Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

15 липня 2024 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними, який зареєстрований 25 вересня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області України, актовий запис №1161 (а.с. 2). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що між сторонами 25 вересня 1999 року був укладений шлюб. У вказаному шлюбі, в них народився син [PERSON] та дочка [PERSON] . Вказує, що причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя, у зв`язку з цим, між ними практично припинилися шлюбні стосунки, сторони перестали вести спільне господарство. Тому, подальше спільне їхнє життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Проти примирення категорично заперечує. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 липня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 9). [PERSON] своїм правом на відзив не скористався, що передбачено ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). У судовому засіданні [PERSON] позовну заяву підтримала у повному обсязі, з мотивів викладених у ній, а також вказала, що хоче розлучення, оскільки не має життя вже чотири роки, вони не можуть разом проживати. Щодо примирення категорично заперечила. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, просив його задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 25 вересня 1999 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про одруження, серія [NUMBER] , запис за № 1161, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області України (а.с. 2). У даному шлюбі, у них народилася донька: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , відповідний актовий запис №1011 (а.с. 4), яка на час вирішення спору є неповнолітньою. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов до висновку, що до виниклих спірних правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (стаття 3 ЦПК України). За положенням статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з частинами 8, 9 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 2 статті 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Як встановлено судом, що протягом останніх чотирьох років шлюбні відносини між сторонами погіршилися, вони не підтримують подружніх відносин та спільно не проживають, шлюб носить формальний характер і збереження якого суперечитиме їх спільним інтересам. Від можливості призначення судом строку на примирення, сторони в судовому засіданні відмовилися, вказавши про те, що вжиття заходів щодо примирення подружжя, як це передбачено ст.111 СК України, не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані обставини продовжуються протягом тривалого проміжку часу, а спроби примирення між сторонами в минулому не принесли жодних результатів. За змістом статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в пункті 10 Постанови Пленуму за №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно з частиною 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Отож, судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, відтак їх шлюб носить формальний характер та його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін, в зв`язку з чим суд вважає, що відповідно до вимог статті 112 СК України шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з тим, що позивачка не заявила вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved