Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

В березні 2024 року [PERSON] звернувся з заявою до суду про встановлення особи в судовому порядку, встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності, встановлення факту відбування ним покарання у місцях позбавлення волі на території України станом на 24.08.1991 року. Свої вимоги мотивує тим, що він народився [INFO] в м.Кіровоград Кіровоградської області, про що зроблено відповідний запис №739.Свідоцтво про народження єдиний документ який він має. Ані паспорта ані ідентифікаційного коду [PERSON] не отримував з тих підстав, що з 17 років він відбував покарання в місцях позбавлення волі за вчинення злочинів. 03.06.2023 року [PERSON] вперше звернувся до Олександрійського відділу УДМС Кіровоградської області із заявою про видачу паспорта громадянина України, але 18.01.2024 року отримав відмову через відсутність необхідних документів. Єдиним документом, який підтверджує факт проживання [PERSON] на території України, на час проголошення незалежності, тобто станом на 24.08.1991 року, є інформаційна довідка про його судимості. З неї вбачається, що у період з 04.09.1990 року по 24.02.1996 року [PERSON] відбував покарання у виді позбавлення волі за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.09.1990 року. В цей період [PERSON] знаходився в Комісарівській виправній колонії №22, що знаходиться за адресою: с. Комісарівка, Перевальського району, Луганської області. Листом Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань від 28.05.2024 року відомо, що на даний час Комісарівська виправна колонія №22 перебуває на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження, тому відсутня можливість здійснити перевірку по обліках цієї установи. Оскільки законодавством України не передбачена процедура встановлення особи в рамках встановлення належності до громадянства України, [PERSON] було рекомендовано звернутися до суду для встановлення особи та встановлено факту його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.04.2024 року у справі відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження (а.с.11). В судовому засіданні представник заявника адвокат Бугайченко Т.А. заяву підтримала, посилаючись на обставини викладені в ній просила задовольнити. Заявник [PERSON] суду додатково пояснив, що він народився10.04.1960 року в м. Кіровоград Кіровоградської області. Навчався в середній школі №7 до 1972 року, коли закінчив 4 клас. Потім продовжував навчання в школі-інтернаті закритого типу в селищі Балаховка Петрівського району Кіровоградської області. В 1975 році закінчив 8 класів і повернувся в м. Кіровоград. Відвідував школу №11 і працював в СУ №528. В 1977 році вперше був засуджений за угон автомобілю в 17-тирічному віці. Він був документований радянським паспортом, який отримував в 1976 році в Ленінському районі м. Кіровограда. Жодного документу у нього не збереглося в наслідок пожежі, яка відбулася в його помешканні років 7 тому. На теперішній час у нього ампутовано нижню кінцівку, він з лютого 2023 року перебуває в лікарні, для оформлення інвалідності та отримання соціальної допомоги йому необхідно оформити паспортний документ в зв`язку з чим потребує встановлення юридичних фактів відображених в заяві. Представники заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні вважає заяву такою, що підлягає задоволенню оскільки викладені в ній факти знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Свідок [PERSON] , фахівець з соціальної роботи територіального центру соціального обслуговування, суду пояснив, що знає [PERSON] з 2022 року, коли останній вперше звернувся до центру. Особу його було встановлено з довідки про звільнення, копію якої, надану дільничним інспектором та долучено до особової справи. Фахівцями центру було надано [PERSON] допомогу з відновлення свідоцтва про народження. Остання відома адреса мешкання [PERSON] [ADDRESS] . Останній неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі та станом на 24.08.1991 року перебував в Комісарівській ВК №22 Луганської області. Для влаштування [PERSON] в пансіонат, йому необхідно оформити паспортний документ. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з 1987 року працювала на різних посадах в органі місцевого самоврядування та наразі працює в Олександрійському старостинському окрузі. Знайома с заявником, який є [PERSON] , 1960 року. Останній в 1995-1996 роках звільнився з тюрми у Луганській області і мешкав на території [ADDRESS] . Він не раз притягався до кримінальної відповідальності та відбував покарання в місцях позбавлення волі на території України. Суд, вислухавши заявника, його представника та представника заінтересованої особи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.7 ст.19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження в тому числі справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік справ про встановлення фактів, що мають значення, які розглядаються судом закріплений в ч.1 ст.315 ЦПК України, даний перелік не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). Тобто, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З указаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст.3 цього Закону. [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою подальшого отримання паспорту громадянина України. Згідно з пунктами 1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.293 ЦПК України та ст.3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до частини першої ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Пунктом 3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України» визначено, що безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. Отже вказані в заяві [PERSON] юридичні факти підлягають встановленню на підставі ст.293 ЦПК України та ст.3 Закону України «Про громадянство України». Відповідно до підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт «в» пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду). Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Так, в судовому засіданні досліджено свідоцтво про народження заявника Серії [NUMBER] , виданого 14.02.2024 року повторно, з якого вбачається що [PERSON] народився [INFO] в місті Кіровоград Кіровоградської області, його батьками є [PERSON] [PERSON] (а.с.4). Окрім того особа заявника підтверджується довідкою про звільнення серії Кір №02226 (з фотокарткою), згідно якої [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Кіровоград, громадянство: України, раніше судимий: вісім разів, відбував покарання з 24.12.2009 року по 24.12.2011 року, звідки звільнився по відбуттю строку покарання і прямує в [ADDRESS] (а.с.39). З вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області №1-126/10 від 10.02.2010 року, який набрав законної сили 26.02.2010 року, вбачається, що [PERSON] зокрема був засуджений 04.09.1990 року Кіровським райсудом м. Кіровограда за ст.ст.81, ч.3, 140 ч.2, 215-3 ч.2, 215-3 ч.2 КК України (ред..1960 року) до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 24.02.1996 року по відбуттю строку покарання (а.с.30-32). Згідно інформації ІАС «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» від 19.03.2024 року [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Кіровограда Кіровоградської області, Україна,04.09.1990 року за вироком Кіровського райсуду м. Кіровограда засуджений за вчинення злочину, передбаченого ст.ст.81, ч.3, 140 ч.2, 215-3 ч.2, 215-3 ч.2 КК України (ред..1960 року) до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вирок набрав законної сили 30.10.1990 року. Звільнений 24.02.1996 року після відбуття строку покарання (а.с.8). З листа Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань від 28.05.2024 року відомо, що на даний час Комісарівська виправна колонія №22 перебуває на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження, тому відсутня можливість здійснити перевірку по обліках цієї установи (а.с.27). 18.01.2024 року Олександрійським відділом УДМС Кіровоградської області [PERSON] повідомлено про необхідність подання разом із заявою про видачу паспорта громадянина України певного переліку документів, які у нього на час звернення до відділу відсутні, та роз`яснено необхідність встановлення його належності до громадянства України (а.с.5-6). Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення особи в судовому порядку, встановлення факту його постійного проживання на території України на момент набрання вироком Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 04.09.1990 року законної сили, встановлення факту відбування [PERSON] покарання у місцях позбавлення волі на території України станом на 24.08.1991 року. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, та вищевикладені приписи чинного законодавства, враховуючи диспозитивність процесу та вимоги заявника, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення юридичних фактів постійного проживання заявника [PERSON] на території України, встановлення особи в судовому порядку та встановлення факту\~відбування заявником покарання у місцях позбавлення волі на території України станом на 24.08.1991 року, оскільки дані факти є доведеними наявними в матеріалах справи доказами, від них залежить реалізація прав заявника, а саме отримання ним паспорту громадянина України.

Outcome: approved