Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

заявник звернулася в суд з даною заявою та просить встановити факти, що мають юридичне значення, а саме те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , були чоловіком та дружиною, а також те, що [PERSON] та [PERSON] були її батьками. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , а [INFO] помер її батько [PERSON] . При цьому, як вказує заявник, її матері належав на праві власності житловий будинок у [ADDRESS] , в якому вона народилася та проживає до сьогодні. Зазначає, що 18 серпня 2008 року мати склала заповіт, за яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати і на що за законом буде мати право, в тому числі належний їй житловий будинок з надвірними будовами і спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , заповіла їй. Після смерті матері вона прийняла спадщину за нею, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, проживала разом з матір`ю у спадковому будинку, про відмову від спадщини не заявляла. Вказує, що є єдиним спадкоємцем за заповітом, оскільки брати [PERSON] та [PERSON] задовго до смерті батьків проживали окремо, заяву про прийняття спадщини нотаріусу у строк, визначений законодавством ніхто з них не подавав, права на обов`язкову частку у спадщині батьків вони не мали. Однак при оформленні спадщини за матір`ю нотаріусом були виявлені численні розбіжності у правовстановлюючих документах, які у свою чергу не дозволяють встановити родинний зв`язок між нею та матір`ю, а також між її батьками, а відтак нотаріус й не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Так, у свідоцтві про шлюб батьків ім`я її матері записане як « [PERSON] », тоді як її ім`ям при народженні було « [PERSON] », що чітко видно та підтверджується свідоцтвом про народження матері; таке ім`я матері зазначене у всіх її прижиттєвих документах. Крім цього у свідоцтві про її народження також допущена помилка при написанні імені по батькові її батьків та у графі батько вказано [PERSON] , замість вірного « [PERSON] », а у графі мати [PERSON] , замість вірного « [PERSON] ». Натомість у всіх інших документах, в тому числі правовстановлюючих, іменами по батькові її батьків є відповідно [PERSON] « [PERSON] » та Гуцу Магдалина « [PERSON] ». Відтак задля можливості реалізації нею її прав спадкоємця на майно померлої матері, просить задовольнити заяву. У судове засіданні заявник не з`явилася, однак подала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, вимоги заяви підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити.\~ Приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Маріаш В.І. як заінтересована особа у судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення такої не заперечує. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та подані учасниками заяви, суд прийшов до такого висновку. Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення регулюються Главою 6 Розділу IV ЦПК України. У пункті 7 постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 273 ЦПК України (пункт 1 частини першої статті 315 діючого ЦПК України) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Факти, що мають юридичний характер це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Аналіз положень статті 315 ЦПК України свідчить про те, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , а [INFO] помер [PERSON] , що стверджується копіями свідоцтв про смерть серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданих відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 24 червня 2009 року та 01 грудня 2014 року відповідно. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку в [ADDRESS] , що належав їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10 липня 2007 року державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори Ганчак Е.О. та зареєстрованого у реєстрі за № 1129; право власності зареєстроване 16.10.2007.\~ За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати і на що за законом буде мати право, в тому числі належний їй житловий будинок з надвірними будовами і спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , заповіла своїй доньці [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією вказаного заповіту, посвідченого 18 серпня 2008 року приватним нотаріусом Маріаш М.В., та зареєстрованого у реєстрі за № 2815. При цьому на підставі наданих нотаріусом Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №77819158 та № 77819210 від 30 липня 2024 року судом встановлено відсутність у Спадковому реєстрі інформації за вказаними параметрами стосовно спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . У Спадковому реєстрі зареєстровано заповіт (номер у спадковому реєстрі 45289711), посвідчений 18 серпня 2008 року приватним нотаріусом Маріаш М.В., копія якого міститься у матеріалах справи.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відтак заявник, будучи спадкоємцем за заповітом, мала намір оформити спадщину за матір`ю, однак при оформленні такої у правовстановлюючих документах виявлено розбіжності, а також є неможливим встановити родинний зв`язок між нею та покійною матір`ю. Так, 29 квітня 1951 року батьки заявника [PERSON] , 1927 року народження, та [PERSON] , 1932 року народження, уклали шлюб, при цьому у свідоцтві про укладення ними шлюбу ім`я матері записано « [PERSON] », тоді як у свідоцтві про народження її матері серії [NUMBER] від 23 липня 1953 року мати народжена як « [PERSON] , 4-ІІІ.1932 г», що підтверджується копією вказаного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 03 липня 2007 року. Крім цього таке ім`я та по батькові матері заявника « [PERSON] » зазначено і у свідоцтві про її смерть. Також заявник вказує на допущену помилку у її свідоцтві про народження, де у графі батько записано [PERSON] , замість вірного « [PERSON] », а у графі мати [PERSON] , замість вірного « [PERSON] ». У той же час у свідоцтві про народження батька заявника серії [NUMBER] , що було видано повторно Суворовським районним Бюро ЗАГСу 15 травня 1951 року, батько заявника записаний « [PERSON] , 23/ІV 1927», батько « [PERSON] ». Так само іменем по батькові матері заявника у всіх наданих у розпорядження суду документах є « [PERSON] », в тому числі Свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 23 липня 1953 року, заповіті, посвідченому 18 серпня 2008 року приватним нотаріусом Маріаш М.В., зареєстрованим у реєстрі за № 2815, Свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому 10 липня 2007 року державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори Ганчак Е.О. та зареєстрованому у реєстрі за № 1129, а також Свідоцтві про її смерть серії [NUMBER] . Відтак заявник просить встановити факти родинних відносин між нею та її матір`ю [PERSON] , а також між її батьками, так як такі факти безпосередньо породжують юридичні наслідки, а саме право [PERSON] на спадщину у порядку спадкування за заповітом. Згідно з ч. 2 п. 5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Таким чином оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved