Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] , 08.07.2020 року звернулася до Позивача із Анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку № [NUMBER] та встановлення кредитного ліміту на суму, вказану у Мобільному додатку. Своїм підписом повністю та безумовно прийняла пропозицію Банку та погоджується з тим, що анкета - заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг. Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, зарезервувавши та відкривши потішний рахунок № [NUMBER] , та встановивши ліміт використання кредиту у розмірі 10000 грн. У зв`язку із, порушенням умов Договору про надання банківських послуг від 08.07.2020 року зі сторони відповідачки, виникла заборгованість в розмірі 10411,28 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом. Просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за Договором про надання банківських послуг та судові витрати. 18.03.2024 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві представником позивача було вказано на розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. На офіційному веб-порталі суду розміщувалося оголошення про виклик відповідачки [PERSON] у судове засідання. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, 08.07.2020 року відповідачка [PERSON] звернулася до АТ «Універсал Банк» із анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг, в якій просила відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку. Відповідно до анкети-заяви відповідачка, підписавши заяву погодилася, що анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати. Відповідно до анкети-заяви, відповідачка підтвердила, отримання примірника договору у мобільному додатку, ознайомлення з ним та згоду з умовами договору. Підписанням анкети-заяви відповідачка засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором. Визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердила, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису (п.6 анкети-заяви). Ідентифікацію та верифікацію клієнта виконав представник банку. Наведені обставини підтверджуються наданими позивачем письмовими доказами: анкетою-заявою, довідкою про встановлення кредитного ліміту, паспортом споживчого кредиту, розрахунком заборгованості, які суд вважає належними та допустимими, підстав сумніватись в їх достовірності у суду не виникло. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис є одноразовим ідентифікатором, це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Аналіз викладених вище норм права свідчить проте, що відповідачка уклала із АТ «Універсал банк» кредитний договір. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Укладений між сторонами даної справи договір має специфіку, не властиву укладенню кредитних договорів у паперовому вигляді. У анкеті-заяві відповідачка висловила свою згоду саме на укладення такого договору з використанням мобільного додатку та доступу до електронних інформаційних ресурсів, задля чого отримала відповідний електронний ключ та електронний підпис. Так, відповідачка зазначила у анкеті, що отриманий нею електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Також відповідачка підтвердила ознаи?омлення з довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, при цьому підписання довідки було здійснене шляхом накладання електронного підпису в мобільному додатку під час активації Платіжної картки. Відповідно до пункту 14 Положення про застосування електронного підпису та електронної печатки в банківській системі України, затвердженого постановою Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про застосування електронного підпису в банківській системі та електронної печатки в банківській системі України» - використання удосконаленого ЕП, удосконаленої електронної печатки та простого ЕП здійснюється на підставі договору між банком і клієнтом, який укладається в письмовій формі (у вигляді паперового документа з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим ЕП) після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму. Відповідачці була згенерована ключова пара з особистим електронним ключем та відповідним йому відкритим ключем, реквізити якого містяться у анкеті-заяві. З огляду на викладене, договір та Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, з використанням електронного підпису є правомірними, та вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеними у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18. Відповідачка користувалася коштами, однак свого зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості. Надані банком документи свідчать про існування у позичальника заборгованості за кредитним договором у визначеному банком розмірі. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачка, станом на 07.01.2024 року має заборгованість за Договором, яка становить 10411,28 грн., і складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом. Відповідачкою у справі не спростовано доводів позивача щодо отримання, використання, і не погашення кредитних коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Суд вважає, що відповідачка фактично отримала та використовувала кошти надані банком, але не повернула їх, а тому наявні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача отриманої та не повернутої суми кредитних коштів. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог,

Outcome: approved