Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просив: зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з позивача на користь відповідача на підставі рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 07.05.2018 у справі №136/423/18 на утримання [PERSON] , [INFO] , з 1/3 до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивач обґрунтовує свій позов тим, що 14.10.2006 між сторонами було укладено шлюб, під час якого в них народився син [PERSON] , [INFO] . Надалі шлюб між сторонами було розірвано, а за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 07.05.2018 у справі №136/423/18 було змінено розмір аліментів, який визначений за рішенням Липовецького районного суду від 24.02.2015, які стягуються з позивача у цій справі на користь відповідача на утримання їх сина, з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/3 частку всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення у новому розмірі з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. 24.10.2019 між позивач та [PERSON] було укладено шлюб, під час якого в них народилася спільна дочка [PERSON] , [INFO] . Крім того, згідно рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 29.01.2024 у справі №603/656/23, позивача у цій справі визнано усиновлювачем дітей [PERSON] , а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а після зміни актових записів про народження дітей, їх батьком записано позивача. Наразі позивач проживає у будинку його нинішньої дружини [PERSON] з вказаними чотирма дітьми, які знаходяться на його утриманні, а тому в нього змінився сімейний стан, на відміну від того, який був при ухваленні рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 07.05.2018 у справі №136/423/18 і аліменти, які продовжують з нього стягувати на утримання спільної з відповідачем дитини мають бути зменшені до 1/8 частини всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Ухвалою суду від 20.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала. Позивач подав до суду клопотання про долучення доказів, де на підтвердження не надання йому військового забезпечення, у зв`язку зі звільненням з військової служби, просив долучити копію його військового квитка з відміткою про взяття на військовий облік за місцем проживання. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Згідно рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 24.02.2015, з позивача у цій справі, як батька [PERSON] , [INFO] , було стягнено на користь відповідача у цій справі на утримання їх сина 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 07.05.2018 у справі №136/423/18 було змінено розмір аліментів, який визначений за рішенням Липовецького районного суду від 24.02.2015, які стягуються з позивача у цій справі на користь відповідача на утримання їх сина, з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/3 частку всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення у новому розмірі з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Як вбачається з наявного в матеріалах справи свідоцтва про укладення шлюбу 24.10.2019 між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис №50. Під час такого шлюбу в них народилася спільна дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 29.01.2024 у справі №603/656/23, позивача у цій справі визнано усиновлювачем дітей [PERSON] , а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а після зміни актових записів про народження дітей, їх батьком записано саме позивача, що доводять наявні у матеріалах справи копії свідоцтв про народження дітей, змінено прізвище і по батькові вищевказаних дітей. Таким чином, позивач є батьком [PERSON] , [INFO] (спільного сина сторін) та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - спільних дітей з [PERSON] . Наразі позивач проживає у будинку по [ADDRESS] , який належить його теперішній дружині [PERSON] , разом з чотирма їх дітьми, що підтверджується витягом про зареєстрованих у житловому будинку осіб №361 від березня 2024 року. Позивач стверджує, що у зв`язку зі зміною його сімейного стану, та перебування на його утриманні дружини та чотирьох їх дітей, розмір стягуваних з нього аліментів на утримання дитини від першого шлюбу з відповідачем є завеликим. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Таким чином, з огляду на особливість предмету спору, позивачу в даному судовому процесі необхідно було довести чи дійсно, внаслідок зміни його сімейного або матеріального стану, погіршення здоров`я та інших випадків, є правові підстави для зменшення розміру стягуваних аліментів для їх платника. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки після ухвалення рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 07.05.2018 у справі №136/423/18 де визначено стягувати з нього на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) батька, ним було укладено шлюб з іншою жінкою [PERSON] з якою вони виховують спільну дитину [PERSON] , [INFO] та усиновлених дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Таким чином змінився його сімейний стан, що є самостійною підставою для зміни розміру присуджених аліментів. Крім того, у зв`язку зі створенням нової сім`ї та вихованням ще чотирьох дітей та з огляду на звільнення з військової служби та втрати військового забезпечення, сплачувати аліменти на утримання спільного з відповідачем неповнолітнього сина у попередньому розмірі, він не може, що може призвести до накопичення заборгованості. Відповідно до ст. 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Судом встановлено, що позивач сплачує аліменти за рішенням суду тільки на дитину від першого шлюбу, тобто в межах, передбачених законом для утримання однієї дитини. Інших стягнень за рішенням суду не має. Належних доказів на підтвердження суттєвого погіршення матеріального стану позивача, його дружини, погіршення здоров`я когось з них, а також неможливості сплачувати аліменти у розмірі більшому за 1/8 частину заробітку, на якому наполягає позивач, суду не надано. Посилання позивача на те, що на його утриманні перебуває і його дружина [PERSON] та діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є безпідставним, адже на час розгляду справи молодша дитина позивача досягла трирічного віку, що не перешкоджає його дружині працевлаштуватись, та зі свого боку також забезпечувати сім`ю. Разом з тим, відмітки у військовому квитку про звільнення з військової служби не свідчать, що тепер позивач не має змоги заробляти гроші на утримання теперішньої сім`ї, тим більше, що звертаючись із заявою про усиновлення дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , позивач не міг не знати про те, що після цього він не звільняється від сплати аліментів на утримання ще одного сина від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , але позивач точно знав, що маючи більше трьох дітей він міг бути звільнений з військової служби, у зв`язку з чим міг втратити військове забезпечення. При цьому, позивач не подав суду доказів того, що має проблеми зі здоров`ям, що перешкоджає йому працевлаштуватися. Натомість позивач є особою працездатного віку, отож спроможний та в силу діючого законодавства зобов`язаний надавати утримання їх спільному із відповідачем неповнолітньому сину. Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - 1/4 на двох дітей - 1/3, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з позивача на користь відповідача на підставі рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 07.05.2018 у справі №136/423/18 на утримання [PERSON] , [INFO] , з 1/3 до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити належні умови життя та розвитку його із відповідачем дитини, а також його дітей, яких він виховує у шлюбі з іншою жінкою, та не поставить у менш вигідне становище когось із дітей та позивача, а розмір відрахувань не перевищить максимально можливий розмір визначений законодавцем. Разом з тим, в іншій частині позову слід відмовити з вищевказаних підстав. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: partial