Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] у червні 2024 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] із указаним позовом мотивуючи вимоги тим, що 17.07.2008 між [PERSON] , як власником земельної ділянки, та Приватним підприємством «Буймерське» було укладено договір оренди землі, за яким об`єктом оренди є земельна ділянка з кадастровим номером 5925081200:00:005:0175. Додатковою угодою від 27.07.2017 до вказаного договору землі були внесені зміни та викладено договір у новій редакції. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру підприємств та організацій ПП «Буймерське» з 28.12.2019 реорганізовано, а його правонаступником є Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ». Отже, з 28.12.2019 орендарем земельної ділянки, кадастровий номер 5925081200:00:005:0175 є Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ». Відповідач не виконав зобов`язання щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою у розмірі по 240,56 грн за 2022 та 2023 роки. У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати позивач має право на стягнення пені у розмірі 153,00 грн та інфляційних втрат у розмірі 18,17 грн. Посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ» на користь [PERSON] заборгованість згідно додаткової угоди від 27.07.2017 до договору оренди землі від 17.07.2008, об`єкт оренди - земельна ділянка кадастровий номер 5925081200:00:005:0175, у сумі 652,29 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу у сумі 1875,00 грн Ухвалою суду від 17.06.2024 було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подав заяву в якій просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представниця відповідача подала клопотання в якому зазначила, що просить провести розгляд справи без її участі, відповідач визнає позовні вимоги щодо стягнення орендної плати. При винесенні рішення представниця просила врахувати, що вказана у договорі оренди землі орендна плата включає в себе податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, які підлягають утриманню з вказаної суми відповідачем, як податковим агентом позивача відповідно до положень чинного законодавства. Також представниця просила зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката, з огляду на малозначність справи, її незначну складність та ціну позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини пов`язані з договірними спорами, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,5257 га, кадастровий номер 5925081200:00:005:0175 (а.с. 6, 8). 17.07.2008 між [PERSON] та Приватним підприємством «Буймерське» було укладено договір оренди землі, відповідно до якого [PERSON] передав у оренду ПП «Буймерське» земельну ділянку загальною площею 3,7763 га у тому числі: рілля - 2,960 га, сіножаті - 0,5257 га, пасовища - 0,2905 га. Строк дії договору сторони визначили тривалістю 15 років. Також сторони погодили, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок становить 35060,81 грн. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, с/х продуктами або послугами: за 2007 рік у розмірі 1% від нормативної грошової оцінки і становить 341,06 грн. Починаючи з 01.01.2008 у розмірі 525,81 грн, що становить 1,5 % від нормативної грошової оцінки. Даний договір був зареєстрований 17.07.2008 у Тростянецькому районному відділенні Сумської регіональної Філії ДП Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах за № 040863502678 (а.с. 9, 10). 27.07.2017 між [PERSON] та ПП «Буймерське» була укладена додаткова угода до договору оренди землі від 17.07.2008, відповідно до якої сторони дійшли згоди внести зміни до договору оренди землі виклавши в цілому в новій редакції з метою приведення тексту договору до вимог нормативних актів, якими врегульовані відносини пов`язані з орендою земельних ділянок. Зокрема сторони погодили, що [PERSON] передає в оренду ПП «Буймерське» земельну ділянку площею 0,5257 га, кадастровий номер 5925081200:00:005:0175. Строк дії договору сторони визначили тривалістю до 31.12.2023. Також сторони погодили, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 2405,61 грн, а орендна плата складає 240,56 грн за 1 повний рік користування земельною ділянкою, що у відсотковому співвідношенні становить 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата виплачується орендарем щорічно в строк до 30 грудня поточного року користування з вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших податків, обчислених (нарахованих та утриманих) згідно з вимогами чинного податкового законодавства. У разі несвоєчасної сплати орендної плати орендар сплачує орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожен день прострочення платежу (а.с. 18-21). Право оренди ПП «Буймерське» на вищевказану земельну ділянку було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.04.2018 (а.с. 17). Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПП «Буймерське» з 28.12.2019 реорганізовано, а його правонаступником є Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ» (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Отже, з 28.12.2019 орендарем земельної ділянки площею 0, 5257 га, кадастровий номер 5925081200:00:005:0175 є Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ». 10.06.2024 позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про виплату заборгованості по орендній платі за користування землею за 2022 та 2023 роки (а.с. 12). Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження виконання умов договору оренди землі щодо виплати [PERSON] орендної плати за 2022, 2023 роки та представником відповідача визнано позов в цій частині. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає доведеним, що ТОВ «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ» у порушення умов договору оренди землі не виплатило [PERSON] орендну плату за 2022 та 2023 роки. Згідно розрахунку складеного представником позивача заборгованість ТОВ «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ» перед [PERSON] по орендній платі за 2022 та 2023 роки складає 481,12 грн. Суд погоджується з розрахунком заборгованості орендної плати викладеним у позовній заяві представником позивача, оскільки такий розрахунок відповідає умовам договору оренди землі. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно ч. 1 ст. 24 цього ж Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом За розрахунком сторони позивача, викладеним у позовній заяві, який був перевірений судом та є правильним, інфляційні втрати складають суму у розмірі 18,17 грн, а пеня - 153,00 грн. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем заявленого до нього позову, не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за договором оренди землі внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по орендній платі з урахуванням інфляційних збитків та пені у розмірі 652,29 грн, підлягають задоволенню повністю. Виплата заборгованості має бути здійснена відповідачем позивачу з відрахуванням необхідних обов`язкових податків та платежів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України уразі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 969,00 грн (а.с. 24). Враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору, що становить 484,50 грн, так як відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а інші 50% судового збору, що становить 484,50 грн, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1875,00 грн, суд враховує таке. Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником позивача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подано: договір № 74-ц на представництво та про надання правничої допомоги від 29.05.2024; ордер на надання правової допомоги адвокатом Мальченко Д.В. від 06.06.2024; акт наданих послуг № 74-ц/4/588/1032/24 від 02.08.2024 на суму 1875,00 грн (а.с. 5, 22, 36). Указані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 1875,00 грн. Представницею відповідача було подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу з посиланням на малозначність та незначну складність справи, а також ціну позову. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Дослідивши надані представником позивача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу та враховуючи доводи відповідача щодо необґрунтованості таких витрат, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке. Згідно акту наданих послуг № 74-ц/4/588/1032/24 від 02.08.2024, до складу витрат на професійну правничу допомогу адвоката включена такі послуги: вивчення документів, аналіз правовідносин, вивчення судової практики, усна консультація, підготовка позовної заяви, додатків до позовної заяви на що витрачено 3 години, а вартість роботи склала 1500,00 грн; участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - 375 грн (а.с. 36). Суд вважає, що вартість послуг правничої допомоги є завищеною, оскільки, як зазначає представник позивача у заяві про розподіл судових витрат ним було надано позивачу послуги правничої допомоги за вісім позовів, отже вивчення документів, аналіз правовідносин, вивчення судової практики, підготовка позовної заяви не потребували значного часу по кожному позову. Також суд враховує, що заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу у три рази перевищує ціну позову. Крім того, в даній справі представник позивача не брав участь у судовому засіданні, тому заявлена сума витрат правничої допомоги за участь представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції є безпідставною. Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, з урахуванням висловлених представницею відповідача заперечень щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до суми 1000,00 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.

Outcome: approved