Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) через свого представника адвоката Голуб Віталія Євгеновича (далі\~Представник позивача) звернувся у суду із позовом про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки при звільненні з Державного спеціалізованого підприємства «ПІВНІЧНА ПУЩА» (далі Відповідач). Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що він знаходився у трудових відносинах з ДСП «Північна Пуща». Працював у Відповідача на різних посадах з 01.08.2016 року по 05 лютого 2024 року, зокрема, на останній посаді майстра лісу Котовського лісництва в зоні відчуження ДСП «Північна Пуща». Наказом Відповідача за № 114-ос від 18 січня 2024 року був звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КУпП України, в зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників з 05 лютого 2024 року. Під час трудових відносин йому була нарахована, але при звільнені не виплачена заробітна плата в сумі 106\~969,59 грн. (сто шість тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять гривень п`ятдесят дев`ять копійок). Тому просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість, середній заробіток за затримку розрахунку в розмірі 26\~363,61 грн. (двадцять шість тисяч триста шістдесят три гривні шістдесят одна копійка), а також витрати на оплату послуг адвоката в сумі до 40\~000 грн. (сорок тисяч гривень). Ухвалою суду від 20.05.2024 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху з надання строку для усунення недоліків /а.с. 17-18/. 22.05.2024 року на виконання ухвали суду від 20.05.2024 року до суду надійшла заява [PERSON] з квитанцією про сплату судового збору /а.с. 19-20/. Ухвалою суду від 22 травня 2024 року відкрито провадження в справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження /а.с. 21-22/. 26 червня 2024 року до суду від Відповідача надійшов Відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки сума середнього заробітку є неспівмірною із окладом працівника та загальною сумою боргу, а така неспівмірність може суттєво погіршити економічну активність ДСП «Північна Пуща» та унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема, виплати заробітної плати іншим працівникам /а.с. 28-38/. 03 липня 2024 року до суду від Відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи довідки щодо заборгованості невиплаченої заробітної плати [PERSON] , яка станом на 19.06.2024 року становить 105\~335,86 грн. (сто п`ять тисяч триста тридцять п`ять гривень вісімдесят шість копійок) /а.с. 39-40/. 09 липня 2024 року від представника позивача [PERSON] адвоката Голуб В.Є. через систему «Електронний Суд» до суду надійшла Відповідь на відзив, в якій просять стягнути всі суми, розмір яких зазначено в позовній заяві, з підстав, викладеній в ній /а.с. 41-45/. 17 липня 2024 року від представника позивача [PERSON] адвоката Голуб В.С. через систему «Електронний Суд» надійшла заява про збільшення позовних вимог про стягнення несплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, обгрунтування стягнення витрат на оплату правових послуг та надання доказів понесених судових витрат по справі, відповідно до якої представник позивача просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 106\~969,59 грн; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по час фактичної виплати 49\~090,86 грн.; судові витрати, які складаються з витрат на оплату послуг адвоката (правничі послуги) в сумі 9\~000 грн. та судовий збір в сумі 1\~211,20 грн. /а.с. 46-58/. 19 липня 2024 року до суду від Відповідача надійшло Заперечення на відповідь на відзив, в якому просять відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та витрат на оплату послуг адвоката, оскільки суми не відповідають критеріям обгрунтованості та розумної необхідності /а.с. 59-63/. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] адвокат Голуб В.Є. звернувся до суду із заявою, в якій просить розгляд справи провести без участі позивача та його представника; позовні вимоги, викладені в заяві про збільшення позовних вимог підтримують та просять суд їх задовольнити повністю. Відповідач ДСП\~«Північна Пуща» звернулися до суду з клопотанням про розгляд справи без участі їхнього представника. Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до положень частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~статтею 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою\~статті 8 Конституції України\~передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша\~статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих\~Конституцією\~і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно до ст.\~61\~ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 89\~ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач перебував із відповідачем у трудових відносинах та був звільнений зі скороченням чисельності та штату працівників 05 лютого 2024 року, на підставі наказу № 114-ос від 18.01.2024 року, що підтверджується записами у трудовій книжці серії [NUMBER] від 04.04.2005 року /а.с. 9-15/. Згідно довідкою №256 від 19.06.2024 року, виданої ДСП «Північна Пуща», станом на 19.06.2024 року сума заборгованості по невиплаченій заробітній платі позивача складає 105\~335,86 грн. /а.с. 40/. Як передбачено ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Крім того, частиною 1 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Всупереч зазначеним вище вимогам Закону та у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з виплати заробітної плати відповідачем утворилася заборгованість перед позивачем з виплати заробітної плати. За таких обставин, встановлені порушення прав та інтересів позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ДСП «Північна Пуща» на користь позивача заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Сума заборгованості по заробітній платі відповідачем не заперечується, контррозрахунку заборгованості відповідачем суду не надано, відтак, сума заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 105\~335,86 грн., з огляду на що позовні вимоги в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати підлягають частковому задоволенню. Щодо середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні Відповідно до частини першої\~статті 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тягар доказування відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 січня 2020 року у справі №682/3060/16-ц (провадження №61-23170сво18). Судом встановлено, що на момент розгляду справи в суді заборгованість по заробітній платі Відповідача перед Позивачем не була сплачена. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~статті 117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у терміни, зазначені у\~статті 116 КЗпП України, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховують у розмірі середнього заробітку і який спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом термін винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Однак, встановлений\~статтею 117 КЗпП України\~механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 303,03 грн. З наступного дня за днем звільнення (06.02.2024) до ухвалення рішення у справі (08.08.2024) пройшло 185 календарних днів. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення, тобто з 06.02.2024 по день ухвалення рішення судом, 08.08.2024 складає 56 060,55 грн. (303,03 грн *185 дня). Однак, як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/9584/15-ц від 26 червня 2019 року суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого\~статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16; висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц щодо відступлення від частини висновків Верховного Суду України, наведених у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16). Позивач не обґрунтовував обставин ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат і на них не посилався. Постановлений до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку обрахований судом у розмірі 56 060,55 грн. є неспівмірним із окладом працівника та загальною сумою боргу 105 335,86 грн. Така неспівмірність, може суттєво погіршити економічну активність Відповідача. Крім того, з врахуванням доводів викладених Відповідачем у відзиві щодо значних втрат підприємства у зв`язку з початком збройної агресії рф проти України та його перебування в окупації стягнення такої суми коштів може унеможливити виконання Відповідачем, як роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам. Таким чином, з огляду на фінансове становище Відповідача, суд із врахуванням справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця приходить висновку визначити розмір середнього заробітку за затримку розрахунку у розмірі 10 % від загальної заборгованості суми стягнення середнього заробітку, а саме 5 606,06 грн. (56 060,55 грн.*20%). За таких обставин, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає частковому задоволенню. Судові витрати Витрати пов`язані з правничою допомогою Положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При визначенні суми відшкодування витрат пов`язаних з правовою допомогою, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Судом встановлено, що Позивачем 02.05.2024 з адвокатом Голуб В.Є. було укладено договір про надання правничої допомоги. Відповідно до Рахунку-фактури до договору № 02/05-24 від 02.05.2024 року, Акту наданих правових (адвокатських) послуг згідно договору № 02/05-24 від 02.05.2024 року та квитанції про оплату правових послуг за № 283377355 від 15.07.2024 року витрати за надання правової допомоги становлять 9 000 грн., за виконані адвокатом процесуальні дії перелік яких визначений у акті. Перелік таких дій повністю відповідають критеріям реальності та свідчать про їх дійсне виконання представником позивача, при цьому, характер та обсяг правничої допомоги, наданої представником позивача, адвокатом Голубом В.Є. Позивачу, вказаної у акті, повністю відповідають, документам, наявним у матеріалах справи. Таким чином, враховуючи вищевикладене, з Відповідача на користь Позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 9 000 грн. Судовий збір За змістом\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору позивачів у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Враховуючи викладене, сума судового збору, яка підлягає до сплати відповідачем на користь держави, становить 1 211,20 грн. Також, позивачем за подання позову в частині позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні сплачено 1 211,20 грн. судового збору, тому суд стягує їх з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial