Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, починаючи стягнення з моменту подання позову до суду довічно. Свої вимоги сторона позивача мотивувала тим, що вона є непрацюючим пенсіонером похилого віку, має ряд захворювань та прикута до ліжка. Її дохід складає лише пенсія, яка не дозволяє забезпечити її гідне існування, коштів на достатній рівень життя не вистачає. Відповідач є її дочкою, може надавати їй допомогу, але ухиляється від свого обов`язку. Враховуючи всі свої витрати та доходи дочки, вона вважає, що відповідач в змозі платити аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, для підтримки її матеріального стану та життя. У зв`язку із складним матеріальним становищем, позивач потребує матеріальної допомоги на своє утримання, через що і звернулася до суду з даною позовною заявою. 20.03.2024 року ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. 15.04.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Свої заперечення сторона відповідача обґрунтовує наступним: [PERSON] дійсно є дочкою позивача. Її мати [PERSON] є частково паралізованою протягом декількох років та потребує сторонньої допомоги. Вона, як дочка, постійно доглядає матір, надає постійну допомогу, і матеріальну в тому числі. Отже, вона добровільно доглядає та забезпечує матір усим необхідним по можливості. При цьому, позивач категорично заперечую проти їх спільного проживання на постійній основі, оскільки дочка проживає далеко від матері. Позивач має складний характер, який прогрішився через хворобу та вік. Мати постійно пред`являє до неї претензії та усим невдоволена. Проте, позивач має ще одного повнолітнього сина [PERSON] , який не займається доглядом та утриманням матері матеріально, що є несправедливим по відношенню до відповідача. Позивач отримує щомісячно пенсію у розмірі 6 099 грн 73 коп., вона ж отримує заробітну плату в розмірі 4 500 грн - 5 500 грн на місяць, яка після відрахувань податків складає 3 300 грн - 4 400 грн., що є вдвічі менше за пенсію позивача. Оскільки вона здійснює постійний догляд за матір`ю, то не має змоги знайти більш оплачувану роботу з підходящим графіком. Крім того, [PERSON] зазначає, що має повнолітнього сина, який є курсантом першого навчального курсу Військової академії м. Одеси денної форми навчання в галузі знань: Воєнні науки, національна безпека, безпека державного кордону. Батько сина матеріальної допомоги не надає, вона самостійно утримує сина на період його навчання. Враховуючи викладене, вона не має змоги сплачувати аліменти на користь матері, оскільки, у такому випадку, не матиме коштів для існування. 11.06.2024 року ухвалою суду задоволено клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а саме: інформації щодо наявності у [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Свердловськ 20.06.2024 року на адресу суду надійшли пояснення позивача [PERSON] ; позивач повідомила, що донька є її єдиною спадкоємицею, проте зовсім не піклується про неї, не доглядає її та не допомагає як матеріально, так і фізично. Крім того, під час рідкісних провідувань дочка вчиняє сварки, приходить у нетверезому стані та погрожує їй словесно, що може підтвердити Крюківській відділ поліції. У зв`язку з такою поведінкою дочки, вона вимушена була звернутись до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Крюківського району Департаменту соціального захисту населення. Крім того, вона має доглядальницю, яка піклується про неї, допомагає фізично, оскільки вона обмежена у переміщенні та прикута до ліжка. Тому, зі своєї пенсії вона вимушена оплачувати й послуги доглядальниці. При цьому, коштів на оплату комунальних послуг катастрофічно не вистачає, у зв`язку з чим її заборгованість складає більше 44 000 грн. 02.07.2024 року на виконання вимог ухвали суду від 11.06.2024 року до суду надійшла відповідь з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, згідно якої за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян та по паперових носіях актових записів, актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Свердловськ, матір`ю якого зазначена [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, оскільки вона є прикутою до ліжка у зв`язку зі станом здоров`я (частково паралізована), подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не надала до суду пояснень про причини своєї неявки, проти задоволення позову заперечувала з підстав, зазначених у відзиві на позов. Представник відповідача адвокат Цвик М.В. у судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не надала до суду пояснень про причини своєї неявки. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін по справі, на підставі наявних в матеріалах справи документів, оскільки сторони належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, приймаючи до уваги думку сторін, викладену у письмових заявах, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків: Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31.03.1978 року Р/бюро ЗАГС Кербулацького району Талди-Курганської області (а.с. 2). Позивач має статус пенсіонера та отримує пенсію за втратою годувальника, що підтверджується довідкою про доходи № 7388173329332316, виданою 12.02.2024 року Відділом обслуговування громадян № 6 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (а.с. 8). За змістом виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 06.02.2024 року, вбачається що [PERSON] має ряд захворювань, зокрема, кардіосклероз атеросклеротичний, гіпертонічна хвороба І ст 2 р 4 (дуже високий) СН ІІ Б ФК ІІ ДЄ ІІ з вираженим вестибуло-атактичним синдромом ДАО колінних суглобів ПФС ІІІ (різке) зі значним порушенням функцій опори та ходи. [PERSON] (позивач) є ліжко - хворою (лежачою) (а.с. 12). Згідно довідки Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Крюківського району Департаменту соціального захисту населення № 01-03/360 від 17.06.2024 року [PERSON] з 03.09.2018 року по теперішній час отримує послугу догляду вдома. Відповідно до ч. 1, 3 статті 172 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі. Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України). З указаного вбачається, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц, провадження № 61-2386сво19. У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, при встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Аналогічний правовий висновок зроблено Верховним Судом у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 листопада 2020 року у справі № 757/52096/1, провадження № 61-9640св20. Відповідно до статті 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням того факту що належними та допустими доказами доведено що позивач є особою похилого віку, 1941 року народження, непрацездатною ліжко-хворою, має лише єдиний дохід - пенсію (за втратою годувальника) у розмірі 6 099 грн 73 коп., яка виходячи з її стану здоров`я та умов проживання, не може задовольнити її життєві потреби, суд приходить до висновку що позивачка дійсно має необхідність у матеріальній допомозі, яку відповідач, яка є дочкою позивача, має можливість надавати останній, оскільки [PERSON] є працездатною особою яка отримує стабільний дохід. Посилання сторони відповідача на той факт що іі повнолітній син якій на даний час проходить навчання у Військової академії м. Одеси потребує матеріальної допомоги від відповідача як на обставину що свідчить про неспроможність останньої надавати матеріальну допомогу непрацездатній матері, суд не приймає до уваги з наступних підстав, по-перше: будучи курсантом денної форми навчання Військової академії м. Одеси [PERSON] [INFO] якій є повнолітнім перебуває на повному утриманні держави і по-друге: наданий відповідачем доказ на підтвердження факту навчання сина у зазначеному вище учбовому закладі, а саме витяг з наказу про зарахування курсантів на навчання, датований 25.08.2022, тоді як доказів на підтвердження навчання останнім на даний час, суду стороною відповідача надано не було. Суд також не приймає до уваги посилання сторони відповідача на частину 2 статті 205 Сімейного Кодексу України якою визначено обов`язок суду при обрахуванні розміру аліментів на непрацездатних батьків враховувати можливість одержання такого утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, оскільки зазначений у відзиві відповідача факт щодо наявності у позивача сина не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи по суті, оскільки згідно відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 514/30.1-36, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян та по паперових носіях актових записів, актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Свердловськ, матір`ю якого зазначена [PERSON] , [INFO] , не виявлено. За викладених обставин, суд приходить до висновку що відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що остання немає можливості надавати допомогу непрацездатній матері у визначеній позивачем частці доходу відповідача та судом не встановлено підстав, передбачених положеннями статті 204 СК України, для звільнення відповідача від обов`язку утримувати непрацездатну ліжко-хвору матір. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв`язку з тим, що позивачка в силу пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судових витрат, а саме за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання матері, то в силу статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 1 211 грн 20 коп. необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved