Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

25.04.2024 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 18.10.2018 року. Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку, [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивач просить шлюб розірвати. 26 квітня 2024 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13 травня 2024 року ухвалою суду провадження по справі зупинене, надано подружжю строк на примирення три місяці. 13 серпня 2024 року ухвалою суду поновлено провадження у справі, сторони не примирились. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, у заяві, адресованій суду, просили розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, у заяві, адресованій суду, просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 2018 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку, [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3,4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу вимог ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнала заявлені проти неї позовні вимоги, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини. На підставі ч. 3 ст. 105, ст. ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved