Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

Заявниця звернулася з зазначеною заявою до суду, в якій просить встановити факт належності їй сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий 28 березня 1996 року на підставі розпорядження Арцизької районної державної адміністрації № 139 від 20 березня 1996 року, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 315, площею 12,1 в умовних кадастрових гектарах. В обґрунтування заяви посилається на те, що з метою розпорядження належною заявниці земельною ділянкою необхідно встановити факт належності заявниці сертифікату на право на земельну частку (пай), оскільки в зазначеному документі допущена помилка при написанні прізвища заявниці, а саме її прізвище зазначено « [PERSON] », а згідно свідоцтва про народження прізвище заявниці вказано « [PERSON] » у зв`язку з чим заявниця змушена звернутися з зазначеною заявою до суду. У судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, але від представника заявниці до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримав, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням частини 3 статті 211 ЦПК України, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, дійшов до висновку, що подана заява підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що згідно з нотаріально засвідченим перекладом з румунської мови на українську свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] (а.с. 9, 10-12). Внаслідок реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на наявне « [PERSON] » (а.с. 7). Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Арцизькою районною державною адміністрацією 28 березня 1996 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 315, площею 12,1 в умовних кадастрових гектарах, він виданий на ім`я « [PERSON] » (а.с. 8). З метою внесення змін до сертифікату на право власності на земельну частку (пай) заявниця [PERSON] звернулася з заявою до Теплицької сільської ради Болградського району Одеської області (а.с. 14), однак згідно довідки Теплицької сільської ради Болградського району Одеської області № 307 від 09 травня 2024 року заявницю повідомлено про неможливість внесення змін до сертифікату (а.с. 15). Згідно листа Арцизької районної державної адміністрації Одеської області № А-292 від 26 грудня 2019 року заявниці відмовлено у внесенні змін до сертифікату на право власності на земельну частку (пай) та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 13). Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до роз`яснень, що викладені у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що заявниці необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документу - сертифікату на право власності на земельну частку (пай) з метою розпорядження земельною ділянкою, а усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності правовстановлюючого документу неможливо. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів має для заявниці юридичне значення, оскільки вказаний документ виданий на дошлюбне прізвище заявниці, у зв`язку з чим остання не може в повному обсязі реалізувати свої права, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі статті 315 ЦПК України,

Outcome: approved