Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~02.02.2024 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до АТ «Полтаваобленерго» про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. У позові зазначила, що 25.08.2022 року під час виконання робіт по ремонту лінії електропередач по вул. Шевченка в м.Кобеляки водій Кобеляцької дільниці Кременчуцької об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго» [PERSON] допустив самовільний рух по ухилу вниз автомобіля АТ «Полтаваобленерго» ГАЗ-3307, д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження легкового автомобіля Mazda-6, д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу на праві власності. За фактом вказаної події було внесено до ЄРДР відомості про кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України. Водій [PERSON] перебував у трудових відносинах із АТ «Полтаваобленерго». Згідно постанови про закриття кримінального провадження пошкодження автомобіля Mazda-6 сталося внаслідок грубого порушення водієм [PERSON] вимог п.15.7 ПДР, п.1.24 Правил охорони праці на автомобільному транспорті. Через отримані технічні та механічні пошкодження автомобіль позивача перебуває в аварійному стані та не підлягає експлуатації. Крім цього, позивач зазначила, що через пошкодження автомобіля та накладення на нього арешту як на речовий доказ, вона більше як півтора роки не може користуватись автомобілем. В цей період була вагітною та народила третю дитину, потрібно було робити безліч поїздок до лікарів та медичних закладів тощо. З народженням третьої дитини стало ще більше сімейних клопотів та проблемних ситуацій, вирішення яких потребувало автомобіля, що однак стояв серед двору без користі для сім`ї позивача. Таким чином, оскільки АТ «Полтаваобленерго» не відшкодувало їй матеріальні збитки, позивач прохала суд стягнути з відповідача майнову шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки у розмірі 59 377,74 гривень, грошову компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень, понесені судові витрати. Ухвалою суду від 06.02.2024 року позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 09.02.2024 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 22.02.2024 року до суду від представника АТ «Полтаваобленерго» Остроушка О. Л. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ГАЗ-3307, д.н.з. [NUMBER] , що належить на праві власності АТ «Полтаваобленерго» застрахована в СК «Арсенал Страхування». Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну 130 000 гривень. Відповідачем було повідомлено страхову компанію відповідно до чинного законодавства про дорожньо-транспортну пригоду, що має ознаки страхового випадку. Таким чином, відповідачем у цій справі повинен бути страховик завдавача шкоди СК «Арсенал Страхування». Позивачем не надано доказів подання до страховика заяви про здійснення страхової виплати, відшкодування шкоди, яка заподіяна автомобілю Mazda-6, що виключає обґрунтованість позовних вимог та є підставою для відмови в їх задоволенні. Також вказав, що вимога про відшкодування майнової шкоди в розмірі повної вартості відновлюваного ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірною. Щодо стягнення моральної шкоди зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що на час дорожньо-транспортної пригоди позивач не була вагітною, а отже, обґрунтування моральних страждань неможливістю користуватися автомобілем під час вагітності не можуть бути підставою для задоволення позову в цій частині. Моральна шкода, завдана внаслідок накладення арешту в кримінальному провадженні шляхом заборони відчуження та перетворення на автомобіль, повинна відшкодовуватись за рахунок держави Україна, яку у цій справі представляли компетентні органи. Позивачем не обґрунтовано розміру заявленої до стягнення моральної шкоди, не підтверджено належними та допустимими доказами моральних страждань, що виключає підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Таким чином представник АТ «Полтаваобленерго» прохав суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а. с. 68-83). Ухвалою суду від 12.03.2024 року залучено до участі в справі як співвідповідача приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування». 04.04.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» Мамедової І. Р., в якому представник відповідача вказала, що протягом року з моменту скоєння ДТП позивач не зверталася до страховика з повідомленням щодо настання події, заявою на виплату страхового відшкодування, жодних документів на транспортний засіб на огляд не надавала. Фактично позивач звернулася до страховика 12.03.2024 року, оскільки саме тоді до справи було залучено співвідповідача ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування». Матеріали справи не містять доказів про те, що позивач, допустивши пропущення строку для звернення до страховика, діяв добросовісно, а також те, що річний строк пропущено через незалежні від нього причини. Із доказів, долучених до позовної заяви вбачається, що кримінальне провадження закрите за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 272 КК України та відсутністю складу будь-якого іншого кримінального правопорушення, передбаченого цим кодексом. Страховик ні матеріальної, ні моральної шкоди позивачу не завдавав. Законом не передбачено солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, а тому солідарні вимоги до двох відповідачів є безпідставними. Прохала відмовити у задоволенні позову (а. с. 118-126). Ухвалою суду від 03.06.2024 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача, адвокат Галушко С. С., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та прохав задовольнити. Зазначив, що позивач з поважних причин пропустила строк для звернення до страхової компанії про настання страхового випадку. З матеріалів справи вбачається, що позивач не могла дізнатися жодним чином про страхову компанію, в якій було застраховано автомобіль АТ «Полтаваобленерго». Про закриття кримінального провадження стороні позивача стало відомо після адвокатського запиту у кінці липня 2023 року. Крім цього, вказана подія не кваліфікувалася слідством як ДТП, а як нещасний випадок, пов`язаний з об`єктами електроенергетики, що також свідчить про відсутність обов`язку власника транспортного засобу дізнаватися інформацію про страхову компанію відповідача АТ «Полтаваобленерго». Представник відповідача АТ «Полтаваобленерго» Баранова В. І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Зазначила, що твердження сторони позивача про неможливість користуватись своїм автомобілем не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не було вчинено жодної дії для скасування арешту, накладеного на транспортний засіб. Відповідачем у свою чергу було скасовано арешт, накладений на транспортний засіб ГАЗ-3307, д.н.з. [NUMBER] , який також постраждав у ДТП, та відремонтовано його. За таких обставин відповідач не має відшкодовувати моральну шкоду, яка могла бути заподіяна у зв`язку з будь-якими процесуальними рішеннями слідчих та накладенням арешту на транспортний засіб позивача. Також вказала, що [PERSON] мала звернутися до страховика, однак не зробила цього і втратила своє право на відшкодування. Зауважила, що експертом при розрахунку відновлювального ремонту взято коефіцієнт, який має застосовуватись до нових автомобілів. Водночас, автомобіль позивача не є новим, тому має бути застосований понижений коефіцієнт. За таких обставин матеріальна шкода в заявленому стороною позивача розмірі не підлягає відшкодуванню. Представник ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» Мамедова І. Р. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог. Вказала, що позивачем пропущено строк, передбачений ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім цього, положення цього закону не передбачають поновлення вказаного строку. Матеріали справи не містять доказів, що позивач вчинила всі дії для дотримання порядку та строків звернення до страхової компанії. Крім цього, відсутні докази вини водія транспортного засобу ГАЗ, що виключає цивільно-правову відповідальність. Вказана подія не є страховим випадком. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, дійшов до наступного. Судом встановлено, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження за №12022175470000160 від 07.07.2023 року 25.08.2022 року у м.Кобеляки Полтавської області під час виконання робіт по ремонту лінії електропередачі по вул. Шевченка, водій Кобеляцької дільниці Кременчуцької об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго» [PERSON] , [INFO] , отримав травму внаслідок наїзду автомобіля ГАЗ 3307, д. н. з. [NUMBER] , яким він керував та здійснив зупинку на підйомі дороги, попередньо поставивши на стоянкове гальмо (а. с. 12-13). Відповідно до акту службового розслідування АТ «Полтаваобленерго» по факту пригоди, що мала місце 25.08.2022 року в м. Кобеляки від 19.12.2022 року автомобіль АТ «Полтаваобленерго» ГАЗ-3307, д. н. з. [NUMBER] , який знаходився на ухилі дороги, почав самовільний рух по ухилу вниз по причині неналежного виконання обов`язків водієм АТЗ [PERSON] , а саме грубого порушення ним вимог п.15.7 Правил дорожнього руху України та п.1.24 Правил охорони праці на автомобільному транспорті, що призвело до фатальних наслідків для самого [PERSON] та до пошкодження майна АТ «Полтаваобленерго» - автомобіля ГАЗ 3307, д. н. з. [NUMBER] , і електроопори та автомобіля цивільної особи Mazda-6, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до висновку експерта №267\~ від 24.04.2023 року за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи безпеки життєдіяльності: - проведення робіт по ремонту лінії електропередачі відноситься до робіт з підвищеною небезпекою; - аналіз всіх фактичних обставин події свідчить про те, що динаміка негативного розвитку події нещасного випадку з водієм Кобеляцької дільниці Кременчуцької об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго» полягає у ланцюжку нерозривного поєднання таких подій та чинників, що в кінцевому результаті створили передумови та сприяли з високим ступенем вірогідності настанню 25.08.2022 шкідливих наслідків у вигляді травмування під час падіння з кабіни автомобіля. Ланцюжок поєднання подій та чинників наступний: прибуття постраждалого на ділянку автодороги, що знаходиться між електроопорами №13-14 по вул. Шевченка, 7 в м.Кобеляки для проведення робіт виконання робіт підіймання до кабіни автомобіля падіння та травмування постраждалого; - не дотримання водієм [PERSON] статті 14 ЗУ «Про охорону праці» та п.1.24 розділу ХІІІ НПАОП 0.00-1.62-12 «Правила охорони праці на автомобільному транспорті» знаходяться в причинному зв`язку з настанням нещасного випадку. Кримінальне провадження за №12022175470000160 від 25.08.2022 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 272 КК України та відсутністю складу будь-якого іншого кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Відповідно до копії ухвали слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26.08.2022 року №532/1364/22 накладено арешт шляхом заборони відчуження і перетворення на автомобіль марки Mazda 6, державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Автомобіль передано на відповідальне зберігання до скасування арешту з майна в установленому КПК України порядку [PERSON] (а. с. 11). До суду також надано висновок експерта №3 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 26.01.2024 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Mazda 6 SDN MT MPS № [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка сталася 25.08.2022 року складає величину 59 377,74 грн. (а. с. 15-43). Судом також встановлено, що представник позивача, адвокат Галушко С. С., звертався до відповідача АТ «Полтаваобленерго» із адвокатським запитом за вих. №6 від 12.02.2024 року про надання інформації про страхову компанію, в якій було застраховано цивільно-правову відповідальність перед третіми особами водія Кобеляцької дільниці Кременчуцької об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго» [PERSON] (а. с. 90). 16.02.2024 року АТ «Полтаваобленерго» надано відмову в наданні інформації на адвокатський запит, оскільки запитувана інформація знаходиться в матеріалах кримінального провадження №12022175470000160 від 25.08.2022, а отже такі відомості можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим (а. с. 91). За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові «Про деякі питання застосування судами норм законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, № 4 не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентуються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон 1961-ІV). Відповідно до п. 1.12 ст. 1 Закону 1961-ІV дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Відповідно до статті 3 Закону 1961-ІV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону 1961-ІV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 22.1 статті 22 Закону 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону 1961-ІV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У відповідності до ст. 29 Закону 1961-ІV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 33 Закону 1961-ІV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до ст. 35 Закону 1961-ІV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.\~ В судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт дорожньо-транспортної пригоди за участі водія Кобеляцької дільниці Кременчуцької об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго» [PERSON] , що відбулася 25.08.2022 року у м. Кобеляки Полтавської області по вул.Шевченка, внаслідок якої пошкоджено автомобіль Mazda-6, д.н.з. [NUMBER] . При цьому, вказана ДТП є страховим випадком у відповідності до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, суд не бере до уваги доводи представника ПАТ «СК «Арсенал Страхування» про відсутність вини водія транспортного засобу ГАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , оскільки кримінальне провадження закрите за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 272 КК України та відсутністю складу будь-якого іншого кримінального правопорушення. Так, відповідно до постанови КГС ВС від 7 грудня 2023 року у справі № 914/607/23 не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами. Таким чином, суд вважає, що сам факт закриття кримінального провадження не є підставою для звільнення від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. В судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження за №12022175470000160. Так, згідно протоколу допиту потерпілого [PERSON] вбачається, що після закінчення ремонтних робіт, він заліз до автомобіля, який був заведений, вимкнув ручник, після чого автомобіль почав повільно котитися вниз. В цей час у нього закрутилася голова і його похилило до дверей автомобіля, які були відчинені. В результаті цього він випав з кабіни транспортного засобу.\~ Вина водія транспортного засобу ГАЗ, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] у ДТП підтверджується наданими до суду доказами: актом службового розслідування АТ «Полтаваобленерго», висновком експерта №267 від 24.04.2023 року за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи безпеки життєдіяльності, протоколом огляду місця події від 25.08.2022 року. За встановлених обставин справи, відповідач ПАТ «СК «Арсенал Страхування» як страховик є зобов`язальним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Закону 1961-ІV порядку. Водночас судом встановлено, що страховий випадок мав місце 25.08.2022 року, в той час як позивачем подано позовну заяву до суду 02.02.2024 року. При цьому страхову компанію було залучено до справи у якості співвідповідача 12.03.2024 року. Із заявами безпосередньо до відповідача ПАТ «СК «Арсенал Страхування» про виплату їй страхового відшкодування позивач не зверталася. Відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 Закону 1961-ІV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Вказаним законом детально регламентовано дії водія транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика. При цьому зазначений у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону 1961-ІV строк є присічним та поновленню не підлягає (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року по справі 465/4287/15). Тому саме строки звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальними і з їх спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування. У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком, а шкоди заподіяною здоров`ю - трирічним строком. Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону 1961-ІV не містять. У системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону 1961-ІV щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к). Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові КЦС ВС від 9 листопада 2022 року у справі № 212/7628/21 потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності. У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку. Строки на подачу заяви про виплату страхового відшкодування є преклюзивними та не можуть бути поновлені, проте якщо заявник на виплату страхового відшкодування діяв добросовісно, то суд може захистити порушене право. Судом встановлено, що відомості про страховика АТ «Полтаваобленерго» містяться в матеріалах кримінального провадження №12022175470000160, а також в єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Так, відповідно до ст. 55 Закону 1961-ІV з метою організації обміну інформацією про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та контролю за його здійсненням створюється єдина централізована база даних, яка містить відомості про чинні та припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників. Оператором єдиної централізованої бази даних є МТСБУ. Користування інформаційними ресурсами єдиної централізованої бази даних є вільним і загальнодоступним, за винятком інформації, яка відповідно до законодавства є інформацією обмеженого доступу. Таким чином, суд бере до уваги, що ДТП сталася 25.08.2022 року, з вимогою про відшкодування шкоди до страховика позивач фактично звернулася 12.03.2024 року поза межами строків, визначених ст. 37 Закону 1961-ІV, які є присічними та поновленню не підлягають. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази про здійснення позивачем волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації, звернення до страхової компанії або суду, поважних причин щодо неможливості звернення через незалежні від неї причини позивачем не наведено. Таким чином, відсутні підстави для задоволення вимоги про стягнення майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Щодо стягнення грошової компенсації за завдану моральну шкоду суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування\~ моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом,\~ моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування\~ моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала\~ моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Обґрунтовуючи моральну шкоду позивач посилалася на те, що внаслідок пошкодження її автомобіля їй завдано моральної шкоди, а саме: будучи вагітною та породіллею позивач постійно нервувала через неможливість використання власного автомобіля для організації свого особистого життя та життя сім`ї; через пошкодження автомобіля та відмову відповідача добровільно відшкодувати матеріальну шкоду позивач перебуває у негативному психічному та емоційному стані, оскільки позбавлена почуття впевненості у завтрашньому дні та віри у справедливість. Свої моральні страждання позивач оцінила у 50 000 гривень. З матеріалів справи вбачається, що в результаті ДТП транспортний засіб позивача отримав механічні ушкодження. Суд вважає, що сам факт пошкодження майна позивача свідчить про наявність у останньої стресу та понесені нею моральні страждання. Виходячи з загальних засад справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що позивачу були спричинені моральні страждання з боку відповідача АТ «Полтаваобленерго», а тому враховуючи конкретні обставини справи, глибину заподіяної моральної шкоди, характер та обсяг душевних, психічних страждань, яких зазнав позивач, суд вважає, що сума у розмірі 5 000 гривень є достатнім розміром відшкодування спричиненої моральної шкоди. При цьому, вказаний розмір моральної шкоди підлягає стягненню з відповідача АТ «Полтаваобленерго», оскільки відповідно до положень Закону 1961-ІV передбачено відшкодування моральної шкоди страховиком лише у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або заподіяння смерті. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позовну вимогу про стягнення моральної шкоди задоволено частково, з АТ «Полтаваобленерго» необхідно стягнути на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 121,12 гривень (1211,20*10%).

Outcome: partial