Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

10.05.2024 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Єланецької селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 6,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Водяно-Лоринської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, кадастровий номер 4823080700:01:000:0138. За життя спадкодавець склав заповіт від 23.09.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Єланецького районного нотаріального округу Миколаївської області Волошиним В.В., згідно якого заповів вказану земельну ділянку позивачу [PERSON] . Своєчасно, у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України, строк позивач спадщину не прийняв, оскільки не знав про смерть спадкодавця та перебував на лікуванні з діагнозом: дегенеративно-дистрофічне ураження попереково-крижового відділу, хребта, грижа м/х диску Ь5-81, больовий правобічний корінцевий синдром, а тому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, до суду надав клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, заперечень по суті спору не має. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з викладеного, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті за відсутності належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи учасників справи, на підставі наявних у матеріалах справи письмових матеріалів. Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України). Частиною 1ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно із ч. 1ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON] (а. с. 6), після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 6,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Водяно-Лоринської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, кадастровий номер 4823080700:01:000:0138 (а. с. 10). За життя спадкодавець склав заповіт від 23.09.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Єланецького районного нотаріального округу Миколаївської області Волошиним В.В., згідно якого заповів вказану земельну ділянку позивачу [PERSON] (а. с. 7). 30.04.2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Павлової О.В. з метою прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , але отримав відмову у вчиненні вказаної нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для прийнятття спадщини (а. с. 12). З матеріалів справи слідує, що стосовно майна спадкодавця спадкові справи не заводилися (а. с. 31-32). Судом встановлено, що позивач являється спадкоємцем за заповітом [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач своєчасно, у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України, строк спадщину не прийняв, оскільки не знав про смерть спадкодавця та перебував на лікуванні з діагнозом: дегенеративно-дистрофічне ураження попереково-крижового відділу, хребта, грижа м/х диску Ь5-81, больовий правобічний корінцевий синдром. А тому, нині захист його спадкових прав можливий лише в судовому порядку шляхом визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Так, за змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. А як указав Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Судом встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини по поважній причині. Наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини є об`єктивними причинами поважності пропуску строку для прийняття спадщини. Також суд звертає увагу, що право позивача на прийняття спадщини ніким не оспорюється, інші спадкоємці, які б бажали реалізувати свої спадкові права щодо майна спадкодавці відсутні, а тому відмова у позові фактично порушила б законне право позивача на отримання спадкового майна. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Тому, з огляду на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, неможливість позивача в інший спосіб захистити своє невизнане право, вимога позивача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved