Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича про вчинення виконавчого напису про стягнення на його користь з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 105960-КС-002 від 26.02.2021 року на загальну суму боргу 60174,15 грн. 26.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, на підставі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, було вчинено виконавчий напис № 43272, яким запропоновано стягнути з [PERSON] невиплачені грошові кошти за кредитним договором № 105960-КС-002 від 26.02.2021 року. Разом з цим, 08.09.2022 року суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 204/457/22 було ухвалено рішення, за яким виконавчий напис №43272 від 26.11.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., яким звернуто стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості у сумі 60174,15 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню. Відтак, позивач звернулась до суду, посилаючись на ст. 1212 ЦК України, оскільки вважає, що товариство набуло безпідставно грошові кошти, які були стягнуті у розмірі 15 484,51 грн. Окрім цього, позивач враховує 3 % річних у розмірі 349,99 грн. та інфляційні збитки у розмірі 1 446,32 грн., що підлягають сплаті відповідачем за прострочення виконання рішення суду. З врахуванням зазначеного, [PERSON] просить суд: - стягнути з ТОВ «Бізнес Позика» на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 17 280,82 грн, стягнуті з останньої в рамках виконавчого провадження № 68007523. 23.06.2023 ухвалою суду було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 15.08.2023 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» було подано зустрічну позовну заяву. 15.09.2023 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» було подано відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому представник зазначив, що позивач не надає належних документів (первинних документів), які б підтверджували факт перерахування приватним виконавцем на користь ТОВ «БІЗПОЗИКА» коштів саме у розмірі 15 484,51 гривень (меморіальних ордерів, платіжних доручень, тощо), а ТОВ «БІЗПОЗИКА» отримало (набуло) від Приватного виконавця за виконавчим провадженням ВП № 68007523 лише 13 713,20 гривень, що підтверджується належними та допустими доказами, наданими відповідачем, кошти в розмірі 15 484,51 гривень, що були заявлені позивачем до стягнення з відповідача згідно із позовною заявою, не можуть бути стягнуті в зазначеному обсязі з ТОВ «БІЗПОЗИКА» в якості безпідставно набутих коштів. Відтак, вищезазначеним підтверджується і, на думку відповідача, обов`язково повинно бути враховано судом при винесенні судового рішення, що у разі задоволення ним позовних вимог позивача (в частині стягнення безпідставно набутих відповідачем грошових коштів) безпідставно набутими коштами в розумінні норм статті 1212 ЦК України можуть вважатись лише ті кошти, які дійсно та фактично були отримані ТОВ «БІЗПОЗИКА», тобто, лише в сумі, яка не перевищує 13 713,20 гривень, адже грошової суми в розмірі 15 484,51 гривень, відповідач від приватного виконавця не отримував, а інше не доведено позивачем належними та допустимими доказами. Окрім цього, зазначено, що для виникнення між позивачем та відповідачем цивільних правовідносин щодо повернення останньому грошових коштів, які були отримані позивачем внаслідок примусового виконання виконавчого напису (безпідставно набуті кошти), на підставі статей 11, 530 та 1213 ЦК України, має бути в даному випадку, насамперед, волевиявлення з боку саме позивача - шляхом його звернення до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів у відповідній сумі, внаслідок чого у позивача б виник цивільно-правовий обов`язок перед відповідачем із сплати відповідної грошової суми на користь останнього лише починаючи з дня закінчення встановленого ст. 530 ЦК України семиденного строку, який слід відраховувати з моменту відповідної вимоги позивача. На безумовну необхідність такої вимоги з боку позивача вказує і та обставина, що без її звернення до відповідача з відповідною вимогою останній взагалі позбавлений можливості виконати норми статті 1213 ЦК України - адже відповідачу до того моменту невідомі ані суми, які позивач вимагає сплатити, ані порядок їх сплати (готівкою або в безготівковому порядку), включаючи і банківські реквізити, по яких слід відповідач має сплатити грошові кошти у вигляді безпідставно набутих відповідачем коштів. З врахуванням зазначеного, представник товариства просив відмовити в задоволенні клопотання. 22.01.2024 ухвалою суду зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» було залишено без руху. 05.02.2024 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» було виправлено недоліки зазначені в ухвалі суду від 22.01.2024. 25.03.2024 протокольною ухвалою суду було прийнято зустрічну позовну заяву, яка була виправлена, на підставі ухвали суду від 22.01.2024. Так, з зустрічної позовної заяви вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулось до суду з вимогами до [PERSON] . В обгрунтування зустрічної позовної заяви зазначено, що кредитний договір між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] було укладено 26 лютого 2021 року. Зазначений Договір був укладений в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА», через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця - https://my.bizpozyka.com/. Укладення Договору підтверджується візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного Договору про надання кредиту № 105960-КС-004 від 26.02.2021р. Відповідно до п.1 Договору, Кредитодавець надає Позичальникові кредит у розмірі 30 000,00 грн., строком на 16 тижнів - до 18.06.2021 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,72704195% в день (фіксована ставка), із сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 3 000,00 грн. 26.02.2021р. ТОВ «БІЗПОЗИКА» (через партнера ТОВ «ФК «Елаєнс» (ТМ FONDY), з яким укладено договір № 41084239_14/12/17 від 14.12.2017р. про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку), та який має ліцензію НБУ на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків №21 від 20.11.2014р.) видало [PERSON] . Кредит у розмірі 30 000,00 грн. двома платежами в розмірі 10 000,00 гривень та 20 000,00 гривень) на картковий рахунок, вказаний нею в особистому кабінеті, що підтверджується: витягом з анкети клієнта [PERSON] ; двома квитанціями платіжної системи ТОВ «ФК «Елаєнс» (ТМ FONDY) від 26.02.2021р. за №№ 379678310 та 379678124; двома довідками ТОВ «ФК «Елаєнс» (ТМ FONDY) від 03.08.2023р. про успішне перерахування 26.02.2021р. двох платежів в загальній сумі 30 000,00 грн. (в сумі 10 000,00 грн. та в сумі 20 000,00 грн.) на карту отримувача, чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі. 26 квітня 2021 року [PERSON] уклала з ТОВ «БІЗПОЗИКА» Додаткову угоду 1 до Договору про надання кредиту № 105960-КС-002 від 26.02.2021р. Додаткова угода 1 укладена в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами, через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця - https://my.bizpozyka.com/. Укладення Додаткової угоди 1 підтверджується візуальною формою послідовності дій, щодо укладення зазначеної електронної Додаткової угоди 1 від 26.04.2021р. до Договору про надання кредиту № 105960-КС-002 від 26.02.2021р. Внаслідок укладення Додаткової угоди 1: сума Кредиту була збільшена на 15 000,00 грн. (пункт 2.1. Додаткової угоди 1); після збільшення суми Кредиту загальна сума отриманого та неповернутого Позичальником кредиту склала 34 608,91 грн. (тридцять чотири тисячі шістьсот вісім гривень 91 копійка) - пункт 2.2. Додаткової угоди 1;строк Кредиту був продовжений на 115 днів, а термін дії Договору (строк повернення Кредиту) був продовжений до 11.10.2021р. (пункти 3 та 4 Додаткової угоди 1);за надання додаткового кредиту з Позичальника підлягає сплаті комісія в розмірі 2 250,00 грн. (пункт 6 Додаткової угоди 1); з дати укладення Додаткової угоди було встановлено новий Графік платежів (пункт 7 Додаткової угоди 1). 26.04.2021 р. позивач видав відповідачу додатковий Кредит у розмірі 15 000,00 грн., на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується витягом з анкети клієнта та платіжним дорученням № 27353 від 26.04.2021р., виконаним (проведеним) АТ КБ «ПРИВАТБАНК», чим виконав свої грошові зобов`язання за Додатковою угодою 1 своєчасно та в повному обсязі. Відтак, до теперішнього часу заборгованість [PERSON] перед ТОВ «БІЗПОЗИКА» за Кредитним договором була погашена (з урахуванням платежів, здійснених в рамках виконавчого провадження ВП № 68007523) лише частково - в розмірі 55 402,52 грн. ( Відповідачем - в сумі 41 689,32 грн. та приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Юрієм Олександровичем - в сумі 13 713,20 гривень (в рамках виконавчого провадження ВП № 68007523), що підтверджується: Інформаційними довідками ТОВ «Платежі онлайн» ТМ Platon від 02.08.2023р. за № № 558/08, 559/08, 560/08, 561/08, 562/08, 563/08, 564/08 та 565/08 (графа «Опис») це була оплата кредиту в загальній сумі 41 689,32 грн. згідно договору № 2860600321, де 2860600321 - РНОКПП відповідача; платіжними інструкціями № 18284 від 08.02.2022р. та № 11246 від 12.08.2022р., виконаними АТ «СЕНС БАНК», у відповідності з якими Приватним виконавцем Лисенком Ю.О. на користь ТОВ «БІЗПОЗИКА» були здійснені два платежі на загальну суму 13 713,20 гривень (відповідно, 08.02.2022р. - в розмірі 4 652,25 грн. та 12.08.2022р. - в розмірі 9 060,95 грн.), в рамках виконавчого провадження ВП № 68007523 та в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитним договором, внаслідок чого були порушені права позивача, встановлені Договором. З врахуванням зазначеного, представник ТОВ «Бізнес позтика» у зустрічній позовній заяві просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», а саме: - заборгованість за Договором про надання кредиту № 105960-КС-002 від 26 лютого 2021р. в розмірі - 59 524,15 грн. , з яких: заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 31 065,79 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 28 458,46 грн.; - суму судового збору у розмірі 2 147,20 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000,00. Позивач за первісною позовною заявою та відповідач за зустрічною позовною заявою в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток та розміщенням інформації про розгляд справи на офіційному сайті Печерського районного суду м. Києва. Разом з цим, в матеріалах справи наявна заява від [PERSON] про розгляд справи у її відсутність та у прохальній частині позову остання зазначила, що підтримує вимоги. Представник відповідача за первісною позовною заявою та представник позивача за зустрічною позовною заявою в судове засідання з`явився, подав заяву про розгляд справи без фіксування технічними засобами. Треті особи за певірсною позовною заявою в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток та розміщенням інформації про розгляд справи на офіційному сайті Печерського районного суду м. Києва. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникненні обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно достатті 1212 ЦК Україниу такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20. Враховуючи вищевикладене, та те, що правові підстави набуття відповідачем ТОВ «Бізнес Позика» грошових коштів у сумі 13 713,20 гривень, що стягнуті з [PERSON] в погашення боргу за виконавчим документом, на підставі виконавчого напису нотаріуса, який рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.09.2022 року у справі №204/457/22, що набрало законної сили, визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, то суд дійшов висновку, що отримані відповідачем кошти саме в розмірі 13 713,20 гривень підлягають поверненню позивачу відповідно до вимог статті 1212 ЦК України. Однак не підлягають задоволенню сума у розмірі 1 771,31 грн., оскільки вона не була фактично отримана товариством, а тому дана сума відносяться до витрат виконавчого провадження. Щодо стягнення з товариства трьох процентів річних та інфляційних втрати, то суд погоджується з доводами представника товариства щодо того, що позивач в своїй позовній заяві наводить лише формули розрахунку зазначених сум, про стягнення з відповідача яких вона просить суд та остаточні суми трьох процентів річних (349,99 грн.) та інфляційних втрати (1 446,32 грн.). При цьому, саме розрахунок зазначених сум у вигляді застосування вказаних формул із проставленням в ньому всіх цифрових складових частин, на підставі яких позивачем були застосовані вказані формули (кількість днів, первісні суми грошових коштів, від розміру яких здійснюється нарахування, тощо) в тексті позовної заяви позивачем взагалі не наводиться. Таким чином, дані вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими. За таких обставин справи, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових підстав для часткового задоволення позову [PERSON] і стягнення з ТОВ «Бізнес Позика» на користь [PERSON] коштів у сумі 13 713,20 гривень, відповідно до вимог статті 1212 ЦК України, оскільки підстава, на якій вони були отримані відповідачем, відпала. Відтак, [PERSON] було заявлено вимогу про стягнення з товариства грошової суми в розмірі 17 280,82 гривень, а підлягає стягненню лише сума, що фактично надійшла на товариство в сумі 13 713,20 гривень, а тому судовий збір повинен бути стягнений в сумі 961,14 грн. Щодо зустрічних позовних вимог, суд, дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачем за зустрічним позовом, приходить до висновку про наявність підстав щодо задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного. Так, судом було встановлено, що кредитний договір між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] було укладено 26 лютого 2021 року. Зазначений Договір був укладений в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА», через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця - https://my.bizpozyka.com/. Укладення Договору підтверджується візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного Договору про надання кредиту № 105960-КС-004 від 26.02.2021р. Відповідно до п.1 Договору, Кредитодавець надає Позичальникові кредит (у розмірі 30 000,00 грн, строком на 16 тижнів - до 18.06.2021року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,72704195% в день (фіксована ставка), із сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 3 000,00 грн. 26 квітня 2021 року [PERSON] уклала з ТОВ «БІЗПОЗИКА» Додаткову угоду 1 до Договору про надання кредиту № 105960-КС-002 від 26.02.2021р. Додаткова угода 1 укладена в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами, через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця - https://my.bizpozyka.com/. Укладення Додаткової угоди 1 підтверджується візуальною формою послідовності дій, щодо укладення зазначеної електронної Додаткової угоди 1 від 26.04.2021р. до Договору про надання кредиту № 105960-КС-002 від 26.02.2021р. Внаслідок укладення Додаткової угоди 1:сума Кредиту була збільшена на 15 000,00 грн. (пункт 2.1. Додаткової угоди 1);після збільшення суми Кредиту загальна сума отриманого та неповернутого Позичальником кредиту склала 34 608,91 грн. (тридцять чотири тисячі шістьсот вісім гривень 91 копійка) - пункт 2.2. Додаткової угоди 1;строк Кредиту був продовжений на 115 днів, а термін дії Договору (строк повернення Кредиту) був продовжений до 11.10.2021р. (пункти 3 та 4 Додаткової угоди 1);за надання додаткового кредиту з Позичальника підлягає сплаті комісія в розмірі 2 250,00 грн. (пункт 6 Додаткової угоди 1);з дати укладення Додаткової угоди було встановлено новий Графік платежів (пункт 7 Додаткової угоди 1). Відтак, станом на дату подання цієї зустрічної позовної заяви, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «БІЗПОЗИКА», а відповідно й загальний розмір грошових вимог Кредитодавця до позичальника за Договором про надання кредиту № 105960-КС-002 від 26.02.2021р. (без врахування коштів які надійшли в рамках виконавчого провадження № 68007523) складає грошову суму в розмірі 59 524,15 грн., з яких: заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 31 065,79 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 28 458,36 грн. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина першастатті 1056-1 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог частини першої статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконала, а тому станом на день розгляду справи, в останньої наявна заборгованість, яку остання не спростувала та не надала своїх розрахунків та заперечень щодо її відсутності або невірності розрахунку товариства. З врахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, про задоволення зучтрінчої позовної заяви та стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес позика» за Договором про надання кредиту № 105960-КС-002 від 26 лютого 2021р. заборгованість у розмірі - 59 524,15 грн., яка складється з заборгованісті за отриманим та неповернутим кредитом - 31 065,79 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 28 458,46 грн., однак, з врахуванням вимог ч. 12 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. За вказаних обставин підлягає стягненню з [PERSON] судовий збір на користь ТОВ «Бізнес позика» у розмірі 1 660,05 грн. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач за первісним позовом безпідставно набув кошти не повернув їх та доказів протилежного суду не надав, а тому заявлені позовні вимоги первісним позивачем необхідно частково задовольнити та стягнути з відповідача ТОВ «Бізнес позика" на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 13 713,20 грн. В свою чергу за неналежне виконання умов кредитного договору № 105960-КС-002 від 26 лютого 2021р. з відповідача [PERSON] за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом ТОВ «Бізнес позика» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 59 524,15 гривень. Разом з цим, згідно з ч. 12. ст. 265 ЦПК України - у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму. Враховуючи вимоги ч. 12 ст. 265 ЦПК України з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» підлягає стягненню сума у розмірі 45 810, 95 грн. (59 524,15 - 13713,20 = 45 810,95 грн.). Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи належить витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Згідно з п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону № 5076 до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97). Щодо стягнення судови витрат на правовову допомогу, які були заявлені ТОВ «Бізнес позика» у зустрічній позовній заяві, а саме стягнення витрат у розмірі 4 000,00 грн. за підготовку зустрічної позовної заяви, суд не вбачає підстав для їх стягнення, оскільки представник позивача за зустрічною позовною заявою не надав суду належних підтверджуючих докуменітв таких витрат, а саме: квитанції, розрахунку витрат та акту приймання виконаних робіт.

Outcome: partial