Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

Дарницький районний суд м. Києва 10.06.2024 ухвалив рішення у цивільній справі №753/21907/24 за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вказаним рішенням позов задоволено в повному обсязі. Від позивача 09.07.2024 надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 24 000 грн., оскільки вказана вимога не була вирішена рішенням суду від 10.06.2024. Також, в матеріалах справи наявне клопотання відповідача про зменшення витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги адвоката, а саме відмовити позивачу у повному обсязі. Клопотання мотивоване тим, що заявляючи вимогу про стягнення з відповідача витрат на надання правової допомоги позивачем не надано доказів понесених таких витрат, переліку правничих послуг, які представник надав позивачу, вартість наданих послуг, акту виконаних робіт та не надано самого договору про надання правнихих послуг. З огляду на встановлену нормою частини четвертої статті 270 ЦПК України дискрецію суду щодо порядку розгляду питання про ухвалення додаткового рішення, суд не визнав за необхідне викликати учасників справи в судове засідання. Вирішуючи питання про судові витрати у даній справі, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів. Відповідно до ч. 1-3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. За приписами частини восьмої статті 141 цього Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Статтею 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше 20 днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що до ухвалення рішення по суті справи позивач не подавав докази на підтвердження розміру своїх витратна професійну правничу допомогу, проте у позовній заяві зазначив, що попередній (орієнтовний) розмір таких витрат становить 24 000 грн та вказав, що детальний їх розрахунок і докази понесених витрат будуть надані у встановлений частиною восьмою статті 141 ЦПК України строк. Судом установлено, що відповідно до договору про надання юридичних послуг №В-732 від 24.02.2023 ФОП [PERSON] прийняла на себе зобов`язання надавати правову допомогу [PERSON] . Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 628, ч. 1 ст. 632 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дає визначення договору про надання правничої допомоги як домовленості, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами частини третьої статті 27 цього Закону до договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, при цьому розмір гонорару та порядок його обчислення (фіксований розмір, погодинна оплата), визначаються в договорі про надання правової допомоги. Отже за змістом наведених положень матеріального права обов`язковою умовою договору про надання правничої допомоги, що визначена законом, є вартість правових послуг. Відповідно до Акту про надання юридичних послуг від 07.03.2023, укладеного між ФОП [PERSON] в особі касира-адміністратора [PERSON] та [PERSON] , сторонами погоджено нерелік наданих послуг позивачу та вартість наданих послуг у сумі 24 000,00 грн., яка буласплачена позивачем відповідно до наданих копій фіксальних чеків. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат (ураховуються): 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). ої цієї статті. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Частиною третьою статті 141 цього Кодексу передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). Вказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі №922/15944/17. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 24 000,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатами обсягом послуг у суді, затраченим ними часом на надання правничої допомоги, зокрема враховуючи те, що справа розглядалась у прощеному провадженні без виклику сторін, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 4 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial