Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просить здійснити поділ квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Просить визнати за ним право власності на частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Посилається на те, що він та відповідачка перебували у шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.11.2023 року. Під час шлюбу ними було придбано нерухоме майно, а саме зазначена вище квартира. Вказане майно було придбано за договором купівлі-продажу та було оформлено на відповідачку. Оскільки майно було придбано ним та відповідачкою в період шлюбу, воно належить сторонам як подружжю на праві спільної сумісної власності, а тому просить здійснити поділ майна шляхом визнання за ним право власності на частину квартири. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду позову повідомлявся належним чином та своєчасно. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що він та позивач заперечують проти клопотання представника відповідачки про збільшення частки відповідачки до 2/3 частки при поділі квартири. Пояснив, що аліменти з [PERSON] на утримання дітей не стягувалися. В пояснювальному листі представник позивача зазначив, що відповідачка на початку вторгнення рф на територію України з дітьми і виїхала за кордон, що [PERSON] за весь час перебування відповідачки за кордоном перерахував їй приблизно 341000 грн., які вона знімала за кордоном. Вважає безпідставним твердження про те, що [PERSON] не допомагає дітям. В подальшому представник позивача подав до суду заяву, в якій просив закінчити розгляд справи за його відсутністю та відсутністю позивача. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала клопотання, в якому просила проводити судові засідання за її відсутності. Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не оспорював факт набуття сторонами права власності на квартиру під час шлюбу, проте вважав, що в даній справі необхідно відступити від засади рівності часток подружжя, збільшивши частку [PERSON] . В подальшому представник подав клопотання, в якому просив справу розглядати без його участі, просив при поділі майна відступити від засади рівності часток подружжя, збільшивши частку [PERSON] до 2/3 часток посилаючись на те, що в даний час діти сторін мешкають разом з відповідачкою, в зв`язку зі збройною агресією рф змушені виїхати за кордон. Аліменти на утримання дітей позивач не сплачує, будь-якої допомоги не надає. Зазначене в певній мірі ускладнює забезпечення фізичного та духовного розвитку дітей та є підставою для збільшення частки майна [PERSON] . Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.12.2023 року було відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Судом встановлено, що 27 червня 2009 року між позивачем по справі [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яка надана позивачем. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.11.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 27.12.2013 року відповідач [PERSON] за договором купівлі-продажу придбала у [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І.О. 27.12.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4323. Даний договір був укладений зі згоди [PERSON] - чоловіка [PERSON] . Викладене підтверджується копією договору купівлі-продажу. Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на зазначену квартиру зареєстровано на підставі вказаного вище договору купівлі- продажу за відповідачем [PERSON] . Сторонами не оспорюється, що вказана вище квартира набута сторонами по справі під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч 1\~ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписом ч.1 ст. 13\~ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст. 13\~та ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. \~ \~Частиною 1\~ст.\~71\~СК України\~передбачено,\~що майно,\~яке є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі.\~Якщо дружина\~та чоловік\~не домовилися\~про порядок\~поділу майна,\~спір може\~бути вирішений\~судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 вказаної статті у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі №\~320/3072/18,\~у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Допитана як свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідачки, пояснила, що були продані одночасно дві квартири, її квартира по [ADDRESS] та квартира позивача. В цей же день було оформлено договір купівлі-продажу спірної квартири на ім`я [PERSON] . Свідок зазначила, що її дочка не подавала до суду заяву про стягнення аліментів з [PERSON] . Показання свідка не спростовують визнані сторонами обставини про те, що квартира була набуте подружжям за час шлюбу та належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Таким чином,\~суд вважає\~встановленим,\~що спірна\~квартира належить\~сторонам по\~справі на\~праві спільної\~сумісної власності,\~оскільки була\~набута \~ними за\~час шлюбу\~за спільні\~кошти,\~незалежно від\~того,\~що право\~власності на\~спірну квартиру\~зареєстровано за\~відповідачкою.\~ Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Щодо доводів\~представника відповідачки\~про відступленнявід засади рівності часток подружжя, збільшення частки [PERSON] , суд зазначає наступне. У клопотанні представник відповідачки вказує, що двоє неповнолітніх доньок проживають з матір`ю та перебувають на її повному утриманні, тоді як позивач не приймає участі у матеріальному забезпеченні та вихованні дітей. Оцінюючи зазначені доводи представника відповідачки суд бере до уваги, що відповідачкою та її представником не доведено, що позивач\~не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дітей. Також суду не надано докази про те, що за рішенням суду [PERSON] зобов`язаний до сплати аліментів на утримання дітей, що розмір сплачуваних ним аліментів недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей. Представником позивача подано до суду виписку по банківській картці позивача і пояснення про те, що за весь період з моменту виїзду відповідача за кордон позивач постійно перераховував відповідачці кошти для допомоги дітям і відповідачка користувалася цими коштами за кордоном. \~ \~ [PERSON] \~та її\~представником не\~надано суду\~належні,\~допустимі,\~достатні докази\~для застосування\~судом частин\~другої чи\~третьої статті\~70\~СК України\~для збільшення\~її частки. Проживання дітей з відповідачкою само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя. Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірної квартири, не доведено. Таким чином, встановлено, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них. Суд дійшов висновку про те, що частки майна дружини та чоловіка, тобто сторін по даній справі, при поділі зазначеної вище квартири є рівними, а тому кожному із них належить право власності на частину зазначеної квартири. В порядку поділу зазначеної квартири суд визнає за позивачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача суд стягує сплачений позивачем судовий збір по справі в розмірі 5250 грн. 37 коп.

Outcome: approved