Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому прохав стягнути з Державного бюджету України на його користь у відшкодування моральної шкоди 120\~000 грн., а також судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп. В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у справі № 440/2788/22 був задоволений його позов, визнано протиправним та скасовано розпорядження відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Управління пенсійного забезпечення ГУПФУ від 08.11.2021 за № 42/1600-0207-15 про відмову [PERSON] в перерахунку пенсії на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області» № 33/37-4/11757 від 15.10.2021 про розмір грошового забезпечення. Зобов`язано ГУПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області» № 33/37-4/11757 від 15.10.2021 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням раніше сплачених сум. Дане рішення набрало законної сили 02.08.2022. На виконання вказаного рішення суду ГУПФУ проведено перерахунок пенсії, сума доплати (заборгованості) пенсії за період з 01 грудня 2019 року по 31 серпня 2022 року 249\~685 грн., однак зазначена сума виплачена на картковий (пенсійний) рахунок відкритий в установі банку не була. У зв`язку з цим він звертався до суду із заявами про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку ст. 382 КАС України. 10 жовтня 2022 року ухвалою суду його заяву задоволено, зобов`язано ГУПФУ протягом тридцяти днів з дня набрання ухвали законної сили подати звіт про виконання рішення. Ухвалою суду від 06 січня 2023 року за його клопотанням визнано поданий ГУПФУ звіт про виконання рішення суду таким, що не підтверджує виконання у повному обсязі. Зобов`язано ГУПФУ протягом тридцяти днів з дня набрання ухвали законної сили подати звіт про виконання рішення. Ухвалами суду від 17 березня 2023 року та 23 червня 2023 року задоволено частково його клопотання та визнано поданий ГУПФУ звіт про виконання рішення суду таким, що не підтверджує виконання у повному обсязі. Зобов`язано ГУПФУ протягом шістдесяти днів з дня набрання ухвали законної сили подати звіт про виконання рішення, у накладенні штрафу відмовлено. Ухвалою суду від 26 жовтня 2023 року задоволено частково його клопотання та визнано поданий ГУПФУ звіт про виконання рішення суду таким, що не підтверджує виконання у повному обсязі. Зобов`язано ГУПФУ протягом дев`яноста днів з дня набрання ухвали законної сили подати звіт про виконання рішення, у накладенні штрафу відмовлено. Вказує, що протиправними діями ГУПФУ, які виразилися у невиплаті нарахованої доплати (заборгованості) пенсії за рішенням суду та безсиллі щодо судового контролю щодо виконання даного Рішення суду, а також протиправній бездіяльності, яка виразилася у тривалому невиконанні рішення суду (більше 1 року 8 місяців), йому спричинена моральна шкода. Моральна шкода виразилася у протиправності дій ГУПФУ щодо порушення зобов`язань за рішенням суду, яке набрало законної сили та не виконувалося більше 1 року 8 місяців. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях та у хвилюванні через необхідність повторно неодноразово звертатися до суду через порушення своїх прав, неможливості реалізувати своє конституційне право на належний розмір допомоги (пенсії). Крім того, моральна шкода полягає у душевних стражданнях через порушення звичайного способу життя позивача, адже йому довелося неодноразово звертатися до відповідача та до суду з метою реалізації свого права на підвищення розміру пенсії, а потім виконання рішення суду про отримання доплати. Також щоразу при зверненні до ГУПФУ чи до суду погіршується його стан здоров`я, тривожність, нервовість, що супроводжується підняттям тиску, яке тягне за собою медичне лікування та витрату коштів на коштовні ліки. Вважає, що визначений ним розмір моральної шкоди у 120\~000 грн., враховуючи невиплату 249\~685, 64 грн. заборгованості, є розумним та справедливим. З цих підстав, звернувся до суду з позовом. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 01 квітня 2024 року справу передано за підсудністю до Октябрського районного суду м.Полтави. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 25 квітня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Шмигло І. до суду надійшов відзив, в якому прохає відмовити у задоволенні позову. Вказує, що фінансування пенсій особам, яким призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01 квітня 2021 року здійснюється з рахунку ПФУ централізовано, без перерахувань відповідних коштів на рахунок Головного управління. Фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості за рішеннями суду, відбувається в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили. Відтак, виплата коштів на виконання вказаного рішення буде здійснена в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат, виділених на цю мету. У Головного управління відсутня можливість самостійно формувати бюджет та виділяти кошти з державного бюджету на фінансування пенсій. Щодо виплат Головним управлінням боргу за рішеннями судів повідомляє, що з вересня 2018 року по 2024 рік стан такої виплати залежить від видатків Головного управління. На І квартал 2024 року затверджено тимчасовий розпис доходів і видатків Головного управління, втім коштів Державного бюджету на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду також не передбачається. Управління добровільно виконало рішення судів в межах покладених зобов`язань та відповідно до чинного законодавства. Позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у сумі 120\~000 грн. не визнає. Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій вказує, що відзив наданий без належного обґрунтування та невірно застосовано норми права стосовно предмету позову. Відповідачем не повно та не всебічно з`ясовано всі фактичні обставини і не надано належну оцінку зібраним доказами. Відповідач не спростував вимог позивача, а лише навів норми Закону. Прохав позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позов підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Калина І.С. у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позицію викладену у відзиві на позов та доданих до нього додатках. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позову, з огляду на таке. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у справі № 440/2788/22 задоволений адміністративний позов [PERSON] , визнано протиправним та скасовано розпорядження відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Управління пенсійного забезпечення ГУПФУ від 08.11.2021 за № 42/1600-0207-15 про відмову [PERSON] в перерахунку пенсії на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області» № 33/37-4/11757 від 15.10.2021 про розмір грошового забезпечення. Зобов`язано ГУПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області» № 33/37-4/11757 від 15.10.2021 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням раніше сплачених сум. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ на користь [PERSON] витрати зі сплати судового збору у сумі 992 грн. 40 коп. та витрати, пов`язані із наданням правової допомоги, у розмірі 500 грн. Дане рішення набрало законної сили 02.08.2022 (а.с.18-22). На виконання вказаного рішення суду ГУПФУ проведено перерахунок пенсії, сума доплати (заборгованості) пенсії за період з 01 грудня 2019 року по 31 серпня 2022 року становить 249\~685 грн., що підтверджується Розрахунком на доплату за пенсійною справою № 94 11757 від 01 серпня 2022 року (а.с.126). Однак зазначена сума на картковий (пенсійний) рахунок відкритий в установі банку виплачена не була, що не заперечується відповідачем. Позивач неодноразово звертався до Полтавського окружного адміністративного суду із заявами про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку ст. 382 КАС України. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2022 року у справі № 440/2788/22 заяву [PERSON] про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 440/2788/22 задоволено, зобов`язано ГУПФУ протягом тридцяти днів з дня набрання ухвали законної сили подати звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у справі № 440/2788/22 (а.с.23-24). Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 січня 2023 року у справі № 440/2788/22 клопотанням [PERSON] про визнання звіту про виконання рішення суду таким, що не підтверджує виконання у повному обсязі та встановлення нового строку подання звіту у справі № 440/2788/22 задоволено, визнано поданий ГУПФУ звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у справі № 440/2788/22 таким, що не підтверджує виконання у повному обсязі. Зобов`язано ГУПФУ протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою подати звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у справі № 440/2788/22 (а.с.25-27). Ухвалами Полтавського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року та 23 червня 2023 року у справі № 440/2788/22 задоволено частково клопотання [PERSON] та визнано поданий ГУПФУ звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у справі № 440/2788/22 таким, що не підтверджує виконання у повному обсязі. Зобов`язано ГУПФУ протягом шістдесяти днів з дня набрання ухвали законної сили подати звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у справі № 440/2788/22, у іншій частині заяви відмовлено (а.с.28-33). Ухвалою суду від 26 жовтня 2023 року задоволено частково клопотання [PERSON] та визнано поданий ГУПФУ звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у справі № 440/2788/22 таким, що не підтверджує виконання у повному обсязі. Зобов`язано ГУПФУ протягом дев`яноста днів з дня набрання ухвали законної сили подати звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у справі № 440/2788/22, у іншій частині заяви відмовлено (а.с.34-36). У відповідності до ч. 5\~ст. 21 КАС України\~вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди ґрунтуються на підставі судових рішень, які набрали законної сили, такі вимоги слід розглядати в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4\~ст. 10 ЦПК України\~суд при розгляді справи керується принципом верховенства права; суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно зі\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до\~ст. 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави\~відповідальності за\~завдану моральну\~шкоду передбачені\~нормою ст.1167 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України), відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Частиною другою\~статті 1167 ЦК України\~визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст.1173 ЦК України). Згідно із ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3\~ст. 23 ЦК України). Статтями\~13,\~17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права та змінюють практику застосування національного закону відповідно до рішення цього Суду. Відповідно до чіткої й усталеної практики ЄСПЛ право на суд, захищене\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», пункт 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення від 28.07.1999 у справі «Імобільяре Саффі» проти Італії», заява № 22774/93, пункт 66). Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою (рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, пункт 44, від 20.07.2004). Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному та вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення від 26.04.2005 у справі «Сокур проти України», заява № 29439/02, та від 19 лютого 2009 року у справі «Крищук проти України», заява № 1811/06). ЄСПЛ також зазначив, що у випадках, коли йдеться про відшкодування матеріальної шкоди, національні суди мають явно кращі можливості визначати наявність такої шкоди та її розмір. Але інша ситуація коли йдеться про моральну шкоду. Існує обґрунтована і водночас спростовна презумпція, що надмірно тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди (рішення у справі «Скордіно проти Італії», заява № 36813/97, пункти 203 - 204, та рішення у справі «Вассерман проти Росії», заява № 21071/05, пункт 50). Суд вважає таку презумпцію особливо незаперечною у випадку надмірної затримки у виконанні державою винесеного проти неї судового рішення, враховуючи те, що недотримання державою свого зобов`язання з повернення боргу після того, як заявник, пройшовши через судовий процес, домігся успіху, неминуче викликатиме у нього почуття розпачу (рішення від 7.05.2002 в справі «Бурдов проти Росії», пункт 100). Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується. Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду зазначеною у постанові від 03.07.2019 у справі №750/1591/18-ц. Отже, згідно вказаного вище позивач має право на грошове відшкодування моральної шкоди. Суд вважає доведеним, що внаслідок порушення відповідачем пенсійних прав позивача, останньому завдано значних душевних страждань. Враховуючи характер і тривалість вчиненого правопорушення, а також глибину завданих позивачеві душевних страждань, при цьому виходячи із засад розумності та виваженості суд вважає достатньою сатисфакцію відшкодування моральної шкоди\~стягнення на користь позивача становить у розмірі 5 000 грн. Відтак заявлений позов підлягає частковому задоволенню у розмірі визначеному судом. У іншій частині позов є необґрунтованим. Судові витрати у виді судового збору слід розподілити пропорційно задоволеним позовним вимогам відповідно до ст.141\~ЦПК України та\~стягнути із\~відповідача за\~рахунок коштів Державного Бюджету України на користь позивача судовий збір у сумі 50 грн. ( 4 % від задоволених позовних вимог).

Outcome: partial