Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

Позивач 19.04.2024 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 21.07.1989 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу подружжя спільних неповнолітніх дітей не має. З червня 2010 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, мають окремий бюджет. Причиною тому стала розбіжність характерів, різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя, інші життєві цінності. Між подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає, що примирення між сторонами неможливе, оскільки вони вже тривалий час живуть своїм окремим життям та інтересами, взагалі не спілкуються. Спір щодо розподілу майна відсутній. За таких обставин [PERSON] зазначає, що подальше збереження шлюбу є неможливим і просить його розірвати. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 29.04.2024 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.12-13). Позивач належним чином була повідомлена про розгляд справи в суді, додаткових заяв або клопотань на адресу суду не направила. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, а саме: на адресу його реєстрації було направлено ухвалу про відкриття провадження та копію позову з додатками, про що свідчить конверт (а.с.15), відзиву на адресу суду у встановлений законом строк не надіслав. Справа розглядалась без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. На підставі ст. 280 ЦПК України справа розглядалась заочно. Судом встановлено: 21.07.1989 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис за № 31 (а.с.5). Від даного шлюбу подружжя не має спільних неповнолітніх дітей. Внаслідок різних поглядів на сімейне життя, права та обов`язки подружжя, ведення спільного господарства, шлюбні стосунки фактично були припинені в червні 2010 року. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Тривалий час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, а тому шлюб носить формальний характер. Спору щодо розподілу майна між сторонами немає. Таким чином, подальше збереження сім`ї суперечить їх інтересам. За змістом ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача, а також те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що шлюб необхідно розірвати, задовольнивши тим самим позовні вимоги.

Outcome: approved