Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

Представник позивача директор Сосюрко С.Ю., в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю Авансар звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 200191649 від 16 січня 2015 року в розмірі 15958 грн 00 коп., судові витрати зі сплати судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, у сумі 3028,00 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 16.01.2015 року між ПАТ Банк Михайлівський та [PERSON] укладено кредитний договір № 200191649 щодо кредитування - кредитний договір, відповідно до умов якого на умовах повернення, платності, строковості банк надав відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 12030,46 грн, з встановленим строком користування з 16.01.2015 року по 16.01.2018 року, тобто 1096 днів, розмір процентної ставки за кредитом -0,0001% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості -3,99%, комісія за видачу кредиту становить- 1,5%, сукупна вартість кредиту 197,43 % річних. Відповідно до графіку платежів за кредитним договором № 200191649 від 16.01.2015 року, щомісячний платіж становив 827,00 грн., а дата платежу 16 число кожного місяця. ПАТ БАНК Михайлівський умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, однак відповідач зі свого боку не виконав умов. Між Товариством з обмеженою відповідальністю Діджи Фінанс та ПАТ БАНК Михайлівський було укладено Договір №7__БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 року, згідно з яким відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором №200191649 від 16.01.2015 р., що укладений між ПАТ БАНК Михайлівський та Позичальником - [PERSON] разом з усіма додатками та додатковими угодами/договорами про внесення змін (далі - Кредитний договір). У подальшому ТОВ Діджи Фінанс, отримані права вимоги за Кредитним договором було відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Авансар, правонаступником якої у зв`язку із зміною назви є Товариство з обмеженою відповідальністю Авансар, відповідно до Договору відступлення прав вимоги 11/05 від 17.05.2021 року. Станом на 29.03.2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором № 200191649 від 16.01.2015 року перед позивачем становить - 15958,00 грн., у тому числі: розмір заборгованості за основним зобов`язанням -5425,78 грн.; розмір заборгованості по нарахованим відсотках - 10532,22 грн. Враховуючи наведене, Товариство з обмеженою відповідальністю Авансар звернулося до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 30.04.2024 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін 05.06.2024 року за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; встановлено позивачу триденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подачі до суду відповіді на відзив, а відповідачу триденний строк для подачі заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи. 31.05.2024 року представником відповідача адвокатом Починок О.І. подано до суду відзив на позовну заяву з доказами його направлення позивачу, в якому він просить відмовити повністю у позовних вимогах, оскільки як вказано у позовній заяві 16.01.2015 року між ПАТ Банк Михайлівський та відповідачем було укладено кредитний договір № 200191649, згідно з умовами якого сума кредиту за Договором складає 12030,46 грн., строк надання послуги 1096 днів, а саме з 16.01.2015 року по 16.01.2018 року. Позовна давність за Договором укладеним між відповідачем та публічним акціонерним товариством «БАНК Михайлівський» починає свій перебіг з 17.01.2018 року. Враховуючи, що сторонами в рамках ст. 259 ЦК України жодних договорів про збільшення позовної давності не укладалось, з урахуванням вимог ст. 256 ЦК України позовна давність за договором закінчилась 18.01.2021 року. Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача близько 20.04.2024 року, тобто із спливом строку позовної давності ще 18.01.2021 року, тому у позовній заяві слід відмовити. Відповідач просить суд застосувати строк позовної давності. Окрім того, відповідач категорично не погоджується з тим фактом, що позивачем належним чином та належними доказами доведено, що безпосередньо він брав на себе кредитні зобов`язання за договором перед ПАТ БАНК Михайлівський. На думку відповідача, до позовної заяви позивачем не додано доказу, зі змісту якого суд може встановити безпосередньо прийняття відповідачем умов договору, тобто фактично відсутній підпис відповідача під умовами правочину, а також не додано доказу зі змісту якого можливо встановити, що відповідач фактично отримав у своє розпорядження від ПАТ БАНК Михайлівський відповідні кредитні грошові кошти. Заява № 200191649 про відкриття рахунку не містить підпису відповідача, а лист-претензія з відповідним наведеним графіком розрахунків є неналежним доказом, адже є одностороннім документом банку і сторонами не погоджувався. Призначене судом на 05.06.2024 року судове засідання відкладено до 29.07.2024 року у зв`язку із забезпеченням права відповідача на подачу відповіді на відзив, оскільки на момент розгляду справи у суду були відсутні дані про отримання відповідачем відзиву на позовну заяву. 12.06.2024 року на адресу Черкаського районного суду Черкаської області від директора ТОВ Авансар надійшла відповідь на відзив, в якій він просить повністю задовольнити вимоги позовної заяви, з огляду на наступне. Відступлення прав вимоги від первісного кредитора, а саме ПАТ Банк Михайлівський (в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який здійснював ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський) до нового Кредитора ТОВ Діджи Фінанс відбулось за відповідним Договором та Витягом з Реєстру до Договору відступлення прав вимоги №7_БМ від 20.07.2020 року. Національний банк прийняв рішення відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ Банк Михайлівський 12 липня 2016 року за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ухвалив рішення №124-рш про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський, тому факт отримання та використання платіжної карти підтверджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, який провів всі необхідні перевірки щодо факту наявності кредитної заборгованості позичальника перед відступленням прав грошової вимоги новому кредитору, що підтверджується витягом Реєстру до Договору відступлення прав вимоги. В період вирішення спору між кредиторами, а саме ТОВ Фінансова компанія Фагор та ПАТ Банк Михайлівський у визнанні укладення між ними Договору факторингу нікчемним (судовий процес завершений в 2021 році, справа №910/11298/16), клієнтом не було здійснено жодного платежу жодному з кредиторів в рахунок погашення власної заборгованості у відповідності до ст. 204 та ст. 1082 Цивільного кодексу України. Тобто, через даний спір кредитор був позбавлений можливості звернутись до суду для врегулювання спору між ним та позичальником. Однак в свою чергу, позичальник мав можливість погасити заборгованість за кредитним договором №200191649 від 16.01.2015 року. Нормами п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 18.06.2020 р. № 731-IX було усунено недоліки правового регулювання обчислення процесуальних строків. Після закінчення визначеного законом строку карантинні обмеження слід розглядати як поважну причину пропуску позовної давності в контексті ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Надалі, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року 64/2022, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Враховуючи небажання в добровільному порядку виконати взяті на себе зобов`язання, а також тривалість ухилення від виконання зобов`язань, явно виражені винні дії відповідача, які грубо порушують права позивача. Дослідивши надані учасниками справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.01.2015 року між ПАТ Банк Михайлівський та відповідачем [PERSON] було підписано заяву № 200191649 про відкриття поточного рахунку, за умовами якої останній отримує кредит у розмірі 12030,46 грн. на строк до 16.01.2018 року, тобто 1096 днів на наступних умовах: розмір процентної ставки за кредитом -0,0001 % річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості -3,99 % з 01 місяця строку дії кредитного договору включно, комісія за видачу кредиту 1,5 %, сукупна вартість кредиту 197,43 % річних. Графік платежів, щомісячний платіж до 16 числа кожного місяця у розмірі 827,00 грн., останній платіж 798,18 грн. До позовної заяви додано графік платежів з 16.01.2015 року по 11.01.2018 року, який складено відповідно до заяви № 200191649 від 16.01.2015 року про відкриття поточного рахунку, де напроти реквізитів позивача та відповідача наявні підписи сторін. 20.07.2020 року між ПАТ Банк Михайлівський та ТОВ Діджи Фінанс було укладено договір про відступлення прав вимоги №7_БМ, відповідно до умов якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, що підтверджується копією вказаного договору. Вказаного Додатку №1 до Договору факторингу №7_БМ із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами від 20.07.2020 року, про який представник позивача зазначає у відповіді на відзив на позовну заяву, як на доказ, яким підтверджується перехід права вимоги від ПАТ Банк Михайлівський до ТОВ Діджи Фінанс за кредитним договором № 200191649 від 16.01.2015 року, позивачем до позовної не долучено. 17.05.2021 року між ТОВ Діджи Фінанс та ТОВ Фінансова компанія Авансар було укладено договір про відступлення прав вимоги №11/05 відповідно до якого ТОВ Діджи Фінанс відступає на користь ТОВ Фінансова компанія Авансар права вимоги за кредитними договорами, перелік та суми заборгованості яких зазначено в Додатку №1/ Згідно витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №11/05 від 17.05.2021р. позивачу передано право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №200191649 від 16.01.2015р. на загальну суму 15958,00 грн., що складається із наступних сум: заборгованість за основним зобов`язанням 5425,78 грн., заборгованість по нарахованим доходам - 10532,22 грн. 12.10.2021р. ТОВ Діджи Фінанс та ТОВ Фінансова компанія Авансар складений та підписаний акт прийому-передачі документів, що засвідчують права грошової вимоги та оригіналів кредитних договорів боржників, який є додатком №2 до договору відступлення прав вимоги №11/05 від 17.05.2021р. Відповідним актом засвідчується факт передачі від ТОВ Діджи Фінанс до ТОВ Фінансова компанія Авансар документів, що засвідчують права вимоги до боржників, перелік яких визначений в Додатку №1 до договору. Новою редакцією статуту ТОВ Фінансова компанія Авансар від 04.11.2021 року затверджено зміну назви позивача з ТОВ Фінансова компанія Авансар на ТОВ Авансар. До відповіді на відзив на позовну заяву стороною позивача долучено копію вимоги-претензії від 28.02.2024 року № 280224/15, адресованої [PERSON] , про термінове погашення кредитної заборгованості перед позивачем у розмірі 15958,00 грн. та докази направлення вказаного листа-претензії відповідачу. Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73\~Цивільного кодексу\~України (далі -\~ЦК). Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. Статтею 509\~ЦК встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~626\~ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтями 1054, 1055\~ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.\~1049\~ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526\~ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що відповідач вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності та заперечується факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів від ПАТ БАНК Михайлівський, відповідач категорично не погоджується з тим фактом, що позивачем належним чином та належними доказами доведено, що безпосередньо він брав на себе кредитні зобов`язання за договором перед БАНК Михайлівський. В цьому контексті суд звертає увагу, що згідно зі статтею 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2\~ст. 77 ЦПК України). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові від 22.09.2021р. у справі № 463/3724/18 Верховний Суд зробив висновок про те, що формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. У постанові Верховного Суду від 14.09.2021р. у справі №910/14452/20 зазначив, що Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13-ц. Таким чином, суд не може вважати доведеними обставини, про які стверджує одна сторона і заперечує інша, якщо вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Отже, слід зауважити, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. Враховуючи предмет спору у зазначеній справі, саме до обов`язку позивача, як правонаступника первісного кредитора, належить доказування обставин щодо порушення відповідачем своїх кредитних зобов`язань, розміру заборгованості боржника та обґрунтованості здійснених кредитором нарахувань. У відповідності до ст.ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Разом з тим, матеріали справи не містять доказів щодо розміру кредитних коштів, наданих відповідачу у користування, оскільки позивачем не надано суду будь-яких первинних документів, які повинні бути складені під час надання кредитних коштів. Також, позивачем не надано розрахунку заборгованості, з якого вбачалось би, на яку суму зменшувалась заборгованість у разі погашення її боржником, та яким чином нараховувались відсотки за користування коштами, оскільки згідно заяви про відкриття поточного рахунку надавались кредитні кошти у розмірі 12030,46 грн., а згідно витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення права вимоги № 11/05 від 17.05.2021 року від ТОВ Діджи Фінанс до ТОВ Фінансова компанія Авансар переходить право вимоги до [PERSON] у розмірі 15958,00 грн., з яких 5425,78 грн. розмір заборгованості за основним зобов`язанням. В цьому контексті слід звернути увагу, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Також стороною позивача не надано суду відомостей про порядок обчислення та нарахування розміру заборгованості відповідача, зокрема арифметичного розрахунку стягуваних сум. Відсутність відповідних відомостей унеможливлює здійснення перевірки обґрунтованості тверджень сторони позивача про порушення відповідачем його кредитних зобов`язань. Крім того, позивачем не надано доказів переходу права вимоги саме за кредитним договором № 200191649 від 16.01.2015 року від ПАТ БАНК Михайлівський до ТОВ Діджи Фінанс, адже крім договору від 20.07.2020 року між ПАТ Банк Михайлівський та ТОВ Діджи Фінанс про відступлення прав вимоги №7_БМ, суду не надано Додатку №1 до Договору факторингу №7_БМ із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами від 20.07.2020 року, тобто не підтверджено перехід права вимоги від ПАТ Банк Михайлівський до ТОВ Діджи Фінанс за кредитним договором № 200191649 від 16.01.2015 року. В цьому контексті суд звертає увагу, що наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №11/05 від 17.05.2021р., не може бути прийнятий судом з точки зору його належності та достовірності, оскільки цей документ засвідчує лише зміст права вимоги, яке передавалося від ТОВ Діджи Фінанс на користь ТОВ Фінансова компанія Авансар. В той же час суду не надано будь-яких доказів змісту права вимоги первісного кредитора за кредитним договором №200191649 від 16.01.2015р., яке було придбано ТОВ Діджи Фінанс за результатами відритих торгів під час процедури ліквідації ПАТ БАНК Михайлівський відповідно до договору №7_БМ від 20.07.2020 р. про відступлення прав вимоги. Згідно ч. 4 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81\~ЦПК України позивачем не надано суду належних доказів наступних обставин: надання відповідачу кредитних коштів, яким чином відповідачем порушено умови кредитного договору в частині належного виконання ним зобов`язань; обґрунтування розміру заборгованості (період настання прострочки; період та порядок нарахування процентів тощо). При цьому, суд бере до уваги, що ТОВ Авансар, як правонаступник кредитора за договором № 200191649 від 16.01.2015р., укладаючи договір про відступлення прав вимоги №11/05 від 17.05.2021р. не був позбавлений права вимагати документи первинного бухгалтерського обліку на підтвердження дійсності кредитних вимог у первісного кредитора, а в контексті положень ст.ст.\~517,\~519\~ЦК наслідки, пов`язані із ризиком недійсності переданої вимоги покладаються саме на нового кредитора. Враховуючи наведені вище вимоги закону, досліджені докази та встановлені на їх підставі обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ Авансар до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають. Щодо застосування строків позовної давності, про що просив представник відповідача у відзиві на позовну заяву, то суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позову. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Саме такої позиції дотримуються суди при розглядів спорів (зокрема,\~постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц,\~від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7\~листопада 2018\~року у\~справі №\~575/476/16-ц тощо). Оскільки у даному спорі відсутні підстави для задоволення позовних вимог, заява представника відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає до задоволення. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові на позивача. Таким чином, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати у справі суд залишає за позивачем.

Outcome: dismissed