Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] , в інтересах\~якої діє\~представник \~-\~адвокат Підодвірний\~Т.І., звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 21336 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Онлайн фінанс»\~ заборгованості\~в розмірі\~27215,08\~грн. На підставі спірного виконавчого напису 17.11.2021 року приватним виконавцем Макаренко А.С. відкрите виконавче провадження № 67543526. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». В той же час, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не пересвідчився в безспірності кредитної заборгованості, оскільки відповідач не погоджується з розміром заборгованості, за який здійснено стягнення заборгованості, жодних повідомлень про наявність заборгованості чи вимог про усунення порушення на адресу відповідача не надходило. Крім того, виконавчий напис вчинено щодо стягнення заборгованості на підставі кредитного договору, який укладено в простій письмовій формі та нотаріально не посвідчено, що не передбачено чинним законодавством України. Ухвалою суду від 08.05.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від представника відповідача надійшли заперечення на позовні вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу, просили зменшити витрати на правничу допомогу та розгляд справи здійснювати без участі їх представника. Третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, із заявою до суду про неможливість розгляду справи у її відсутність не зверталася, письмові пояснення щодо позову не подала. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С., в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду скан копії матеріалів виконавчого провадження. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Судом встановлено, що 19.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 21336, про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором, укладеним 10.03.2019 року № 679598380 між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обвязків відповідно до договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 75 від 22.04.2020 року є ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами\~\~05/0820-01 від 05.08.2020 року є ТОВ «Фінансова компанія\~«Онлайн фінанс». Загальна сума заборгованості, в тому числі плата за вчинення виконавчого напису, яка підлягає стягненню з боржника, складає 27215,08\~грн.\~ (а.с. 37). 17.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С., відкрито виконавче провадження № 67543526 про примусове виконання виконавчого напису № 21336 від 19.05.2021 року (а.с. 13). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.08.2021 року, [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON] » (а.с15). Доказів направлення на адресу позивача вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором № 679598380 від 10.03.2019 року відповідачем не надано. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи. Згідно з\~ст.\~87\~Закону\~України\~«Про нотаріат» для\~стягнення\~грошових\~сум або\~витребування\~від\~боржника майна\~нотаріуси\~вчиняють\~виконавчі написи\~на\~документах,\~що\~встановлюють\~заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий перелік затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України №622 від 26 листопада 2014 року зазначений Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» наступного змісту: «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі, в частині пункту 2 зазначеної Постанови, якою доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а)\~оригінал\~кредитного\~договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року №23. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом 19.05.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Отже, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, передбачав можливість вчинення виконавчих написів лише щодо нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Тобто, на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, не передбачав можливості вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, укладених у простій письмовій формі та не посвідчених нотаріально. У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі №320/7932/16-ц (провадження №61-38989св18) викладений правовий висновок, що боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача. Для правильного застосування статей 87, 88 Закону «Про\~нотаріат» у спорі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню суд має перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто: 1) чи існувала заборгованість узагалі; 2) чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі; 3) та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у праві №305/2082/14-ц (провадження №14-557цс19). Статтями 12,\~13,\~81\~та\~83\~ЦПК\~України\~встановлено,\~що\~кожна\~сторона повинна\~довести\~ті\~обставини,\~на\~які\~вона посилається\~як\~на\~підставу своїх\~вимог\~або\~заперечень.Сторони\~та\~інші\~учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Так як оспорюваний виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі та не посвідчено нотаріально, що не передбачено чинним законодавством України, тобто позивачем доведено, що виконавчий напис вчинено з порушенням нотаріусом процедури його вчинення, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В частині розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з частиною третьою ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).\~\~Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.\~\~У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Факт понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем у сумі 6000 грн. підтверджується договором про надання правової допомоги від 24.04.2024 року, Актом виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 24.04.2024 року. Проте, суд вважає, що вказаний розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, суд вказує, що на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 1211,20 грн., виходячи з того, що позов слід задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved