Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

06\~березня 2024\~року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ТОВ «Веллфін» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 1477006 від 05 березня 2021 року у розмірі 15000 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 05 березня 2021 року відповідач уклав з ТОВ «Веллфін» договір про споживчий кредит № 1477006, отримавши у позику на картковий рахунок 5000 грн строком на 30 місяців зі сплатою відсотків, зазначених у договорі, та 04 квітня 2021 року додаткову угоду до договору, за якою продовжено строк дії договору до 60 календарних днів та зобов`язано відповідача повернути заборгованість за відсотками у загальній сумі 1427,50 грн, які він заборгував станом на 04 квітня 2021 року. Договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації в особистому кабінеті та оформлення заявки на сайті Товариства з підписанням електронним підписом. Оскільки відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, то станом на 21 лютого 2024 року заборгованість за договором склала 15000 грн, з яких 5000 грн - основний борг та 10000 грн - заборгованість за відсотками. 27 березня 2024 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи. В матеріалах справи є клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, в якому він позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання, проте вона повернулася до суду без вручення адресату з довідкою АТ «Укрпошта» - «Адресат відсутній за вказаною адресою». Судом враховується також судові повістки, надіслані у електронному вигляді на засоби зв`язку, зазначені відповідачем при укладенні кредитного договору. Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, із клопотаннями до суду не звертався. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд зі згоди позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що ТОВ «Веллфін» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності (розпорядженням Нацкомфінпослуг № 2606 від 27.10.2015 зареєстровано в реєстрі фінансових установ за № 16103225). Наказом директора Товариства № 60 від 30 грудня 2020 року затвердженні Правила надання грошових коштів у вигляді позики, які розміщені на офіційному вебсайті Товариства https://creditup.com.ua. 05 березня 2021 року [PERSON] уклав з\~ТОВ «Веллфін» договір про споживчий кредит № 1477006 у електронній формі. Кредитний договір укладався шляхом реєстрації відповідача на сайті позивача, подання ним заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений Правилами спосіб. Договір вважається укладеними з моменту підписання електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений Товариству. Вчинення [PERSON] необхідних дій для отримання позики свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а договір про споживчий кредит було укладено та підписано в електронній формі. Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору, та є невід`ємною частиною договору. Як вбачається з вищенаведеного порядку при укладенні договору відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору, без чого укладення було б неможливе. За умовами п. 1.1 укладеного договору позивач надає відповідачеві грошові кошти на картковий рахунок у розмірі 5000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування грошима. Строк позики за цим договором складав 30 днів і кошти повинні бути повернуті згідно з Графіком розрахунків до 04 квітня 2021 року. Позивач своє зобов`язання до договором виконав у повному обсязі, перерахувавши через оператора послуг платіжної інфраструктури Platon на картковий рахунок відповідача вказану у договорі суму позики, що підтверджується повідомленням № 581/02 від 21 лютого 2024 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «Веллфін» технічну можливість для проведення операцій. 04 квітня 2021 року ТОВ «Веллфін» та [PERSON] уклали додаткову угоду № 1 до договору про споживчий кредит № 1477006 від 05 березня 2021 року, якою внесли зміни до п.1.1 договору у розділ «Предмет Договору», згідно з якою останньому надано у позику грошові кошти у сумі 5000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5 цього Договору та в п.1.3 Договору у розділ «Термін дії договору», згідно якого строк дії Договору становить 60 (шістдесят) днів, але в будь якому випадку до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Позичальник також зобов`язується повернути заборгованість за відсотками та простроченими відсотками, у разі наявності, у загальній сумі 1427,50 грн, які він повинен був сплатити у строк до 04 квітня 2021 року. Відповідно до пп. 1.5.2. договору, якщо позичальник не повернув суму позики у строк, встановлений п. 1.3, нарахування процентів, встановлених п. 1.5.1 договору проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення, як плату за неправомірне користування чужими грошима (понадстрокове користування грошовими коштами), у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України (проценти за понадстрокове користування позикою). Проте відповідач свої кредитні зобов`язання у встановлений додатковою угодою строк належним чином не виконав, у зв`язку з чим за наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] станом на 21 лютого 2024 року склала 15000 грн, з яких 5000 грн - основний борг та 10000 грн - заборгованість за відсотками. Позивачем здійснювалося нарахування додаткових (збільшених) процентів, передбачених пп.1.5.2 договору позики за фактичну кількість календарних днів її користування. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Нарахування позивачем додаткових (збільшених) процентів, передбачених пп.1.5.2 договору позики, за фактичну кількість календарних днів її користування, за своєю правовою природою у повному обсязі відповідає процентам за ч.2 ст.625 ЦК України, що узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України), у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). На підставі викладеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірних зобов`язань, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним зобов`язанням у розмірі 15000 грн підлягають задоволенню, так як фактично отримані та використані [PERSON] кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання. З боку відповідача суду не наданого жодного належного та допустимого доказу на спростовування доводів, викладених позивачем. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved