Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулись заявники [PERSON] , [PERSON] зі спільною заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що з 23 серпня 2016 року заявники перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Заявники зазначають, що фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться та примирення є неможливим, між ними досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини, участі в забезпеченні умов життя та виховання дитини. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 липня 2024 року відкрито провадження в даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження, призначено судове засідання. Заявники в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви, в яких просили розгляд справи проводити без їх участі, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Вивчивши матеріали справи, доводи поданої заяви, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Згідно з положенням ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві 01 червня 2016 року, про що складено відповідний актовий запис за №855 (а.с. 4). Сторони від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Згідно положень частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Згідно ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Заявники наміру та бажання поновлювати подружні стосунки не мають. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. Як убачається з матеріалів справи, 28 червня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір між батьками про визначення місця проживання дитини та участь у її вихованні та сплату аліментів на дитину, за умовами якого сторонами було погоджено визначення місця проживання спільної дитини після розірвання шлюбу, питання участі батьків у вихованні та утриманні дитини. (а.с. 29-21). У відповідності до ч.3 ст.293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких заявники наполягають на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки заявники не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому заява [PERSON] , [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved