Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

Заявник [PERSON] , звернувся до суду із заявою про встановлення факту що має юридичне значення. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що йому виповнилось 60 років і він звернувся із заявою для оформлення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду про призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Після подання необхідних документів, заявнику надійшло рішення Пенсійного фонду про відмову у призначенні пенсії за віком, з тих підстав що відповідно до поданих документів не враховано до стажу період роботи у колгоспі згідно довідки від 01.05.2023 № 102/01-12 з 1981 по 1990(зазначено неповне по батькові) та період роботи за 2001 згідно довідки від 25.04.2023 №231/11(відсутні дані в системі персоніфікованого обліку відомостей про роботу після липня 2000року, який є обов`язковим з 01.07.2000 року. Зазначені обставини позбавляють його, як заявника, змоги в наданні відповідних документів для підтвердження трудового стажу, а тому він змушений звернутися із даною заявою до суду, згідно якої просить встановити факт належності, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , архівної довідки Архівного відділу Корецької міської ради від 01.05.2023 та особового рахунку № [NUMBER] на ім`я " [PERSON] ". Ухвалою від 18.07.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. В судове засідання заявник та його представник, адвокат Жук М.В. не з`явились, подали письмову заяву, про розгляд справи за їх відсутності. Вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в судове засідання не з`явився, надав до суду письмові пояснення по суті справи, вказавши, що виявлені розбіжності в документах можуть бути встановлені у судовому порядку при розгляді заяви та прийнятті законного рішення, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує. Справу просила слухати за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав як джерело права. Положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст.6 та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 Рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року в справі «Голден проти Сполученого королівства»), та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого поряду їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п.12. вказаної вище постанови, суд може встановлювати факти належності документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, іншого документа про трудовий стаж. Судом встановлено наступні обставини. [INFO] народився [PERSON] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 18.06.1963. Згідно паспортних даних [PERSON] , серії [NUMBER] виданий Володимир-Волинським МВ УМВС України у Волинській області 13.11.2001. Як вбачається з копії рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 08.11.2023, [PERSON] не враховано до стажу період роботи у колгоспі згідно довідки від 01.05.2023 № 102/01-12 з 1981 по 1990 (зазначено неповне по батькові) та період роботи за 2001 згідно довідки від 25.04.2023 № 231/11 (відсутні дані в системі персоніфікованого обліку відомостей про роботу після липня 2000року, який є обов`язковим з 01.07.2000, тому було відмовлено у призначенні пенсії за віком Судом встановлено, що з копії архівної довідки, виданої Трудовим архівом Володимирського району Волинської області від 25.04.2023 № 231/11 про стаж роботи в колгоспі ім. Ворошилова с.Турівка Володимир-Волинського району Волинської області, [PERSON] працював з 1990-1994 працював на посаді тракториста, 1995-2000-2001 посада не вказана, інших працівників з прізвищем [PERSON] чи [PERSON] немає. Згідно копії архівної довідки Архівного відділу Корецької міської ради від 01.05.2023 № 102/01-12 та особового рахунку № [NUMBER] , в книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспника за 1981-1990 рр. [PERSON] працював в колгоспі " [INFO] " (СПГ "Нива") с.Козак Корецького району Рівненської області. Також судом встановлено, що копією реєстраційного посвідчення на нерухоме майно, договором купівлі-продажу на нерухоме майно та військовим білетом підтверджується особа [PERSON] . Статтею 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за №1058-ІV визначено умови призначення пенсії за віком, а саме передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема : з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років. Наявність страхового стажу, передбаченого частинами 1-3 ст.26 вказаного Закону, який дає право на призначення пенсії за віком визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії. Уст. 46 Конституції України закріплене право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (ст. 89 ЦПК України). Положеннями ст.ст.80,81 ЦПК України, визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, а саме факт належності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , архівної довідки Архівного відділу Корецької міської ради від 01.05.2023 та особового рахунку № [NUMBER] на ім`я " [PERSON] ". В даному випадку рішення суду не замінює собою документ, який виданий роботодавцем, а лише підтверджує належність такого документу заявнику, що у подальшому надасть йому можливість на виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересі, а також здійснення особистих майнових чи немайнових прав, які належать йому відповідно до положень ст. 46 Конституції України. Враховуючи викладене, на підставі наведеного та

Outcome: approved