Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Олександрійської міської ради, в якому просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті [INFO] його батька - [PERSON] , визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її дід - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно та майнові права в т.ч. на право забудовника на житловий будинок у [ADDRESS] . Відповідно ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, який діяв на той час) спадкоємцем першої черги за законом був її рідний батько та рідний син померлого [PERSON] - [PERSON] . Від спадщини батько не відмовлявся та прийняв спадщину, про що свідчить спільне проживання [PERSON] з [PERSON] за однією адресою, та продовження проживання та утримання будинку [PERSON] після смерті [PERSON] . Також технічний паспорт на домоволодіння, оригінал якого мав на руках батько [PERSON] , а після його смерті вона має на руках його ксерокопію, оскільки оригінал згорів при пожежі (акт про пожежу від 03.08.2022 р.). Зазначене вказує на те, що її батько вступив в оперативне управління та володіння спадковим майном. [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно та майнові права в тому числі на майнові права успадковані після смерті його батька - [PERSON] . Відповідно ст.1261 України єдиним спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON] є його рідна донька - [PERSON] . Інших спадкоємців, не має. Спадщина ніким іншим не прийнята. Від спадщини вона не відмовлялася та звернулася до Другої Олександрійської державної нотаріальної контори, але 10.10.2023 р. отримала відмову по причині відсутності доказів прийняття спадщини [PERSON] після його померлого [INFO] батька - [PERSON] , а також пропуск нею встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті [INFO] її батька - [PERSON] . Вона має об`єктивну причину, яка перешкодила вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк після смерті батька. Так, з 29.06.2022 року почали діяти нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану». П. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» було передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Таким чином, в практичній площині до загального 6-місячного строку від смерті спадкодавця на прийняття спадщини додавалося ще 4 (чотири) місяці, і загалом було 10 місяців. Тобто в умовах воєнного стану в Україні діє правило 10 (десяти) місяців на прийняття спадщини чи відмови від неї. Десятимісячний строк з дня смерті її батька [INFO] [PERSON] , спливав 03.06.2023 р. Однак, 31.01.2023 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень була оприлюднена постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №676/47/21, де Верховний Суд, надаючи оцінку п. 3 постанови КМУ №164, визначив, що вона суперечить статтям 1270, 1272 Цивільного кодексу України, а тому не підлягає застосуванню. 29.03.2023 року її чоловікові - [PERSON] була проведена хірургічна операція, про що свідчить виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, тому протягом його обстеження, виконання хірургічного втручання та реабілітації я була зайнята виключно проблемами його життя та здоров`я і вирішувати питання з прийняттям спадку фізично не могла. 10.10.2023 року ще до закінчення десятимісячного строку на прийняття спадщини в умовах воєнного стану вона звернулася до Другої Олександрійської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька, в чому їй було відмовлено по причині пропуску саме шестимісячного строку на прийняття спадщини, роз`яснено положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України, згідно якого за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На даний час спадщина залишається відкритою та ніким не успадкованою. Вважає, що пропустила встановлений законодавством строк для прийняття спадщини з поважних причин. Ухвалою суду від 19.03.2024 року провадження по зазначеній справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання /а.с.34/. Ухвалою суду від 22.04.2024 року підготовче провадження по зазначеній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті /а.с.49/. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник - адвокат Кошеленко А.В. в минулому судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Посилаючись на обставини викладені в позові просила його задовольнити. Додатково суду пояснила, що позивач пропустила встановлений законодавством 6-тимісячний строк для прийняття спадщини через зміну законодавства в цій сфері. Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» було передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Таким чином, до загального 6-місячного строку від смерті спадкодавця на прийняття спадщини додавалося ще 4 (чотири) місяці, і загалом було 10 місяців. Також в будинку де жив батько позивача за адресою: [ADDRESS] , сталася пожежа, в якій і загинув [PERSON] . В наслідок пожежі також згоріли документи необхідні для прийняття спадщини та підтвердження родинних зв`язків. В сьогоднішнє судове засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи у її та позивача відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с.9, 74). Відповідач Олександрійська міська рада надала заяву про розгляд справи у відсутність її представника /а.с.75, 76/. Суд на підставі ст.223, 247 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність вказаних осіб, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вислухавши пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Судом встановлено, що рішенням №259 виконавчого комітету Олександрійської міської ради депутатів трудящих від 24.04.1975 року, про відведення для індивідуального будівництва земельної ділянки, [PERSON] надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці [ADDRESS] , площею 500 кв.м. /а.с.24/. Згідно вказаного рішення, 26.05.1975 року нотаріусом Дудученко Л.А. Першої Олександрійської державної нотаріальної контори було посвідчено договір №3001 про надання в безстрокове користування земельної ділянки [ADDRESS] , площею 500 кв.м., для будівництва житлового будинку /а.с.22/. Згідно архівної довідки №175 виданої Олександрійським МБТІ 11.07.2022 року, за архівними даними КП «ОМБТІ» право власності на житловий будинок по [ADDRESS] належало [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку посвідченого нотаріусом Дудученко Л.А. Першої Олександрійської державної нотаріальної контори №3001, будинок не зданий в експлуатацію /а.с.25/. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с.14/ Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно та майнові права до складу якого входить право забудовника на житловий будинок у [ADDRESS] . Згідно з даними Реєстру Олександрійської територіальної громади [PERSON] був зареєстрований та знятий з реєстрації 13.02.1995 року за адресою: [ADDRESS] /а.с.70/. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст.525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею 527 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно з ч.1 ст.529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцем першої черги за законом, відповідно ст. 529 ЦК УРСР, є рідний син померлого - [PERSON] , [INFO] /а.с.12, 13/. Згідно зі статтями 548, 549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Таким чином, для встановлення тієї обставини, чи прийняв спадкоємець спадщину, необхідно встановити, чи фактично такий вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з даними Реєстру Олександрійської територіальної громади [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований та знятий з реєстрації 03.08.2022 року за адресою: [ADDRESS] /а.с.69/. Свідок [PERSON] суду показала, що раніше жила по сусідству з родиною [PERSON] . Добре знає родину позивача, дідуся [PERSON] , батька [PERSON] та матір [PERSON] . Родина мешкала в будинку [ADDRESS] . Після смерті дідуся [PERSON] , будинок дістався його сину [PERSON] , який продовжував жити в ньому з дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] . В подальшому [PERSON] з [PERSON] розійшлися, але їх донька [PERSON] підтримувала стосунки з батьком і часто навідувала його. [PERSON] нещодавно загинув при пожежі в цьому будинку. Свідок [PERSON] суду показала, що знає з народження [PERSON] , дівоче прізвище якої [PERSON] . Добре знає матір позивача [PERSON] , батька [PERSON] , бабусю [PERSON] та дідуся [PERSON] . Родина [PERSON] жили в мікрорайоні Перемога м. [PERSON] . Після смерті бабусі в будинку залишилися проживати дід [PERSON] з сином [PERSON] , який оженився на [PERSON] та у них народилася [PERSON] . Після смерті діда [PERSON] , в будинку [ADDRESS] , залишився проживати його син [PERSON] з родиною. Він утримував будинок. В цьому будинку [PERSON] і згорів. Отже, виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, [PERSON] як спадкоємець після смерті свого батька [PERSON] , прийняв спадщину та набув право забудовника на житловий будинок у [ADDRESS] , з моменту відкриття спадщини. [INFO] - [PERSON] помер /а.с.15/. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно та майнові права в тому числі на майнові права успадковані після смерті його батька - [PERSON] . Позивач [PERSON] , [INFO] є рідною донькою [PERSON] /а.с.16/. Згідно ст.ст. 1268,1269,1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України, у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснено Верховним Судом України у п.26 постанови Пленуму від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження у справі за позовом особи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину, його вимоги про визначення додаткового строку про прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Позивач [PERSON] будучи спадкоємцем заявила про свої спадкові права, звернудася до Другої Олександрійської державної нотаріальної контори Кіровоградської області з відповідною заявою, однак листом від 10.10.2023 року їй було роз`яснено, що нотаріус не вправі видати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки вона звернулася після спливу встановленого законодавством строку /а.с.28/. Причиною пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори стала трагічна загибель батька позивача - спадкодавця [PERSON] , в наслідок пожежі, яка сталася 03.08.2022 року. Пожежею було знищено документи родини та будинок за адресою: [ADDRESS] /а.с.17-18/. Окрім цього, позивач була впевнена, що перебіг строку для прийняття спадщини на період військового стану зупинено постановою КМУ. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні з 24.02.2022 року введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжено. Нотаріальні дії в умовах воєнного стану вчиняються з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року № 164 (далі - Постанова) з відповідними змінами та доповненнями. Зазначену постанову було доповнено п.3 (згідно постанови КМУ №209 від 06.03.2022 року), яким установлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. В подальшому пункт 3 Постанови було змінено (згідно постанови КМУ №719 від 24.06.2022 року) установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. На підставі Постанови КМК №469 від 09.05.2023 року пункт 3 було виключено. Оскільки спадкова справа не заводилась /а.с.42-44/, спадщина ніким не прийнята, інших спадкоємців, які претендують на спадщину, немає, заяви про відмову від спадщини позивач не подала, спадщина не визнана судом відумерлою, позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, тому суд дійшов висновку що можливо надати позивачу додатковий строк для прийняття спадщини. В даному випадку позивачу необхідно визначити додатковий строк для подачі заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини терміном 2 місяці після набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved