Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Голосіївського районного суду міста Києва з заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має неповнолітніх дітей. В обґрунтування заяви зазначили, що 07.09.2013 вони зареєстрували шлюб. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними не склалося, фактично шлюбні відносини припинено та спільне господарство не ведеться з січня 2023 року. Їх сімейні стосунки не склалися через суттєві розбіжності в характерах, які не дали можливість зберегти сім`ю. На даний час вони не проживають разом, адже не мають бажання продовжувати подальше подружнє життя, вести спільне господарство та спільний бюджет, оскільки це призводить лише до непорозумінь та сварок, що негативно відображається на вихованні спільної дитини. За таких обставин вони вважають, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Між ними вирішено усі майнові питання та відсутні майнові претензії. 29.01.2024 вони уклали нотаріально посвідчений договір про утримання та участь у вихованні дитини. Просили розірвати шлюб між ними. Заявники в судове засідання не з`явились. До початку розгляду справи надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Представник заявника [PERSON] - адвокат Куркіна Ірина Сергіївна подала заяву про розгляд справи за її відсутності. 21.05.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі і призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07.09.2013, актовий запис №8, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 07.09.2013. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 08.02.2020. 29.01.2024 [PERSON] та [PERSON] уклали нотаріально посвідчений договір, в якому врегулювали питання про утримання та участь у вихованні дитини. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 ст. 293 ЦПК України передбачена можливість вирішення судом у порядку окремого провадження питання про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя, яке має дітей, на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (ч. 1-3 ст. 109 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені та спільне господарство не ведеться. Заявниками врегульовані питання про те, з ким з них буде проживати неповнолітній син, яку участь у забезпеченні умов їх життя братиме батько, який проживає окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини. Відтак, заявниками дотримані всі передбачені законом вимоги для розгляду їх спільної заяви про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх неповнолітніх дітей. Враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася, спільне господарство не ведеться, примирення між сторонами не можливе, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, суд приходить до висновку про задоволення заяви про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати заявникам не відшкодовуються.

Outcome: approved