Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

Адвокат Підгайна В.В. в інтересах [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаною вище заявою. Посилалась на те, що батьком її довірительки [PERSON] є [PERSON] , [INFO] , громадянин України. [INFO] [PERSON] помер в м.Донецьк Донецької області, Україна. Однак її довірителька не може зареєструвати смерть батька в органах реєстрації актів цивільного стану в Україні та оформити спадщину після його смерті, оскільки він помер на тимчасово окупованій території України. Просила встановити факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] на тимчасово окупованій території України в м.Донецьк Донецької області, Україна. Судовий розгляд відбувався у відсутність учасників справи. У прохальній частині заяви представник заявниці адвокат Підгайна В.В. просила розглядати справу у її відсутність. Представник заінтересованої особи Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про причини неявки не повідомив. Жодних заяв, клопотань до суду не подав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява [PERSON] обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що батьками заявниці [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст.317 ЦПК України, заяву про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подано родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Як вбачається із копії лікарського свідоцтва про смерть №938 від 30.01.2024, виданого Республиканским бюро судебно-медицинской экспертизы ДНР, [PERSON] , [INFO] помер [INFO] в м.Донецьк (а.с.5,11). 30.01.2024 Кировским отделом ЗАГС Донецкого городского управления юстиции Министерства юстиции Донецкой Народной Республики видано свідоцтво про смерть\~ [PERSON] (а.с.10). Пунктом 5 ч.2 ст.293 та ст.315, ст.317 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Як було встановлено судом, заявниця [PERSON] має намір прийняти спадщину після смерті батька. Втім заявниця не може зареєструвати смерть батька в органах реєстрації актів цивільного стану в Україні. Так, ст.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що тимчасово окупована\~територія України\~є невід`ємною\~частиною території\~України,\~на яку\~поширюється дія\~Конституції та\~законів України\~та міжнародних\~договорів,\~згода на\~обов`язковість яких\~надана Верховною\~Радою України. Датою початку тимчасової окупації Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є 20 лютого 2014 року. У відповідності до вимог ч.ч.2,3 ст.9 ЗУ «Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Розділом 3 п.5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000р, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: - \~лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545,\~зареєстрованим у\~Міністерстві юстиції\~України 25.10.2006\~за №\~1150/13024\~(далі\~-\~лікарське свідоцтво\~про смерть); \~фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545,\~зареєстрованим у\~Міністерстві юстиції\~України 25.10.2006\~за №\~1150/13024\~(далі\~-\~фельдшерська довідка\~про смерть); \~лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення\~суду про\~оголошення особи\~померлою; рішення\~суду про\~встановлення факту\~смерті особи\~в певний\~час; повідомлення\~державного архіву\~або органів\~Служби безпеки\~України у\~разі реєстрації\~смерті осіб,\~репресованих за\~рішенням несудових\~та судових\~органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Таким чином,\~вищевказані лікарське\~свідоцтво про\~смерть та\~свідоцтво про\~смерть є\~недійсними і\~не створюють\~правових наслідків,\~у зв`язку\~з чим\~неможливо зареєструвати\~смерть [PERSON] \~в органах реєстрації актів цивільного стану та отримати заявницею в законному порядку свідоцтво про смерть батька. За таких обставин, проаналізувавши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви [PERSON] та необхідність її задоволення. Частиною 4 ст. 317 ЦПК України передбачено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved