Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

26.04.2024 року до суду звернулася позивач, [PERSON] , з позовом про зняття арешту з майна, до відповідача, Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса). Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13.06.2024 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи на 30.07.2024 року. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у відповідності до ст. 247 ЦПК України. Згідно заявлених позовних вимог за позовною заявою позивач просить зняти арешт з майна, а саме: невизначене майно, все майно. Підстава обтяження: постанова про арешт нерухомого майна № 3148 від 24.09.2002, Державна виконавча служба у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області, номер обтяження: 4610310 від 10.03.2007 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, містяться відомості щодо арешту нерухомого майна за номером запису про обтяження 4805963 від 14.04.2007 року, об`єктом обтяження якого є невизначене майно, все майно, власником якого є [PERSON] , її мати, яка померла [INFO] . Підставою даного обтяження є постанова № 3148 від 24.09.2002 року, видана державною виконавчою службою у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно. Вона є спадкоємицею після померлої матері. Тільки під час оформлення спадкового майна, вона дізналася, що на майно, яке залишилося після смерті її матері, накладений арешт. У березні 2024 року вона звернулася до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби з заявою про зняття арешту з нерухомого майна. 25.03.2024 нею була отримана відповідь № 114/02-14, де зазначалося, що Моніторингом Автоматизованої системи виконавчих проваджень, у тому числі Спецрозділу - виконавчі провадження (ЄДРВП), було встановлено, що в системі відсутні будь-які виконавчі провадження відносно громадянки [PERSON] , [INFO] , по яким була винесена постанова про арешт майна боржника. Також у відповіді зазначалося, що відділ не може надати детальну інформацію щодо виконавчих проваджень в рамках якого була винесена постанова: постанова про арешт нерухомого майна № 3148 від 24.09.2002 року, видана державною виконавчою службою у Верхньодніпровському районні Дніпропетровської області, відомості про яку внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 4610310 у зв`язку з тим, що згідно Інструкції з діловодства, паперові матеріали виконавчих проваджень зберігаються три роки, після чого такі виконавчі провадження підлягають знищенню. Наявність не знятого арешту на майно, яке належало [PERSON] , на праві власності, перешкоджає позивачу реалізувати своє право спадкування майна, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, містяться відомості щодо арешту нерухомого майна за номером запису про обтяження 4610310, підставою якого є постанова № 3148, 24.09.2002 Державна виконавча служба у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області. 08.10.2004 року [PERSON] , яка була матір`ю позивачки, померла. Позивачка зазначає, що під час оформлення спадкового майна, вона дізналась, що на майно, яке залишилось після смерті її матері, накладений арешт. Згідно інформаційної довідки (№ 326655268) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта наданою 22.03.2023 року міститься запис про обтяження: - невизначене майно, все майно. Підстава обтяження: постанова про арешт нерухомого майна № 3148 від 24.09.2002, Державна виконавча служба у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області, номер обтяження: 4610310 від 10.03.2007 року. У березні 2024 року позивачка звернулась до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту. 25.03.2024 року позивачкою була отримана відповідь № 114/02-14, де зазначалося, що Моніторингом Автоматизованої системи виконавчих проваджень, у тому числі Спецрозділу - виконавчі провадження (ЄДРВП), було встановлено, що в системі відсутні будь-які виконавчі провадження відносно громадянки [PERSON] , [INFO] , по яким була винесена постанова про арешт майна боржника. Також у відповіді зазначалося, що відділ не може надати детальну інформацію щодо виконавчих проваджень в рамках якого була винесена постанова: постанова про арешт нерухомого майна № 3148 від 24.09.2002 року, видана державною виконавчою службою у Верхньодніпровському районні Дніпропетровської області, відомості про яку внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 4610310 у зв`язку з тим, що згідно Інструкції з діловодства, паперові матеріали виконавчих проваджень зберігаються три роки, після чого такі виконавчі провадження підлягають знищенню. Накладений арешт на майно обмежує права позивачки щодо здійснення права спадкування майна її матері. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» - Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» - Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішенн Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» - У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Судом встановлено, що позивачка зверталася до відділу державної виконавчої служби із прохання про зняття арешту з належного її матері, [PERSON] , майна, але позитивного результату не отримала. Так як у зв`язку з відсутністю на даний час відкритого виконавчого провадження відносно [PERSON] , вирішити питання про зняття арешту у позасудовому порядку виявилось неможливим. Тобто позивачем дотриманий досудовий порядок врегулювання зазначеного спору. Згідно довідки Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) № 114/02-1 від 25 березня 2024 року судом встановлено, що відкриті виконавчі провадження відносно [PERSON] , на виконанні у відділі не перебувають. Враховуючи, що стосовно [PERSON] , на час розгляду справи відсутні відкриті виконавчі провадження, забезпечення виконання яких могло б здійснюватись за рахунок належного йому нерухомого майна, суд приходить до висновку, що подальше існування арешту на майно [PERSON] , має наслідком порушення права позивачки, як спадкоємця цього майна. За наведених вище обставин суд вважає, що позовні вимоги про скасування арешту з майна [PERSON] , накладеного за постановою ДВС у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області підлягають задоволенню, оскільки на даний час будь-які виконавчі провадження відносно [PERSON] , відсутні. Крім того до спадкоємця переходять всі права та обов`язки, які були на час смерті у спадкодавця. Тому при наявності невиконаних спадкодавцем зобов`язань у кредиторів виникне право пред`явити зазначені вимоги спадкоємцеві, що прийняв спадщину. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211.20 грн., покласти на позивача.

Outcome: approved