Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стяґнути з відповідача на користь позивача суму боргу в загальному розмірі 16413,68 грн., в тому числі основна сума боргу за період з 01.04.2023 по 30.04.2024 в сумі 11250,33 коп., інфляційні втрати на основну суму боргу в сумі 4797,48 грн., 3% річних за користування коштами на основну суму боргу в сумі 365,87 грн., а також судові витрати. При цьому посилається на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] загальною площею 64,80 кв.м. та є членом ОСББ «Наш дім Житомир». Вказаний жилий будинок перебуває на балансі позивача. Відповідач не сплачує внески і платежі на утримання будинку, встановлені рішеннями загальних зборів ОСББ та допустив заборгованість за період з 01.04.2021 року по 30.04.2024 року в сумі 11250,33 грн., що є підставою для стягнення з нього на користь позивача вказаної заборгованості, а також 3% річних та інфляційних втрат. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 01.07.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомленням сторін. 04.07.2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05.07.2024 року відзив відповідача на позовну заяву повернуто відповідачу без розгляду. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Балансоутримувачем жилого будинку по [ADDRESS] є Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім Житомир». Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за місцем проживання у вказаній квартирі. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно статті 162 ЖК УРСР власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-VI від 24.06.2004 року. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Як вбачається зі змісту статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Проте відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно частини шостої статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач має право звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодувати завдані збитки майну, що перебуває у нього на балансі. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності укладеного з відповідачем договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 14.01.2019 року по справі №285/4671/15-ц. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі по тексту - Закон «Про ОСББ») для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та Статутом об`єднання внески і платежі. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону «України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку», витрати на управління багатоквартирним будинком в тому числі включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку та інше. Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку» визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток, якщо рішенням зборів співвласник або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Частиною 3 ст. 12 Закону «Про ОСББ» встановлено, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Згідно ч. 1 ст. 16 Закону «Про ОСББ» об`єднання має право відповідно до законодавства та Статуту об`єднання, зокрема, встановлювати порядок сплати, перелік, розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління, експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 13, 15 ст. 10 Закону «Про ОСББ» на загальних зборах ОСББ «Наш дім Житомир» прийняті рішення, якими встановлено внески на утримання будинку. З наданого позивачем розрахунку, за період з 01.03.2021 року по 30.04.2024 року за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість по внескам на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 11250,33 грн. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. З огляду на вищевикладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач не виконав зобов`язання щодо своєчасної оплати за надані житлово-комунальні послуги (внески з утримання будинку та прибудинкової території), суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за період з 01.03.2021 року по 30.04.2024 року в розмірі 11250,33 грн., а також 3% річних в сумі 365,87 грн. та інфляційні втрати в сумі 4797,48 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved