Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачки, просить розірвати укладений між ними шлюб, зареєстрований Дрогобицьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області 07.09.2017, актовий запис №326 та визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , з батьком. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07.09.2017 між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Спільне життя з відповідачкою у них не склалось, оскільки у них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, і подальше перебування у такому шлюбі суперечить їх інтересам. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . З відповідачкою та дитиною вони проживали у [ADDRESS] . Однак дружина постійно залишала його з дитиною на кілька днів, та їздила у с. Болехівці до батьків. Як виявилося, не тільки до батьків, а й до іншого чоловіка, з яким вона там проживала і проживає досі. У липні 2023 року [PERSON] забрала всі свої речі та переїхала проживати у с. Болехівці, у будинок, який належить її батькам. Син [PERSON] залишився зі ним.Мати дитини вже рік не цікавиться життям сина, не телефонує до нього, не утримує його, не приймає участі у його вихованні. Таким чином, син [PERSON] повністю перебуває під опікою та на утриманні позивача. Нещодавно [PERSON] повідомила, що планує виїхати на постійне місце проживання за кордон, разом з новим чоловіком. Отже, відповідачка відмовилася від своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичне та моральне виховання дитини та не забезпечує його матеріально. Тому просить визначити місце проживання дитини разом з ним. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження на 17.10.2024. 16.07.2024 відповідачкою подано відзив на позовну заяву, в якому просить розірвати шлюб, щодо визначення місця проживання з батьком заперечила, оскільки в майбутньому планує забрати сина до себе, а тому просить в даній вимозі відмовити. Разом з тим, просить проводити розгляд справи у її відсутності. Ухвалою від 17.07.2024 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду на 24.07.2024. В судовому засіданні позивач та його представник просили позов задоволити, з підстав викладених у ньому. Позивач зазначив, що відповідачка виїхала за кордон, більше року не проживають разом, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе. Мати дитини не піклується про нього, не забезпечує матеріально, не надсилає будь яких речей чи подарунків, навіть на день народження. У вихованні дитини та по господарству допомагає мати позивача, оскільки проживають разом. Відповідачка до суду не з`явилась, причин неявки не повідомила, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить розірвати шлюб, щодо визначення місця проживання з батьком заперечила, оскільки в майбутньому планує забрати сина до себе, а тому просить в даній вимозі відмовити. Разом з тим, просить проводити розгляд справи у її відсутності.. Представник третьої особи до суду не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 07.09.2017 уклали шлюб,\~який зареєстровано\~ Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №326, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Статтею 24 СК України\~закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно п.10\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~№11\~від 21.12.2007\~року проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У статті\~112\~СК України\~регламентовано,\~що суд\~з`ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини-інваліда\~та інші\~обставини життя\~подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. У відповідності до ч. 2, 3 ст. Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Згідно ч.3 цієї статті той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За змістом ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Приписами ст. 161 СК України визначається, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. З витягу № 007264/38-2024 від 19.06.2024 вбачається, що [PERSON] разом з сином [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Актом обстеження умов проживання від 28.06.2024, складеного посадовими особами відділу-служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, [PERSON] разом з сином [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , дитина забезпечена усім необхідним для проживання та розвитку. Відповідно до довідки Пенсійного фонду України [PERSON] працює в ПТ «Ломбард`Кредит-Експрес» та отримує доходи. Як зазначено у висновку психолога за результатами психологічного дослідження № 68 від 24.06.2024 теперішній віковий період у розвитку [PERSON] є надзвичайно складним і відповідальним, чутливим до несприятливих чинників. Діти у дошкільному віці дуже чутливі до негараздів у соціальній взаємодії і сімейних стосунках. Зараз надзвичайно важливою є роль батьків, особливо матері, у психологічному благополуччі дитини. У нашому випадку матір, п. Марія Пилипів, самоусунулася від виховання і догляду за власною дитиною, виконання своїх материнських обов`язків. Виходячи з отриманої під час консультування інформації і

Outcome: approved