Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною заявою, яку в подальшому уточнила. Заяву обгрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] в с. Переорки, Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять: житловий будинок [ADDRESS] , власником якого була [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу від 26.05.1989, посвідченим [PERSON] , державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за №927; земельна ділянка площею 0,25 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0520684006070010012, розташована в с. Переорки, на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, масив «Сонячний 9», що належала померлій згідно з Державним актом серії ЯА №318416, виданим 27.06.2006; земельна ділянка площею 0,0056 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0520684006070010013, розташована в с. Переорки, на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, масив «Сонячний 9», що належала померлій згідно з Державним актом серії ЯА №318417, виданим 27.06.2006; частка у праві власності на квартиру [ADDRESS] , яку померла [PERSON] фактично успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , але за життя не оформила своїх спадкових прав. Заявник являється спадкоємицею за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] . 20.10.1998 [PERSON] склала заповіт, яким заповідала житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , і все, що знаходиться біля нього, дочці [PERSON] . Даний заповіт був посвідчений 20.10.1998 [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за №40. Таким чином, заявник являється спадкоємцем за законом першої черги та за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON] . Особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, та інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] , які прийняли спадщину, відсутні, так як її чоловік [PERSON] помер ще [INFO] . Заявник постійно проживала разом з матір`ю [PERSON] за однією адресою в [ADDRESS] до дня її смерті, однак зареєстрована матір була за іншою адресою, тому без встановлення факту проживання на момент смерті матері разом з нею за однією адресою, вона не зможе оформити своїх спадкових прав. Той факт, що заявник на момент смерті [INFO] матері [PERSON] постійно проживала разом з нею за однією адресою в [ADDRESS] підтверджується наданими нею доказами. У зв`язку з тим, що вона проживала постійно на момент смерті разом з матір`ю [PERSON] , але матір була зареєстрована за іншою адресою, вона не має можливості оформити свої спадкові права після смерті матері в нотаріальній конторі. Тому просить ухвалити рішення, яким встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживала на момент смерті [INFO] матері [PERSON] , [INFO] , разом з нею за однією адресою в [ADDRESS] . Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 10.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку окремого провадження; витребувано з Вінницької районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . 16.05.2024 на виконання вимог ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 10.05.2024 листом №871/01-16 завідувач Вінницької районної державної нотаріальної контори Вінницької області повідомила, що відповідно до Спадкового реєстру, спадкоємці померлої [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилася. В судове засідання 24.07.2024 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Представник заявника [PERSON] адвокат Галіцина В.В. попередньо подала до суду заяву, у якій просить справу розглядати за відсутності позивача та її представника, без технічної фіксації, заяву підтримують повністю, просять задовольнити. Представник Стрижавської селищної ради Форостяна О.М. попередньо подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без участі представника селищної ради, при розгляді заяви покладаються на розсуд суду, не заперечують з приводу задоволення заяви. Частиною третьою\~статті 211 ЦПК України\~визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 24.07.2024 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що [INFO] в с. Переорки, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.07.2023 (а.с. 6). [INFO] в с. Переорки, Вінницького району Вінницької області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.09.2020 (а.с. 7). 20.10.1998 [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, яким свій житловий будинок і все, що знаходиться біля нього, розташований в [ADDRESS] , заповідає своїй дочці [PERSON] , що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області Шевченко Г.В., зареєстрованого в реєстрі за №40 (а.с. 8). Згідно з копією заповіту, посвідченого 01.02.2002 секретарем виконавчого комітету Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області Шевченко Г.В., зареєстрованого в реєстрі за №8, [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] , на випадок своєї смерті склав заповіт, яким свою житлову квартиру і все, що знаходиться в ній, заповів своїй дружині [PERSON] (а.с. 9). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] убачається, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Костянтинівка, Донецької області (а.с. 10). У свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 22.07.1972 батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією такого свідоцтва (а.с. 11). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10.09.1989, шлюб між [PERSON] та [PERSON] 16.02.1961 розірваний (а.с. 12). З витягу в Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 21.03.2024 убачається, що після реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] прізвище останньої змінено на « [PERSON] » (а.с. 13). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 21.03.2024, після реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] її прізвище було змінено на « [PERSON] » (а.с. 14). Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 26.05.1989, [PERSON] та [PERSON] склали цей договір про те, що [PERSON] продала, а [PERSON] купила цілий жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , і розташований на присадибній земельній ділянці присадибних земель колгоспу ім. Кірова (а.с. 19-20). Згідно з копією рішення виконавчого комітету Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 23.05.2017, виконавчий комітет сільської ради вирішив внести зміни в поштову адресу житлового будинку, головою домогосподарства якого являється [PERSON] , і знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 22). З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №318416 убачається, що [PERSON] на підставі рішення Мізяківсько-Хутірської сільської ради від 30.06.2004, 10 сесія 4 скликання, №99, є власником земельної ділянки площею 0,2500 га у межах згідно з планом; земельна ділянка розташована в с. Переорки на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, масив «Сонячний», 9, цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 23). Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №318416 убачається, що [PERSON] на підставі рішення Мізяківсько-Хутірської сільської ради від 30.06.2004, 10 сесія 4 скликання, №99, є власником земельної ділянки площею 0,0056 га у межах згідно з планом; земельна ділянка розташована в с. Переорки на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, масив «Сонячний», 9, цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (а.с. 24). Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло від 25.04.1996, виконком Вінницької міської Ради народних депутатів посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 25). На підтвердження факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , заявником надано копії виписок з погосподарських книг Стрижавської селищної ради по будинку [ADDRESS] (а.с. 31-40). Відповідно до довідки від 05.10.2020 №1166, виданої виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] , [INFO] , не зареєстрована, але проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 41). Згідно з актом обстеження фактичного місця проживання від 18.03.2024, при перевірці обстеження місця реєстрації/проживання/перебування за адресою: [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] , 1956 року народження, зареєстрована та проживає за вказаною адресою; комісія засвідчує те, що дійсно з червня 2020 року її мати [PERSON] , [INFO] , та вітчим [PERSON] , 1941 року народження, постійно проживали без реєстрації в будинку [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] , яка здійснювала увесь необхідний догляд за матір`ю [PERSON] до дня її смерті [INFO] і вітчимом [PERSON] до дня його смерті [INFO] ; родина постійно проживала за адресою: [ADDRESS] з червня 2020 року (а.с. 42). Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Вінницької області від 16.04.2024 №702/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , оскільки відсутнє рішення суду про встановлення факту постійного місця проживання на момент смерті спадкодавця та спадкоємця (а.с. 43). Згідно з ч. 1\~ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293\~ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. З точки зору права всі життєві факти, які так чи інакше зачіпають суспільні відносини, поділяються на юридично значущі та юридично байдужі, з якими пов`язують виникнення будь-яких юридичних наслідків. Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами не самі по собі або в силу якихось особливих властивостей, а внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі. Закон надає юрисдикції суду встановлювати факти, що мають юридичне значення, але при певних умовах: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відмовити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Спір про право характеризує такий стан відносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких неможливо без судового втручання. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 (справа № 643/6447/19), від 03.02.2021 (справа № 644/9753/19), від 18.11.2020 (справа № 554/3600/19), від 25.11.2020 (справа № 636/4087/19), від 19.06.2019 (справа № 752/20365/16-ц), від 05.12.2019 (справі № 750/9847/18). Судом установлено, що у зв`язку з тим, що [PERSON] проживала разом дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , однак була зареєстрована за іншою адресою, заявник [PERSON] не може підтвердити факт постійного проживання на момент смерті матері разом з нею за однією адресою, що перешкоджає їй оформити свої спадкові права. Тому встановлення факту, про який просить [PERSON] , породжує для останньої юридичні наслідки, від яких залежить виникнення права на спадщину. Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі\~ст.\~1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою\~статті 1296 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Тлумачення статей 1268, 1269 ЦК України свідчить, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України визначено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. За змістом пунктів 3.19, 3.20 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання спадкоємця не може бути доказом того, що спадкодавець не проживала із заявником, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10.01.2019 (справа № 484/747/17), від 07.06.2022 (справа № 175/4514/20), від 07.06.2023 (справа № 227/5018/21). Заявник [PERSON] надала суду акт обстеження фактичного місця проживання від 18.03.2024, з якого установлено, що з червня 2020 року її мати [PERSON] , [INFO] , та вітчим [PERSON] , 1941 року народження, постійно проживали без реєстрації в будинку [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] , яка здійснювала увесь необхідний догляд за матір`ю [PERSON] до дня її смерті [INFO] . Обставини, викладені у вищезазначеному акті, також підтверджуються наданими заявником виписками з погосподарських книг Стрижавської селищної ради за адресою: [ADDRESS] , довідкою виконавчого комітету Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, а також письмовими заявами свідків [PERSON] та [PERSON] , які, будучи обізнаними про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та про відмову від дачі показань, повідомили, що знають родину [PERSON] , [INFO] , часто навідуються до них і можуть підтвердити, що [PERSON] постійно проживала на момент смерті [INFO] матері [PERSON] разом з нею за однією адресою: [ADDRESS] . Також зазначили, що [PERSON] останні роки свого життя була людиною похилого віку, дуже хворіла і тому їй потрібна була допомога та догляд, який надавала її рідна донька [PERSON] , яка забрала матір проживати до себе і постійно проживала з нею багато років. Так, з червня 2020 року родина [PERSON] постійно жила за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] до дня її смерті [INFO] та з [PERSON] до дня його смерті [INFO] . Підтверджують, що вони часто бували і бувають у гостях у родини [PERSON] , і також кожного дня проходять поряд з будинком, в якому проживає [PERSON] , та в якому до дня своєї смерті жила останні роки [PERSON] . Таким чином, з наданих суду доказів установлено, що [PERSON] постійно проживала на момент смерті [INFO] матері [PERSON] разом з матір`ю за однією адресою в [ADDRESS] . Під час розгляду даної заяви спору про право виявлено не було. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява №4909/04).

Outcome: approved