Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду міста Полтава до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 84012,64 грн з яких: 70620,00 грн - основна сума боргу, 1271,16 грн - інфляційні втрати,11082,50 грн - пеня за весь строк прострочення боргу,1038,98 грн - 3% річних від простроченої суми боргу та судовий збір. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] [PERSON] дала в борг [PERSON] 70620 грн, що підтверджується письмовою розпискою. Згідно вказаної розписки відповідач зобов`язувався повернути борг до 01 липня 2023 року. Однак, взятих на себе зобов`язань [PERSON] не дотримався і станом на 27 грудня 2023 року борг не повернув. Це змусило позивача звернутися за захистом порушеного права до суду. Враховуючи, що відповідач продовжує незаконно володіти та користуватись грошима [PERSON] , свідомо зволікаючи з їх поверненням, тому позивач вважає, що [PERSON] повинен сплачувати відсотки за весь час користування коштами. Також, позивачем зазначено, що відповідач зобов`язаний сплатити на її користь інфляційне нарахування на суму боргу в розмірі 1271,16 грн., пеню за весь строк прострочення боргу у сумі 11082,50 грн та три проценти річних від простроченої суми що становить 1038,98 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтава від 18.04.2024 року матеріали за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу передано на розгляд до Зіньківського районного суду Полтавської області за підсудністю ( а.с.26). 24.05.2024 року вищезазначена справа надійшла до Зіньківського районного суду Полтавської області \~ \~ \~ \~Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 03.06.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, судовий розгляд призначено на 08.08.2024 року ( а.с.42). \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та її представник адвокат Жовтяк Н.В. у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, подали до суду заяви відповідно до яких просять розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, на виклику свідків не наполягають ( а.с.60,61). Відповідач [PERSON] згідно довідки начальника відділу ЦНАП Опішнянської селищної ради Полтавської області зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ( а.с.15) ,але в судове засідання, призначене на 08.08.2024 року не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки рекомендованою кореспонденцією на адресу за місцем його реєстрації, судова повістка повернулась до суду без вручення з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 54,55 ), що вважається належним повідомленням та відповідає правовій позиції викладеної в постанові КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23),причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://zn.pl.court.gov.ua/sud1607. Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. На момент розгляду справи суду не було надано відповідачем жодних відомостей щодо зміни його місця проживання/перебування. У відповідності до приписів ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як встановлено ч. 3 ст. 130 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. Згідно інформаційної довідки з Реєстру Опішнянської селищної ради від 17.04.2024 , відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та саме за вказаною адресою направлялась судова повістка відповідачу. Таким чином, на підставі вищевикладених приписів ст.ст.128,130-131 ЦПК України суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином. Відповідач з відзивом на позов до суду не звертався. Заяв, клопотань та заперечень суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст.280 ЦПК України\~уразі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача [PERSON] , її представника [PERSON] та відповідача [PERSON] і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що відповідно до оригіналу розписки від 24.03.2024 року [PERSON] взяв у [PERSON] кошти в сумі 70620 грн , які зобов`язувався повернути до 01 липня 2023 року (а.с.6). Згідно зі\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За приписами\~ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). З розписки [PERSON] від 24.03.2023 вбачається, що останній отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 70620,00 грн, що підтверджується борговою розпискою. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Постановою від 22.08.2019 у справі № 369/3340/16-ц Верховний суд вказав, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником позикодавцеві за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору і зміст умов договору, так і факт отримання боржником від позикодавця певної грошової суми. Факт отримання коштів в борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можна встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позикодавця до позичальника. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено факт отримання [PERSON] грошових коштів від [PERSON] .. Статтею 545 ЦК України\~визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Досліджуючи боргові розписки чи договори, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів роботи відповідні правові висновки. Аналізуючи вищевказаному норму чинного\~ЦК України, суд вважає, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. Зазначені висновки суду у повній мірі узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 25 березня 2019 року у справі № 183/2689/17 та від 23 вересня 2019 року у справі № 385/850/16-ц. Відтак, наявність у позивача оригіналу договору позики та розписки свідчить про неповернення позичальником отриманих у борг коштів та згідно з положеннями\~статті 545ЦК України\~вказує на те, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. [PERSON] до теперішнього часу не виконав зобов`язання, суму боргу у розмірі 70620,00 грн. позивачу [PERSON] не повернув. За нормою ч.1 ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж установлено договором. Зміст правочину становлять права та обов`язки, про набуття, зміну або припинення яких учасники правочину домовились. Враховуючи викладене, а також наявність оригіналу розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем [PERSON] умов договору позики та порушення ним вимог ст. 1049 ЦК України. Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Згідно правил частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про існування зобов`язання. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду (ч.4\~ст. 263 ЦПК України). У постановах Верховного Суду від 11.06.2020 у справі№753/20532/14-ц (пр.№61-46033св18), від 17.02.2021 у справі №233/4822/18 (пр.№61-20667св19), від 14.04.2021 у справі №642/4200/17 (пр.№61-6492св19), від 01.09.2021 у справі №266/5745/18 (пр.№61-7017св21), від 29.09.2021у справі №640/9165/19 (пр.№61-14705св20), від 03.11.2021 у справі №705/3275/18 (пр.№61-12851св21), від 09.12.2021 у справі №570/5689/16 (пр.№61-258св21) викладено такі правові висновки щодо застосування\~ст.545 ЦК України: у ч.2\~ст.545 ЦК України\~передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. У контексті презумпції належності виконання обов`язку боржником потрібно акцентувати на декількох аспектах: а) формулювання "наявність боргового документа у боржника" варто розуміти розширено, адже такий документ може перебувати в іншої особи, яка на підставі\~ст.528 ЦК України\~виконала зобов`язання; б) вона є спростовною, якщо кредитор доведе протилежне. Тобто кредитор має можливість доказати той факт, що не зважаючи на "знаходження" в боржника (іншої особи) боргового документа, він не виконав свій обов`язок належно; в) у ч.3\~ст.545 ЦК України\~регулюються як матеріальні, так і процесуальні відносини. Матеріальні втілюються в тому, що наявність боргового документа в боржника (іншої особи) свідчить про належність виконання зобов`язання. У свою чергу, процесуальні відносини проявляються в тому, що презумпція належності виконання розподіляє обов`язки з доказування обставин під час судового спору; г) ч.3\~ст.545 ЦК України\~не охоплює всіх підстав підтвердження виконання зобов`язання, перерахованих у\~ст.545 ЦК України. Це пов`язано з тим, що і розписка про одержання виконання доводить належність виконання боржником обов`язків, особливо у тих випадках, за яких кредитору не передавався борговий документ. Тобто наявність у боржника (іншої особи) розписки кредитора про одержання виконання підтверджує належність виконання боржником свого обов`язку. Дійсність правочину відповідачем не оспорюється. Факт підписання боргової розписки [PERSON] за умови відсутності належних та допустимих доказів на спростування цього факту, свідчить про досягнення сторонами згоди по зазначених у ній умовах, а також засвідчує отримання боржником від кредитора обумовленої цим договором суми грошових коштів. Отже, враховуючи обставини справи, суд дійшов до висновку, що [PERSON] допустив невиконання своїх зобов`язань перед позивачем, що є підставою для звернення останньої з відповідним позовом. Аналізуючи обставини справи в сукупності з наданими доказами, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано доводів позивача. Судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику, не повернуті, та враховуючи встановлену\~ст.204 ЦК України\~презумпцію правомірності правочину, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості у розмірі, визначеному договором. Відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекс інфляції розраховується в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Оскільки [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання, то, за правилами\~ст.625 ЦК України, з нього необхідно стягнути борг з врахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості. Індекс інфляції за липень 2023 року\~98,6 %, за серпень 2023, 100,5% за вересень 2023, 100.8% за жовтень 2023, 100.5% за листопад 2023. Таким чином індекс інфляції за період з липня по листопад 2023 = (99,4:100) х (98,6:100)х (100,50:100) х( 100.8:100)х(100,5:100)=1271,16 грн. Пеня за весь строк прострочення боргу розраховується і становить:70620,00 грн*16%*2:100*179 днів:365 =11082,50 грн. Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою С (сума заборгованості) х 3% х Д (кількість днів прострочення) : 365. Таким чином, розмір 3% річних становить 70620,00х3%х179 (кількість днів):365(днів у році) = 1038,98 грн. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що розписка [PERSON] як борговий документ, свідчить про існування між сторонами невиконаних позичальником зобов`язань по договору позики, і є підтвердженням укладення договору позики, умови якого відповідач не виконав. Отже, суд приходить до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, позики, встановив, що права позивача відповідачем порушені, тому вони підлягають захисту. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved