Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовною заявою, вказавши, що 05.12.2019 між [PERSON] та Акціонерним товариством «Таскомбанк» (далі - АТ «Таскомбанк») було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №207/7398825-СК. 02.12.2022 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №НІ/11/7-Ф, відповідно до умов якого АТ «Таскомбанк» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Таскомбанк» Права Вимоги до Боржників. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу №НІ/11/7-Ф від 02.12.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у сумі 17 683,06 грн., з яких: 10 100,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 583,06 грн. - сума заборгованості за відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн. Ухвалою суду від 12.12.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 06.02.2024 розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку. Заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.02.2024 позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» було задоволено повністю стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором №207/7398825-СК від 05 грудня 2019 року в розмірі 17 683,06 грн., яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу в сумі 10 100,00 грн., заборгованості за процентами в сумі 7 583,06 грн., та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. Ухвалою суду від 0.6.03.2024 прийнято до провадження заяву відповідача про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 01.04.2024 заочне рішення скасовано та справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 23.04.2024 задоволено клопотання представника відповідача адвоката Карнауха І.О. про витребування від ТОВ «ФК «ЄАПБ» та АТ «Таскомбанк» доказів. Станом на час розгляду справи витребувані докази суду не надані. У судове засідання сторони не з`явилися. Відповідно до прохальної частини позову представник позивача Кожухівський Я.І. просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як встановлено судом, 05.12.2019 АТ «Таскомбанк», в особі представника банку Богут І.О. , та [PERSON] було підписано Заяву-договір про приєднання до Пу4блічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №207/7398825-СК (далі по тексту - Кредитний договір), відповідно до якого відповідач отримав кредит на споживчі цілі у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на кредитну картку «Велика П`ятірка», тип: Mastercard World Миттєва, № [NUMBER] , на суму 15 000,00 грн., строк дії кредитного ліміту 365 днів, з автоматичною пролонгацією, пільгова процентна ставка 0,00001 % річних, базова процентна ставка 43,2 % річних (а.с. 4). Крім того, відповідачем 05.12.2019 було підписано Паспорт споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка», в якому обумовлені усі умови кредитування (а.с. 5). Підписавши Кредитний договір та Паспорт споживчого кредиту, відповідач [PERSON] погодився з умовами договору та правилами надання споживчих кредитів від АТ «Таскомбанк». Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20). Зазначений договір є чинним та підлягає виконанню сторонами. Тому суд відхиляє заперечення відповідача з приводу не надання позивачем доказів щодо видачі йому кредитних коштів АТ «Таскомбанк» та підписання ним Кредитного договору. Оскільки матеріали справи спростовують факт не підписання відповідачем Кредитного договору та Паспорту споживчого кредиту. Крім того, відповідачем не було заявлене клопотання про призначення судового почеркознавчої експертизи. Щодо доказів надання йому кредитних коштів. Суд вважає необхідним зауважити, що на відповідача також покладено обов`язок доказування, але він, у свою чергу, не надав суду докази не користування кредитною карткою № [NUMBER] , тощо. Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом ст. 626, ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 1, ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором, позичальник свої зобов`язання у погоджені сторонами строки не виконав, суму кредиту та відсотки за користування ним не сплатив. Згідно із наданим ТОВ «ФК «ЄАПБ» розрахунком (а.с. 7), загальна сума заборгованості відповідача станом на 02.12.2022 за Кредитним договором становить 17 683,06 грн., з яких: 10 100,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 583,06 грн. - сума заборгованості за відсотками. 02.12.2022 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №НІ/11/7-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а.с. 11-14 - копія договору з додатком). Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу №НІ/11/7-Ф від 02.12.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором на суму 17 683,06 грн., з яких: 10 100,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 583,06 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 15). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Як передбачено ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 514, ст. 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, судом встановлено, що у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Суд відхиляє заяву відповідача про застосування строку позовної давності з огляду на те, що Кредитний договір було укладено 05.12.2019, строк кредитування 36 місяців (до 05.12.2022). Позов до подано до суду позивачем 11.12.2023 у межах строку позовної давності (крайній строк подачі 05.12.2025). Враховуючи фактичні обставини справи та зважаючи на те, що відповідач не здійснив погашення заборгованості за Кредитним договором, право вимоги за яким на підставі Договору факторингу перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості в сумі 17 683,06 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2 684,00 грн. (а.с. 30), сплачений ним при подачі позову, однак оскільки позов підлягає задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 2 684,00 грн.

Outcome: approved