Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

До суду за підсудністю з Богунського районного суду м. Житомира надійшла вище вказана заява, у якій заявник просить ухвалити рішення про усиновлення ним [PERSON] - дитини [PERSON] , з якою він перебуває у зареєстрованому шлюбі. Також заявник просить змінити по батькові дитини. У судовому засіданні заявник, заінтересовані особи [PERSON] і представник Служби у справах дітей Житомирської РДА Житомирської області заяву підтримали та просили задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] повідомила, що з моменту народження дитини біологічний батько сином не цікавився. Дитина [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що відносини у них з [PERSON] склались добрі; заявник його забезпечує усім необхідним та цікавиться навчанням, займається його вихованням. [PERSON] зазначив, що бажає, щоб [PERSON] його усиновив. Представником відділу ДРАЦС подано заяву про проведення розгляду справи без її участі (а.с. 67). Додатково виклала інформацію стосовно правил внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думки учасників процесу, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Заявник перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 20), яка є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 26). Відомості про батька [PERSON] до актового запису про народження записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 25). Мати [PERSON] надала свою згоду на усиновлення дитини [PERSON] , яка нотаріально засвідчена (а.с. 24). Дитина [PERSON] , [INFO] , також надав свою письмову згоду на його усиновлення [PERSON] (а.с. 27). Служба у справах дітей Житомирської РДА вважає доцільним усиновлення [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується відповідним висновком (а.с. 40-41). Згідно з ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з ч. 1 ст. 223 СК України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя (ч. 2 ст. 207 СК України). Усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. (ч. 1, абз. І ч. 2 ст. 211 СК України). Згідно зі ст. 212 СК України не можуть бути усиновлювачами особи, які: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. З огляду на наведене, враховуючи, що [PERSON] є дієздатним та здоровим (а.с. 13, 14), громадянином України (а.с. 11), не молодшим 21 року та старшим за дитину більш як на п`ятнадцять років, перебуває у зареєстрованому шлюбі з матір`ю дитини, має постійне місце проживання (а.с. 9, 32-39) та постійний заробіток (а.с. 16-18), не має непогашеної чи не знятої в установленому законом порядку судимості (а.с. 15), суд дійшов висновку про його здатність забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини, у зв`язку з чим, вважає за потрібне оголосити заявника її усиновлювачем. Частиною 1 ст. 229 СК України передбачено, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлювачами є одночасно жінка та чоловік і якщо вони записуються батьками дитини, відповідно змінюються прізвище та по батькові дитини. Якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини (реч. І ч. 1, ч. 2 ст. 231 СК України) На підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється (ст. 233 СК України). З огляду на наведене, суд вважає за можливе задовольнити вимоги заявника про зміну по батькові дитини.

Outcome: approved