Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

У березні 2024 року ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11.10.2020 року о 18 год. 40 хв. на автодорозі М03 Київ-Харків на шляхопроводі с. Щасливе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ 21114, д.н.з [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля Volkswagen Tuareg д.н.з [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент дорожньо-транспортної пригоди між Позивачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №007090/4615/0000077 від 24.09.2020 р., згідно з яким Позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля Volkswagen Tuareg д.н.з. [NUMBER] . Постановою Бориспільського районного суду Київської області від 27.10.2020 року по справі №359/8180/20 Відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Страхувальник звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 12.10.2020 року. Дана заява була розглянута, а пошкодження автомобіля Потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було визнано страховим випадком. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 21285 грн. 53 коп. Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту виплатив страхове відшкодування у розмірі 21285 грн. 53 коп., що підтверджується платіжним дорученням №178535 від 23.10.2020 року. На момент ДТП відповідач не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу. У зв`язку із вищевикладеним позивач просить стягнути на його користь з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 21285,53 грн. та судові витрати в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою судді від 18 березня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, встановлено строк для подання відзиву. Клопотань про розгляд справи з повідомленням учасників справи, не надходило. Судові документи направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем проживання і були повернуті підприємством поштового зв`язку без вручення. На підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України суд вважає відповідача таким, що повідомлений про розгляд справи. З метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником транспортного засобу Volkswagen Tuareg д.н.з [NUMBER] , є [PERSON] . Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.10.2020 року у справі №359/8180/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених статтями 124, 130 КУпАП. Як вбачається з вказаної постанови, 11.10.2020 року о 18 год. 40 хв. на автодорозі М03 Київ-Харків на шляхопроводі с. Щасливе, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21114, д.н.з [NUMBER] , заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на автомобіль Volkswagen Tuareg д.н.з [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Згідно з Договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №007090/4615/0000077 від 24.09.2020 р., Позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля Volkswagen Tuareg д.н.з. [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. 12.10.2020 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про страховий випадок. Згідно з протоколом огляду ТЗ, ремонтною калькуляцією, та на підставі складеного акту № 00378780 від 22.10.2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Tuareg д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, склала 21285 грн. 53 коп. Платіжним дорученням № 178535 від 23.10.2020 року ПАТ «СК«УНІКА» сплатило виконавцю ремонтних робіт страхове відшкодування у розмірі 21285 грн. 53 коп. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором (п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України). Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). З досліджених судом доказів слідує, що ДТП в якій було пошкоджено застрахований ПАТ «СК «УНІКА» транспортний засіб сталася з вини водія [PERSON] , а ПАТ «СК «УНІКА» виплатило страхове відшкодування в повному обсязі, та в силу закону отримало право вимоги до відповідача. В свою чергу, відповідач свою цивільно-правову відповідальність не застрахував. Тому, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову, а саме стягнення з відповідача на користь ПАТ «СК «УНІКА» суму страхового відшкодування в розмірі 21285,53 грн., що дорівнює фактично виплаченому страховому відшкодуванню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп.

Outcome: approved