Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~АТ «ПУМБ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з останньої заборгованість у сумі 76908,25 грн. та понесені судові витрати. Позовна заява мотивована тим, що 01.02.2021 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 20118053843 на підставі якого [PERSON] видано кредитку картку з кредитним лімітом у сумі 3000 грн., який в подальшому було збільшено до 47500 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.03.2024 склала 76908,25 грн., з яких: 46320,84 грн. заборгованість за кредитом; 30587,41 грн. заборгованість за процентами. Позивач направляв письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, зазначену в анкеті на отримання кредиту, однак заборгованість у наданий позивачем строк відповідачем не погашена. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у сумі 76908,25 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмір 2422,40 грн. 15.07.2024 через підсистему «Електронний суд» представником відповідача було направлено відзив на позов, в якому частково визнає позовні вимоги. Свою позицію аргументує тим, що кредит у банку відповідачка взяла через мобільний застосунок. З 2022 року відповідачка не користується карткою, оскільки втратила свої речі та не може відновити застосунок, так як для цього потрібен номер картки. 07.04.2022 року чоловік відповідачки призваний до лав ЗСУ та 16.05.2024 мобілізований в запас, що підтверджується військовим квитком. Відповідачка звернулася до банку з заявою про звільнення від сплати процентів по кредиту, списання нарахованих процентів та здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором. Тому, відповідачка визнає позовні вимоги в частині стягнення з неї тіла кредиту у розмірі 34790,84 грн. та заперечує проти стягнення процентів за користування, оскільки згідно ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вона підлягає звільненню від сплати процентів за користування кредитом. Крім того зазначає, що згідно наданого позивачем графіку розрахунку заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з квітня 2022 року по травень 2024 року відповідачкою здійснювалося погашення заборгованості по відсоткам на загальну суму 11530 грн. Тому, вказані кошти просить зарахувати в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, який становить 46320,84 грн. 16.07.2024 через підсистему «Електронний суд» представником позивача направлено відповідь на відзив, в якому не погоджується з доводами відповідача викладеними у відзиві. Вказує, що відповідачка підписанням заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 20118053843 від 01.02.2021, погодилася із запропонованими умовами кредитування та засвідчила, що ознайомлена з ними. Зазначає, що збільшення кредитного ліміту та нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалося на погоджених кредитним договором умовах та доводи відповідача про спростування вказаного нічим не підтвердженні. Заперечує проти вимоги відповідача зарахувати сплачені проценти в рахунок погашення заборгованості, посилаючись на те що відповідачка не зверталася до суду з зустрічним позовом, а суд не має процесуальної можливості здійснювати перерахунок вже сплачених коштів на користь банку. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглянути справу за відсутності представника банку та проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Представник відповідачки в судове засідання надала заяву, в якій просила провести судовий розгляд справи у її відсутність, врахувати позицію відповідача у справі та на підставі ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільнити її від сплати процентів з період з 07.04.2024 по 16.0а5.2024, як дружину військовослужбовця. Просить позов задовольнити частково та вирішити питання розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 01.02.2021 [PERSON] підписала Заяву № 20118053843 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписанням якої підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті: pumb.ua, просила відкрити поточний рахунок на її ім`я та видати кредитну картку. За умовами кредитування банк надав клієнту споживчий кредит, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку у розмірі 3000 грн. на строк 12 місяців, стандартна процентна ставка 47,88% річних. Аналогічні умови кредитування зазначені у паспорті споживчого кредиту. Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту до договору № 20118053843 від 01.02.2021 кредитний ліміт збільшувався з 3000,00 грн. до 47500,00 грн. На підтвердження фактичного користування відповідачем кредитним коштами суду надані виписку з особового рахунку [PERSON] за період з 01.02.2021 по 31.03.2024. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором № 20118053843 від 01.02.2021 станом на 31.03.2024 загальний розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк» складає 76908,25 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту 46320,84 грн; заборгованість за відсотками 30587,41 грн. Відповідно до списку №20240401 ПУМБ_842_1 згрупованих відправлень рекомендованим листом, відповідачу [PERSON] за адресою її проживання: [ADDRESS] , банком АТ «ПУМБ» направлялась письмова вимога (Повідомлення) вих. №КНО-44.2.2/196 від 31.03.2024 щодо погашення заборгованості за кредитним договором, однак відомості про отримання вимоги відповідачем відсутні, фактично вимога не виконана, заборгованість не погашена. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. За змістом ст.ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1\~ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відзиві на позов представник відповідача посилається на ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як на підставу для звільнення відповідача від сплати відсотків за користування грошовими коштами за кредитним договором. Як вбачається з військового квитка серії [NUMBER] [PERSON] , останній 07.04.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальнообов`язкову мобілізацію» призваний до лав ЗСУ та 16.05.2024 звільнений в запас. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] відповідачка перебуває у шлюбі з [PERSON] з 12.10.2008, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Щорського районного управління юстиції Чернігівської області, Україна, актовий запис №90. В силу вимог ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Таким чином, враховуючи, що відповідачка [PERSON] є дружиною військовослужбовця, то з огляду на положення ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», проценти за користування кредитом за кредитним договором № 20118053843 від 01.02.2021 на період перебування її чоловіка на військовій службі, а саме з 07.04.2022 по 16.05.2024 їй нараховуватися не повинні. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 20118053843 від 01.02.2022 станом на 31.03.2024 заборгованість [PERSON] перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк» складає 76908,25 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту 46320,84 грн.; заборгованість за відсотками 30587,41 грн. З вказаного розрахунку заборгованості за кредитним договором № 20118053843 від 01.02.2022 встановлено, що заборгованість відповідачки по відсоткам за користування кредитом до 30.03.20222 включно становить 5052,10 грн. Крім того, з розрахунку вбачається, що відповідачкою за період з 30.06.2022 по 30.03.2023 було здійснено погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитом у загальному розмірі 11530 грн. На підставі викладеного вбачається, що АТ «ПУМБ» безпідставно і незаконно здійснило зарахування коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 20118053843 від 01.02.2022 в сумі 11530 грн., а саме в рахунок погашення процентів за користування кредитними коштами, а отже ці кошти слід зарахувати в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту, що відповідатиме вимогам ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». З огляду на викладене вимоги позивача про стягнення з [PERSON] відсотків за користування кредитом за кредитним договором № 20118053843 від 01.02.2022 в розмірі 30587,41 грн., нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, задоволенню підлягають частково, а саме у сумі 5052,10 грн., оскільки відповідач як дружина військовослужбовця (відповідні докази про що надано відповідачем) згідно ч. 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від сплати процентів за кредитним договором № 20118053843 від 01.02.2022 на період перебування її чоловіка на військовій службі, а саме з 07.04.2022 по 16.05.2024. Оскільки кошти у сумі 11530 грн. безпідставно зараховувалися позивачем в рахунок погашення заборгованості по відсоткам за кредитним договором № 20118053843 від 01.02.2022, то вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту. Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту, та стягнути з відповідачки заборгованість за тілом кредитну у сумі 34790,84 грн. (46320,84 грн. - 11530 грн.). Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідачки слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 20118053843 від 01.02.2022 у розмірі 39842,94 грн. З приводу доводів представника позивача відносно неможливості суду зменшити розмір заборгованості, яку просить стягнути з відповідачки, суд вказує, що постановою Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21 передбачено, що за наявності первісного позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні були самостійно здійснити перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом). Щодо витрат на професійну правову допомогу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до приписів ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною відповідача надано договір про надання правничої допомоги №19/24 від 28.06.2024 року, укладений між відповідачкою [PERSON] та адвокатом Савостою І.М., копію Акту приймання-передачі правових послуг (виконаних робіт) від 08.07.2024, орієнтовний розрахунок судових витрат, які очікує понести відповідач від 08.07.2024, копію квитанції до прибуткового касового ордеру №34/24 від 16.07.2024, згідно якої [PERSON] сплачено адвокату Савості І.М. гонорар у розмірі 2000 грн. Частина 5, 6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи часткове задоволення позову, не заявлення представником позивача клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне заявлений розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. задовольнити частково пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 964 грн., що складає 48,2 % від розміру у задоволенні вимог яких відмовлено. Окрім цього, за змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються частково, із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам (51,8%) у сумі 1254,80 грн.

Outcome: partial