Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

Позивач ТОВ «Консалт Солюшенс» 14.02.2024 року звернулося до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1504/0708/45-018 від 16.07.2008 року в сумі 25\~000 доларів США та судових витрат, з посиланням на невиконання відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 01.03.2024 року було\~прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін по справі, призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засіданні. Визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У підготовчому судовому засіданні, призначеному на 16.05.2024 року, судом без видалення до нарадчої кімнати було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті з повідомленням сторін по справі. У судове засідання призначене на 08.08.2024 року сторони по справі не з`явились. Представник позивача\~08.08.2024\~року надав\~до суду\~заяву про розгляд справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] (надалі за текстом Відповідач) у судове засідання призначене на 08.08.2024 року також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. На виконання положень ч.6 ст. 187 ЦПК України судом було отримано відповідь з відповідного відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області та встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За наслідком встановленого зареєстрованого місця проживання відповідача, уся судова кореспонденція суду, у тому числі копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позовної заяви з додатками до неї, судові повістки, скеровувались судом разом з рекомендованим поштовим повідомленням про відправлення поштової кореспонденції на ім`я [PERSON] за вказаною адресою місця реєстрації, яка була повернута до суду без вручення, з підстав адресат відсутній за вказаною адресою. Частиною 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення\~у поштовому\~повідомленні відмітки\~про відмову\~отримати судову\~повістку чи\~відмітки про\~відсутність особи\~за адресою\~місцезнаходження,\~місця проживання\~чи перебування\~особи,\~повідомленою цією\~особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також, у відповідності до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. За наслідком викладеного, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак не з`явився без поважних причин, не скориставшись процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву. При викладених підставах, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~223\~ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Статтею 210 ЦПК України передбачено, що суд має розпочати\~розгляд справи\~по суті\~не пізніше\~ніж через\~шістдесят днів\~з дня\~відкриття провадження\~у справі,\~а у\~випадку продовження\~строку підготовчого\~провадження -\~не пізніше\~наступного дня\~з дня\~закінчення такого\~строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Приймаючи викладене,\~судом було\~ухвалено провести\~розгляд справи\~в судовому\~засіданні за\~відсутності сторін\~по справі,\~на підставі\~наявних документів\~в матеріалах\~справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1504/0708/45-018 (Кредитний договір на купівлю-продаж житлової нерухомості). Відповідно до договору, банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 52000 доларів США, на строк по 16 липня 2038 року включно та на умовах, передбачених у договорі, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти, за користування кредитом та виконати свої зобов`язання в повному обсязі, у терміни передбачені договором. Відповідно до умов договору, кредит надається позичальнику лише після, зокрема укладання іпотечного договору про іпотеку Об`єкта нерухомості, зазначеного в п. 1.4. договору. У п.1.4 зазначено, що кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 36,2 кв. м. Згодом, того ж дня, 16.07.2008 року між сторонами було укладено іпотечний договір №1504/0708/45-018-Z-1 (на купівлю житлової нерухомості). Цим договором забезпечується належне виконання іпотекодавцем вимог іпотеко держателя, що випливають (та/або випливатимуть) з Кредитного договору №1504/0708/45-018 від 16.07.2008 року, укладеного між іпотекодвцем та іпотеко держателем, а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього в тому числі щодо суми зобов`язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, у тому числі щодо: повернення іпотекодавцем іпотеко держателю кредиту в сумі 52000 долірів США 00 центів в строк до 16.08.2038 року. У відповідності до п. 2 іпотечного договору, на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: житлову квартиру [ADDRESS] , що складається в цілому з однієї житлової кімнати житловою площею 19,3 кв.м. та підсобних приміщень, загальна площа квартири 36,2 кв.м., реєстраційний номер 23695862, належну іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком Олександром Володимировичем 16 липня 2008 року, номер за реєстром 4160, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком Олександром Володимировичем 16 липня 2008 року,номер правочину: 3024348. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором та видав [PERSON] грошові кошти, що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою на видачу готівки №2884094/0430 від 16.07.2008 року на загальну суму 52000 доларів США 00 центів. 25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотарілаьного округу Шевченко Д.Г., зареєстрований в реєстрі за №1306, 1307, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях. З матеріалів справи вбачається що ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року прийняло від ПАТ «Сведбанк» право вимоги за кредитним договором №1504/0708/45-018 від 16.07.2008 року, укладеного з [PERSON] , який забезпечений іпотекою, фактичний розмір заборгованості за кредитним договором у валюті кредиту станом на 25.05.2012 року складає 50129,87 доларів США; нараховані несплачені відсотки в валюті кредиту (строкові) станом на 25.05.2012 року в сумі 243,77 доларів США. Згодом, 21.07.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» було укладено договір про відступлення прав вимоги №2292/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., зареєстрований в реєстрі за №236, у відповідності до умов якого новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього договору боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до договору. У відповідності до реєстру договорів права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (Додаток №1 до Договору №2292/К про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року) ТОВ «Консалт Солюшенс» набуло право вимоги за кредитним договором №1504/0708/45-018 від 16.07.2008 року, забезпеченого іпотечним договором №1504/0708/45-018-Z-1 від 16.07.2008 року з додатками, додатковими договорами/угодами, договорами про внесення змін та доповнення до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, укладені з [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). З урахуванням викладеного, судом встановлено, що позивач ТОВ «Консалт Солюшенс» на підставі укладеного договору про відступлення прав вимоги №2292/К від 21 липня 2020 року набуло право вимоги за кредитним договором №1504/0708/45-018 від 16.07.2008 року, виконання якого забезпечено іпотечним договором №1504/0708/45-018-Z-1 від 16.07.2008 року, з урахуванням додатків, додаткових договорів/угод, договорві про внесення змін та доповнення до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, укладені з [PERSON] . З наданого позивачем до позову Додатку №2 до Договору №2292/К про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року вбачається, що у відповідача станом на 21.07.2020 року наявна заборгованість за кредитним договором №1504/0708/45-018 від 16.07.2008 року у загальному розмірі 2 216 108,05 грн., що складаєтсья з: основної суми заборгованості за тілом кредиту в сумі 48900,89 доларів США, що становило еквівалент 1 349 718,35 грн.; заборгованості за нарахованими процентами в сумі 31 389,68 доларів США, що становило еквівалент 866 389,70 грн. У відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №361376545 від 10.01.2024 року, до розідлу щодо нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , внесені вдіомості про іпотекодержателя - ТОВ "Консалт Солюшенс", іпотекодавцем якого є [PERSON] 02.03.2021 року позивачем на ім`я [PERSON] було скеровано за місцем проживання останнього: [ADDRESS] та [ADDRESS] , лист-вимогу за вих. №Е/62/89/ДЛТ, яке містить повідомлення про набуття ТОВ "Консалт Солюшенс" права вимоги за кредитним договором №1504/0708/45-018 від 16.07.2008 року та забезпечувальними до нього договорами, а також вимогу про негайне повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором №1504/0708/45-018 від 16.07.2008 року, яка станом на 21.07.2020 року становить 48,900 доларів США 89 цента з зазначенням реквізитів для її оплати. Вказана вимога отримана 15.03.2021 року родичем [PERSON] , а саме матір`ю від його імені, що підтверджуєтсья наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Невиконання відпоавідачем вказаної вимоги та взятих на себе зобовязань за кредитним догвоором, зумовило звернення позивача до суду з цим позовом. Згідно положень\~ст.626 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ( ч.1\~ст.638 ЦК України). Відповідно до положень\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-комунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. (ч.1). Відповідно до\~ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст.\~1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею\~526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ч. 1 ст. 530 ЦК України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2\~ст. 612 ЦК України встановлено, що\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України,\~у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки\~грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з\~ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 89\~ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Досліджуючи подані до суду докази, судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] 16.07.2008 року належним чином було укладено кредитний договір №1504/0708/45-018 (Кредитний договір на купівлю-продаж житлової нерухомості), за умовами якого [PERSON] отримав у кредит грошові кошти в сумі 52000 доларів США. Також, позивачем належним чином набуто право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Отже, наведені обставини підтверджують факт звернення відповідача до банку та отримання ним кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2\~глави 71 ЦК України\~«Кредит». Як вже судом встанволено, станом на час набуття позивачем на підставі Договору №2292/К про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року права вимоги за кредитним договором №1504/0708/45-018 від 16.07.2008 року, заборгованість відповідача за цим договором станом на 21.07.2020 року становила 2 216 108,05 грн., що складаєтсья з: основної суми заборгованості за тілом кредиту в сумі 48900,89 доларів США, що становило еквівалент 1 349 718,35 грн.; заборгованості за нарахованими процентами в сумі 31 389,68 доларів США, що становило еквівалент 866 389,70 грн. Відповідачем доказів на підтвердження спростування вказаного розміру заборгованості, як і доказів на підтвердження її сплати до суду в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, не надано. Як вбачається з позову, позивачем заявлено вимоги до відповідача [PERSON] щодо стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором №1504/0708/45-018 від 16.07.2008 року в частині розміру заборгованості, а саме в сумі 25000 доларів США. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підлягають задоволенню, стягненню з відповідача, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору №1504/0708/45-018 від 16.07.2008 року, підлягає на користь ТОВ «Консалт Солюшенс» заборгованість узаявленому розмірі в сумі 25000 доларів США, приймаючи що кредит відповіідачеві за кредитним договором надавався у іноземній валюті - долари США. Ухвалюючи рішення\~суду в\~цій справі,\~судом враховується,\~що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування витрат зі сплати судового збору 11368, 52 грн. На підставі вищевикладена

Outcome: approved