Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

29.03.2024 представник позивача звернувся до суду з даною заявою, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, яка зареєстрована судом 25.04.2024, мотивуючи тим, що згідно особового рахунку № [NUMBER] , відповідачки за період з 01.09.2014 по 01.03.2024 мають заборгованість за теплову енергію у розмірі 34789,98 грн та в добровільному порядку зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги не виконують. КП БМР «Білоцерківтепломережа» їм було надіслано претензію про наявність заборгованості з вимогою сплатити у добровільному порядку, але боржники не відреагували на дану пропозицію та не сплатили борг. Тому, просив у судовому порядку стягнути з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа» суму боргу за теплову енергію за період з 01.09.2014 по 01.03.2024 у розмірі 34789,98 грн, в порядку ст. 625 ЦК України, за період з 01.09.2014 по 23.02.2022, інфляційні втрати у розмірі 6558,38 грн. і 3% річних у розмірі 2183,84 грн, та судові витрати у розмірі 3028,00 грн. 20.05.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позову заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання позивач повідомлений належним чином, 25.06.2024 представник позивача, за довіреністю у справі - [PERSON] , подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника КПБМР «Білоцерківтепломережа», вимоги позивач підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачки: [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, причини неявки суд не повідомили, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подали. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому,що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 12 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Встановлено, що згідно рішення Білоцерківської міської ради від 23.12.2005 року за №388 виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква є КП БМР «Білоцерківтепломережа», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановами: № 146 від 17.10.2024, № 1171 від 31.03.2025, № 1392 від 09.11.2017, № 1738 від 10.12.2018, № 2244 від 30.11.2020 установила тарифи з централізованого опалення, що надається КП БМР «Білоцерківтепломережа», як виконавцем вказаної послуги, для населення м. Біла Церква. Згідно відомостей з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області та інформації з Державного демографічного реєстру (а.с. 33.34), відповідачка - [PERSON] , [INFO] , зареєстрованою по м. Києву та Київській області не значиться, а відповідачка - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 02 жовтня 1991 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 10), право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за відповідачками, по 1/2 частині за кожною, на підставі свідоцтва про право власності від 04.09.2003, виданого Комунальною службою приватизації державного житлового фонду м. Біла Церква. З розрахункового листа абонента по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (а.с. 4-5), вбачається заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 34789,98 грн, яка утворилася за період з 01.09.2014 по 01.03.2024, оскільки у вказаний період відповідачками не сплачувалися кошти за надані послуги у повному розмірі. З матеріалів справи (а.с. 9) вбачається, що позивач, в порядку досудового врегулювання спору, направляв відповідачкам претензію з вимогою щодо сплати заборгованості, однак, вони жодних дій щодо сплати боргу не вчинили. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004 року, виконавцем послуг з центрального опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація ). Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004 року, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, формує в межах своєї компетенції державну політику щодо встановлення цін на природний газ, тарифів на транспортування та постачання підприємствам і організаціям, які виробляють та надають житлово-комунальні послуги населенню. Ч. 2 ст. 14 в редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004 року передбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Плата за комунальні послуги (централізоване опалення, централізоване постачання гарячої води) береться за затвердженими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в установленому порядку тарифами та вноситься щомісяця. У відповідності до п.3 ч.2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. П. 5 ч. З ст. 20 в редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004 року, передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. П.п. 1,2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017, покладено обов`язок на індивідуального споживача щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до ч.1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017, споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та /або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Отже, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч.1, ч. 4 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Згідно із ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч.1, ч.2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Відповідно до 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Отже, згідно вищенаведених правових норм обов`язком відповідачок, як споживачів, є своєчасна оплата комунальних послуг, згідно затверджених в установленому порядку тарифів з дотриманням вимог законодавства, якими передбачено обов`язок сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а вони допустили порушення вимог законодавства, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за послуги з централізованого опалення та абонентського обслуговування, яка підлягає стягненню з них на користь позивача у солідарному порядку. Також, згідно наведених вище правових підстав, відповідачки, як співвласники житлового приміщення, зобов`язані утримувати майно, що їм належить, та вони несуть відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (висновок Верховного Суду викладений у постанові від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц). Також, суд звертає увагу, що питання оплати житлового-комунальних послуг між декількома співвласниками житлового приміщення повинні регулюватися відповідною домовленістю (угодою) між ними, а в разі оплати наданих послуг одним із користувачів, останній не позбавлений права пред`явлення відповідного позову про стягнення понесених витрат (частини витрат) до інших користувачів. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми, полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, що також зазначено у правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц. В даному випадку, факт порушення відповідачами зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати за надані житлово - комунальні послуги встановлений, а наявність непогашеної заборгованості перед виконавцем послуг підтверджується матеріалами справи. З наданого позивачем розрахунку (а.с. 6-8), вбачається, що за період 01.09.2014 по 23.02.2022 інфляційні втрати становлять 6558,38 грн., а 3% річних - 2183,84 грн. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачки відзив із запереченнями проти позову з належними та допустимими доказами у спростування доводів позивача до суду не подали. Суд, даючи оцінку встановленим обставинам та поданим позивачем доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позов обґрунтований, тому підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем при зверненні до суду були понесені судові витрати у сумі 3028,00 грн., які документально підтверджені (а.с.1), тому дані витрати підлягають стягненню з відповідачів, у рівних частинах з кожного, на користь позивача, оскільки солідарний обов`язок та відповідальність є інститутами цивільного права і виникають лише у випадку передбаченому законом або договором (ст. 541 ЦК України), а солідарне стягнення суми судових витрат, до яких належать витрати зі сплати судового збору, законом не передбачено.

Outcome: approved