Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] .. Заява мотивована тим, що заявник є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] за місцем зареєстрованого проживання за адресою: м.Маріуполь Донецької області. У зв`язку з тим, що остання померла на тимчасово окупованій території, на даний час заявник позбавлений можливості реєстрації в законному порядку факту смерті в органах РАЦСу та отримання відповідного свідоцтва про смерть. Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 23 липня 2024 року провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження та призначено судовий розгляд на 24 липня 2024 року, в порядку ч.2 ст.317 ЦПК України. Від заявника надійшла заява про розгляд справи без його участі, на підставі наявних в справі матеріалах, просив задовольнити заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи Врадіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, прични неявки не повідомив. У відповідності до положень ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що вбачається з даних свідоцтва про смерть № [NUMBER] (а.с.7). Заявник є спадкоємцем за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори, 10 грудня 2005 року, зареєстрованого у реєстрі за №2-3283(а.с.8), згідно якого [PERSON] , [INFO] , народилась с.Колодісте Уманського району Черкаської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] , що мешкає у [ADDRESS] , на випадок своєї смерті усе своє майно, заповіла [PERSON] .. Відповідно положень п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Положеннями п.2 ч.1 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" - державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно положень п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а у відповідності до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст.14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Як вбачається з п.п.1,2, 3 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. За змістом положень п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до положень ч.1 ст.5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для державної реєстрації смерті, отримання свідоцтва про смерть та оформлення спадщини. З огляду на викладене, враховуючи, що смерть [PERSON] настала на окупованій території, суд вважає, що заявлені вимоги є доведеними та обґрунтованими. Крім того, для проведення державної реєстрації смерті особи є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість заявнику здійснити державну реєстрацію смерті в державних органах України та оформити спадщину за заповітом. Відповідно положень ст.317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved