Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

У квітні 2024 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягувати з кожного з батьків аліменти на його утримання у розмірі 1/4 їхнього заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення позивачем повноліття. Обґрунтовуючи позов зазначає, що його мати [PERSON] після розлучення з його батьком [PERSON] уклала другий шлюб з [PERSON] . В цьому шлюбі народилося двоє дітей. Однак згодом [PERSON] розлучилася з [PERSON] . Позивач разом з братами залишився проживати з матір`ю. Після початку повномасштабного вторгнення позивач разом з братами виїхав за кордон, а після повернення в Україну і до тепер за попередньою домовленістю матері та [PERSON] проживають з [PERSON] за адресою [ADDRESS] . З того часу він перебуває на повному матеріальному утриманні [PERSON] та його родини, також фінансово допомагає бабуся. Позивач вказує, що мати самоусунулася від його матеріального утримання, будь-яких коштів на його утримання не надає, хоча має таку можливість, оскільки є військовослужбовцем за контрактом. Також мати є розпорядником коштів, які батько сплачує на позивача за рішенням суду. Через складні відносини з матір`ю позивач просить стягувати аліменти безпосереднього на його ім`я. Суд на підставі п.3\~ч.6\~ст.19,\~ч.1\~ст.274\~ЦПК Українирозглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження. Для представництва інтересів неповнолітнього до участі в справі залучений Орган опіки\~та піклування\~виконавчого комітету\~Ковельської міської\~ради. В судовому засіданні 07.08.2024 позивач [PERSON] позов підтримав, окрім доводів наведених у позовній заяві, пояснив, що закінчив 11 класів, вступив до вищого навчального закладу і проходить військово польову підготовку, не має власних коштів, живе окремо від батьків і не може придбати необхідні для навчання одяг і приладдя. Влітку виїздив закордон і працював, але цих коштів не вистачає. Відносини з батьками склалися таким чином, що кожен з них живе власним життям, батьки не розуміють його власних бажань, мати емоційна у своїх вчинках, тому він прагне поваги і незалежності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 10.06.2024 проти задоволення позову не заперечив, вказав на необхідність у разі задоволення позову припинити стягнення аліментів на утримання сина, які він сплачує на виконання судового рішення від 06.03.2008 у справі №2-214/08 на користь [PERSON] . Відповідач [PERSON] в ході судового розгляду позов заперечувала, висловлювала побоювання щодо стороннього впливу на сина. Після спілкування із сином в судовому засіданні 07.08.2024 не заперечила проти задоволення позову, повідомила про збереження на окремому рахунку усієї суми аліментів, які є власністю неповнолітнього сина [PERSON] . Просила поставитися з розумінням до її бажання забезпечити дітям необхідні умови для життя і зростання, зокрема після розлучення з [PERSON] через мізерну заробітну плату на посаді державного виконавця змушена була змінити роботу, уклала контракт на проходження військової служби в ЗСУ і була відряджена у м.Київ на навчання. [PERSON] з двома братами залишилися на цей час проживати з [PERSON] , але згодом [PERSON] відмовився повертатися до неї і категорично змінив ставлення. Відповідач сподівається на взаєморозуміння. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради Гупік М.І. позов підтримав і пояснив, що [PERSON] зростав у сім`ї [PERSON] ( [PERSON] і [PERSON] , де народилося ще двоє дітей. На день пред`явлення позову [PERSON] проживав разом з [PERSON] . Умови проживання відповідають потребам дитини. У жовтні 2023 року [PERSON] звертався до органу опіки та піклування із заявою про позбавлення його батьків батьківських прав, однак після перевірки орган опіки та піклування не встановив підстав для відповідного висновку, батько проживає окремо, але бере участь в утриманні сина; мати проживає окремо, працевлаштована, між нею і сином склалися напружені відносини, фактів домашнього насильства не зафіксовано. Ураховуючи потреби дитини, яка проживає окремо від біологічних батьків, орган опіки та піклування просив позов задовольнити. Дослідивши письмові докази у справі суд дійшов такого висновку. Частиною першою ст.\~47\~ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 47 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст.\~18\~СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Позовні вимоги неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , стосуються безпосередньо його майнових прав, як неповнолітньої особи, яка станом на день подання позову досягла 14 років (паспорт № [NUMBER] виданий 08.02.2021 органом 0717). За матеріалами справи відповідачі у справі є батьками позивача (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21.02.2007). На час ухвалення рішення неповнолітній [PERSON] проживає окремо від батьків. Дана обставина підтверджується складеним Органом опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради актом обстеження умов проживання від 21.06.2023 та встановлена постановою Волинського апеляційного суду від 13.03.2024 у справі №159/4318/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, а також матеріалами перевірки умов проживання позивача, яка була проведена на вимогу суду під час розгляду справи у суді. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як передбачено ст.3, ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України). Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 179\~СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Суд встановив, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , є сином відповідачів, проживає окремо від батьків, відтак має право на самостійне одержання і розпорядження аліментами від батьків. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2024\~рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2024 становить 3196 гривень. Частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом\~(ч.1\~ст.183 ЦПК України). Розмір аліментів суд визначає з урахуванням усіх обставин справи, які встановлює на підставі поданих сторонами доказів. Відповідно до п. 4 ч.3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України). На позивача покладається обов`язок доказування в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню. На відповідачів покладається обов`язок довести необґрунтованість заявлених вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи обставини\~справи,\~положення чинного\~законодавства,\~що регулюють\~правовідносини пов`язані\~зі сплатою\~аліментів,\~виходячи із\~засад справедливості\~та захисту\~прав неповнолітньої\~дитини,\~з врахуванням\~того,\~що приймати\~участь в\~утриманні дитини\~повинні двоє\~батьків,\~беручи до\~уваги вимоги\~ч.2\~ст. 182\~СК України та\~ч.5\~ст.\~183 СК України,\~згідно якої\~рекомендований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~становить одну\~чверть заробітку\~(доходу)\~платника аліментів,\~суд дійшов\~висновку про\~задоволення позовних\~вимог,\~а саме\~про стягнення\~з відповідачів\~на користь\~позивача аліментів\~на його\~утримання у\~розмірі 1/4\~частки усіх\~видів заробітку\~(доходу)\~кожного з\~батьків щомісячно,\~але не\~менше 50%\~встановленого прожиткового\~мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Визначений розмір аліментів не є надмірним, а є об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Відповідачі не надали суду доказів на підтвердження існування обставин для визначення аліментів в меншому розмірі. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти призначаються від дня пред`явлення позову, тому з матері позивача аліменти необхідно стягувати з 08.04.2024. Щодо стягнення аліментів з батька, суд звертає увагу на таке. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06.03.2008 у справі №2-214/08 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] (відповідача 2 у даній справі) на користь [PERSON] (відповідача 1 у даній справі) аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] (позивача у даній справі) в розмірі 25% від усіх заробітків щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного вік, починаючи з 14.01.2008 до досягнення дитиною повноліття. За матеріалами справи №2-214/08 на підставі заяви [PERSON] . Ковельським міськрайонним судом 28.03.2008 виданий виконавчий лист в частині стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання [PERSON] , який пред`явлений відповідачем 1 до виконання в орган державної виконавчої служби. Автоматизованою системою виконавчих проваджень підтверджується факт перебування на примусовому виконанні в Лубенському відділі ДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ВП №40885704, дата відкриття виконавчого провадження 22.11.2013, боржник [PERSON] , [INFO] , стягувач [PERSON] , [INFO] ). Оскільки [PERSON] продовжує сплачувати аліменти на утримання сина на користь [PERSON] , а суд дійшов висновку про стягнення аліментів безпосередньо на користь дитини, задля уникнення подвійного відрахування коштів стягнення аліментів на користь [PERSON] необхідно припинити. Рішення в частині припинення стягнення аліментів набирає законної сили в загальному порядку, отже стягнення аліментів з [PERSON] на користь позивача можливе лише з дня набрання цим рішенням законної сили. Позивач не позбавлений права стягнути з відповідача [PERSON] кошти, отримані в рахунок аліментів і не витрачені на його потреби. Крім того суд,

Outcome: approved