Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до Київського районного суду м.Одеси, на підставі спільної заяви чоловіка та дружини, у порядку окремого провадження, та просять розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22 лютого 2020 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 204, а також встановити юридичний факт того, що відповідно до нотаріально посвідченого Договору між батьками дитини про те, з ким із них буде проживати малолітня дитина, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини, який укладений 03.06.2024 року і посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ткаченко І.В., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 2098, встановлено що батько самостійно виховує та утримує дитину. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2024 року головуючим визначено Гниличенко М.В. Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. Відповідно до ч.6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. З метою з`ясування зареєстрованого місця проживання (перебування) судом було направлено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 02.07.2024 року, вбачається, що заявник [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , заявник [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що територіально відноситься до Київського району м.Одеси./а.с.26,27/ Частиною 2 статті 28 ЦПК України передбачено, що за домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 02.07.2024 року справа була відкрита в порядку окремого провадження, передбаченого ст.ст. 293,294 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Частиною 4 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 22.07.2024 року у якості заінтересованої особи було залучено до участі у справі Київську районну адміністрацію, як орган опіки та піклування. Вищевказані ухвала про відкриття провадження по справі та ухвалу про залучення заінтересованої особи було направлена сторонам по справі, також особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України. Заявники [PERSON] та [PERSON] та їх представник адвокат Бессараба П.А. до судового засідання не з`явились, через канцелярію суду надали заяви, якими підтримали доводи заяви, просили її задовольнити у повному обсязі та справу розглянути за їх відсутності. Представник заінтересованої особи Київської районної адміністрації як органу опіки та піклування до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся,що вбачається із довідок про доставку електронного документу 22.07.2024 року, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, Заслухавши пояснення сторін по справі у судовому засіданні, яке відбулось 22.07.2024 року, дослідивши та вивчивши документи наявні в матеріалах справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні 22 лютого 2020 року між [PERSON] та [PERSON] Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зареєстровано шлюб, актовий запис № 204 (оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] залучено до матеріалів справи)./а.с.11/ Згідно спільної заяви подружжя вони просять шлюб розірвати за взаємною згодою. Від шлюбу [INFO] народилась спільна донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 10.06.2020року./а.с.21/ За змістом Договору між батьками дитини про те, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 03.06.2024 року та засвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ткаченко І.В., батьки домовились, що батько [PERSON] буде проживати у будинку [ADDRESS] , з дочкою [PERSON] , [INFO] , яку він буде утримувати за особисті кошти. Сторони підтверджують, що проживають окремо, спільного бюджету не мають, домашнє господарство не ведуть. /а.с.22/ За цим договором лише батько особисто бере участь у витратах на утримання дитини, пов`язані з розвитком її можливостей, навчанням, харчуванням, лікуванням, оздоровленням, реабілітацією, відпочинком тощо, шляхом організації вищезазначених речей, особистого супроводу та сплати у повному обсязі витрат, пов`язаних з вищезазначеним. Дослідивши вказаний договір, судом встановлено, що він містить усі необхідні узгоджені питання між заявниками, як подружжям, на виконання приписів ч.1 ст. 109 СК України, не порушує прав та інтересів малолітньої дитини, сторін по справі та третіх осіб. Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правовідносини пов`язані із шлюбом та вихованням і матеріальним забезпеченням дитини врегульовані Сімейним кодексом України ( далі СК України ) . Так, згідно вимог ч.1,3,4 ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. У даному випадку заявниками виконано вимоги норми ст.109 ЦПК України, тому суд, враховуючи наявність спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу та надання до суду нотаріально засвідченого договору про те, з ким із батьків будуть проживати дитина та яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини, зміст якого не порушує інтереси дитини та особисті права подружжя, з урахуванням спливу одного місяця після подання заяви, приходить до висновку що відповідна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ч.1,4 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (коли місце проживання дитини визначено за рішенням суду або підтверджено висновком органів опіки та піклування). Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Таким чином, заява про зазначення у рішенні суду питання про визначення батьками місця проживання дитини, яка не досягла десяти років, шляхом укладення відповідного договору, відповідає вимогам закону. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. На підтвердження вимог та доводів заяви, до матеріалів справи заявниками було надано наступні докази - -свідоцтво про шлюб, з якого вбачається, що 22.02.2020 року шлюб між сторонами було зареєстровано, актовий запис № 204./а.с.11/ -копія свідоцтва про народження дитини [PERSON] , яка народилась [INFO] , актовий запис № 650./а.с.21/ -копія нотаріально посвідченого договору від 03.06.2024 року, за умовами якого сторони/заявники домовились щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком, який буде утримувати дитину за особисті кошти, також сторони підтверджують, що проживають окремо, спільного бюджету не мають, домашнє господарство не ведуть./а.с.22/ -копія паспорту [PERSON] та інформація адресного бюро, де зазначено місце реєстрації проживання - [ADDRESS] ./а.с.12/ -довідка про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з якої вбачається, що вона з 05.04.2021 року є зареєстрованою за адресою батька - [ADDRESS] ./а.с.20/ -Довідка СОН комітету мікрорайону «10 станція Великого Фонтану» у м.Одесі від 26.06.2024 року про те, що [PERSON] , 1989 року народження, зареєстрований у [ADDRESS] з 13.09.2005 року, проживає сумісно з дочкою [PERSON] , яка зареєстрована за даною адресою з 05.04.2021 року./а.с.35/ -копія декларації з лікарем, укладена [PERSON] відносно малолітньої дитини за місцем її проживання - [ADDRESS] ./а.с.38/ -Акт про встановлення фактичного місця проживання та реєстрації [PERSON] від 26.06.2024 року, складений керівником СОН КМ «10ст.В.Ф.» [PERSON] в присутності двох свідків [PERSON] , [PERSON] про те, що [PERSON] зареєстрований та фактично проживає разом з донькою [PERSON] , 2020 року народження, в акті зазначено, що своїми підписами вищевказані особи беруть на себе відповідальність про правдивість наданої інформації./а.с.36/ -довідка про реєстрацію місця проживання заявниці [PERSON] , з якої вбачається, що вона з 13.04.2020 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ./а.с.16/ -довідка Овідіопольської селищної ради № 937 від 10.06.2024 року, з якої вбачається, що [PERSON] зареєстрована разом з батьком [PERSON] , 1947 року народження, за адресою [ADDRESS] ./а.с.18/ -копія пенсійного посвідчення [PERSON] в том, що він з 2009 року є пенсіонером довічно./а.с.34/ -акт обстеження житлово-побутових умов депутатом Овідіопольської селищної ради [PERSON] від 10.06.2024 року, з якого вбачається, що [PERSON] мешкає разом з донькою [PERSON] , 1981 року народження, за адресою [ADDRESS] . Умови проживання задовільнені, гр. [PERSON] потребує постійного стороннього догляду./а.с.17/ -Висновок ЛКК КНП ОСР «Овідіопольський Центр первинної медико-санітарної допомоги» № 543 від 10.06.2024 року з якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , має діагноз - незріла ускладнена катаракта, частково атрофія зорового нерву, глаукома III-А, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба II ст.3, ризик 3, деформуючий остеоартроз обох кульшових колінних суглобів, розповсюджений остеохондроз хребта. Висновок ЛКК - [PERSON] потребує догляду, як невиліковно хвора особа, яка через порушення функцій організму не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися./а.с.19/ -копія свідоцтва про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] , актовий запис № 122, яка була дружиною [PERSON] /а.с.33/ -копія свідоцтва про смерть [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис №42, який був рідним сином [PERSON] /а.с.52/ Судом ретельно було досліджено вищевказані докази, заслухано пояснення заявників у попередньому судовому засіданні, які повністю підтверджують доводи заяви. Із пояснень [PERSON] вбачається, що вона зареєстрована та проживає разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою - [ADDRESS] та здійснює доглядає за батьком, який є дуже хворою почти незрячою людиною, із захворюванням обох колінних суглобів у віці 77 років, оскільки інші члени сім`ї, зокрема його дружина [PERSON] та рідний син [PERSON] померли, батько потребує постійного догляду, як невиліковно хвора особа, яка через порушення функцій організму не може самостійно пересуватися та самообслуговуватись, тому між заявниками як подружжям виникли сімейні непорозуміння щодо подальшого збереження шлюбу, оскільки заявниця тривалий час фактично проживає разом з батьком та його доглядає, тому було вирішено питання про розірвання шлюбу та укладено нотаріально посвідчений договір, щодо питань місця проживання, виховання та утримання дитини, який не суперечить вимогам закону та яким вони визначили обов`язки сторін відносно вихованню дитини. Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За ч. 1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів що мають юридичне значення, а зокрема: перебування фізичної особи на утриманні. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Будь-яких обставин на підтвердження наявності спору про право, судом не встановлено. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. За наслідком чого, суд вважає, що одночасне встановлення заявлених заявниками фактів, що мають юридичне значення, разом з вирішенням питання заявників про розірвання шлюбу, є доцільним, оскільки спрямовано на захист прав і інтересів малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та реалізацію батьком, з яким проживає дитина, прав та гарантованого захисту малолітньої дитини сторін по справі у визначений законом спосіб, що відповідає завданням цивільного судочинства, у відповідності до положень ст.2 ЦПК України. Крім того, суд зауважує про те, що при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої дитини, за Сімейним кодексом України поняття місця проживання має інший зміст, оскільки це не конкретна адреса і не конкретний населений пункт із вказівкою на будинок, а саме особа, з якою має проживати дитина. Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України це може бути один із батьків, баба, дід або інші родичі дитини, а також орган опіки та піклування. У судовій практиці переважним чином саме так визначається місце проживання дитини, без зазначення у рішенні про визначення місця проживання дитини з одним із батьків конкретної адреси. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що відповідна заява про визначенні у рішенні суду, що відповідно до нотаріально посвідченого Договору між батьками дитини про те, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 03.06.2024 року, місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , встановлюється з батьком [PERSON] , [INFO] , підлягає задоволенню. При визначені підсудності та можливості розгляду справи у порядку цивільного судочинства судом було застосовано правовий висновок, зазначений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року по справі N 560/17953/21. Згідно змісту п.116,117 вищевказаної постанови неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушенного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви. Отже, Велика Палата Верховного Суду вирішила за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі N 287/167/18-ц(провадження N 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі N 290/289/22-ц (провадження N 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. У даному випадку предметом дослідження суду по даній цивільній справі є встановлення певного юридичного факту, який встановлює правосуб`єктність особи як такої яка самостійно виховує та утримає неповнолітню дитину, будь-яких заяв з боку заінтересованої особи про наявність спору з цього приводу або відомостей про наявність позасудового розгляду вказаного питання до суду не надходило, тому розгляд справи здійснено у порядку цивільного процесу. У постанові від 13.06.2018 за результатами розгляду справи №822/2446/17 Верховним Судом було викладено позицію про те, що сам факт розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини з батьком, що передбачає обов`язок батька щодо утримання та виховання дитини, не доводять факт відсутності участі матері у вихованні дитини, тому факт самостійного виховання та утримання дитини повинен встановлюватись окремо у судовому порядку. Як встановлено судом [PERSON] , [INFO] , є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] , та після розірвання шлюбу між батьками, за змістом нотаріально посвідченого Договору, за взаємною згодою батьків, залишається проживати разом з батьком на його повному матеріальному утриманні. Зазначені вище обставини дають змогу суду прийти до висновку про встановлення факту, який має юридичне значення, а саме того, що [PERSON] , [INFO] , самостійно виховує та утримує дитину (доньку) [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved