,2 ч.3 ст.3. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до\~ч.2\~ст 1223\~ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Із матеріалів справи випливає, що позивачка оформила частину спадкового майна після смерті свого чоловіка [PERSON] , а саме земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , площею 0,1 га, кадастровий номер 7125710100:01:002:1280, та житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 21-22). У той же час нотаріус відмовив в оформленні спадкових прав на житловий будинок із госпдарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , оскільки договір купівлі продажу будинку був укладений на товарній біржі, а дійсність біржевої угоди не підтверджена. Судом встановлено, що між сторонами [PERSON] та [PERSON] мав місце договір купівлі-продажу нерухомого майна від 27.05.2002 року, а саме житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який не був нотаріально посвідчений, як того вимагає частина перша статті 227 ЦК УРСР, але він був письмо укладений та зареєстрований в реєстрі обліку біржевих угод під № 128/02. Відповідно до вимог статті 227 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) ця біржова угода підлягала реєстрації у відповідному Бюро технічної інвентаризації за місцезнаходженням нерухомості. Зазначена вимога, чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, позивачем була виконана та проведена реєстрація отриманого у власність житлового будинку у Шполянському відділку Черкаського обласного бюро технічної інвентаризації, про що свідчить реєстраційне посвідчення від 29.05.2002 року (за реєстровим № 267, в реєстровій книзі №1, зроблено відповідний запис). Зі змісту Біржевої угоди від 27.05.2002 року також слідує, що його сторонами дотримано вимог статті 224 Цивільного кодексу УРС (які діяли на момент виникнення спірних правовідносин) та досягнуто істотних умов, визначених для договору купівлі-продажу, а саме продавець передав майно у власність покупцеві, а покупець прийняв майно і сплатив за нього 800,00 грн. Обидві\~сторони умови\~договору виконали,\~однак нотаріально\~його не\~посвідчили,\~оскільки оформляли\~його на\~біржі,\~тому позивач\~не позбавлений\~права звернутися до суду із позовом про визнання права власності, в тому числі, в порядку спадкування. Спеціальна норма (частина друга статті 15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)) має перевагу над загальними (статті\~47\~та\~227 ЦК УРСР\~1963 року) нормами\~(lex specialis derogat generali). Прийнята пізніше в часі спеціальна норма (частина друга\~статті 15 Закону України «Про товарну біржу»\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин))) має перевагу над загальними (статті\~47\~та\~227 ЦК УРСР\~1963 року) нормами (lex posterior derogat priori) \~Відповідно, укладення договору на товарній біржі унеможливлювало його нотаріальне посвідчення в силу прямої вказівки на це в законі. Такий висновок зробив Верховний Суд у справі від 25.03.2024 № 336/6023/20. Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № справа № 190/1778/22 від 14.02.2024. Відповідач не заперечує проти позовних вимог. Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, суд вважає, що обмеження позивача у оформленні спадщини буде невиправданим втручанням у його приватну сферу і становитиме для нього надмірний тягар та не забезпечить розумний баланс між інтересами сторін. Ураховуючи наявні матеріали справи та встановлені обставини, суд вважає, що позивач будь-яким іншим шляхом не зможе захистити своє право, що унеможливить використати механізм визнання права власності на майно. Суд вважає, що Біржеву угоду від 27.05.2002 року слід вважати дійсною, а [PERSON] , слід вважати таким, якому за життя належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . У той же час, суд зазначає, що господарська будівля, яка позначена літерою «Д» збудована 2003 року. Тобто на момент укладення біржевої угоди 27.05.2002 не була предметом останньої. Право власності до 01.01.2013 року на це майно зареєстровано не було, що підтверджується відповідною довідкою Шполянського відділку «ЧОО БТІ» від 11.03.2024 3113(о). (а.с. 32). Відповідно до\~ч.2\~ст.\~331\~ЦК України\~право власності\~на новостворене\~нерухоме майно\~(житлові\~будинки,\~будівлі,\~споруди тощо)\~виникає з\~моменту завершення\~будівництва (створення\~майна). Якщо\~договором або\~законом передбачено\~прийняття нерухомого\~майна до\~експлуатації,\~право власності\~виникає з\~моменту його\~прийняття до\~експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно з ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до\~п.1\~ч.1\~ст.\~2\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно п.2\~ч.1\~ст.\~4 Закону України «Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державній реєстрації\~прав підлягають речові права на нерухоме майно. Відповідно до\~абз 1\~ч.5\~ст.\~3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя за місцезнаходженням нерухомого майна. Згідно абз 4 ч.5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим -\~третім цієї частини, крім випадку, передбаченого статтею\~31-2 цього Закону, та автоматичної державної реєстрації прав у випадках, передбачених цим Законом. Згідно п.6 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553) державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Згідно ч.5,\~8\~ст.\~39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється. Порядком проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 03 липня 2018 року № 158, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 серпня 2018 р. за № 976/32428, встановлено процедуру проведення технічного обстеження та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельних ділянках відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт (далі - об`єкти), в тому числі господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 500\~ квадратних метрів, збудованих у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року. Відповідна декларація в матеріалах справи відсутня. Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Будь яких дозвільний документів документів на будівництво господарської споруди матеріали справи не містять. Також відсутні документи, які підтверджуються право власності на земельну ділянку під цією садибою. На момент смерті [PERSON] , за спадкодавцем не було зареєстровано право власності на господарську споруду будівлю сараю, яка позначена літерою «Д», у складі садиби за адресою: [ADDRESS] . Позивач не характеризує сарай збудований 2003 року, як самочинне будівництво, та відповідно не просить визнати право власності за ним саме, як самочинно збудоване майно. У той же час будь - яких дозвільних документів на будівництво цього майна не надав. Тому в цій частині позову слід відмовити. Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку захисту права в даному випадку не існує, тому позов потрібно частково задоволенню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить залишити судові витрати на своєму рахунку. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи викладене та

Outcome: partial