Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

У березні 2024 року орган опіки та піклування Шевченківської сільської ради Миколаївської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані слідуючими обставинами. Відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . З лютого 2022 року дитина перебуває на обліку служби у справах дітей Шевченківської сільської ради, як такий де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Відповідачка безвідповідально відноситься до виконання батьківських обов`язків та не виконує їх належним чином. Зловживає алкогольними напоями та не здійснює контроль по відношенню до свого сина. Не створила належні умови для проживання та навчання сина, які протягом двох років є незадовільними, на зауваження спеціалістів служби у справах дітей не реагує, проявляє агресію. 25.12.2023 року органом опіки та піклування Шевченківської сільської ради було прийнято рішення про тимчасове влаштування [PERSON] до КЗ "Центр соціально-психологічної реабілітації" Южноукраїнської міської ради, де він перебуває на даний час. Відповідачка неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КупАП за невиконання батьківських обов`язків. Вжитими заходами домогтися належної поведінки матері не вдалося. 24.01.2024 року комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Шевченківської сільської ради прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно дитини та стягнути з неї аліменти у розмірі 1/4 частини всіх її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив справу слухати без участі представника позивача. Представник третьої особи Служби у справах дітей Шевченківської сільської ради позовні вимоги підтримала. Мотивом до застосування такого заходу до відповідача як позбавлення батьківських прав на час подання позову назвала не створення нею умов для проживання дитини протягом тривалого часу. [PERSON] не бажає змінити свою поведінку, що негативно впливає на моральний та фізичний розвиток дитини. Вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала. Зазначила, що належно виконує батьківські обов`язки, а дійсним мотивом позову є упереджене ставлення до неї представників Шевченківської сільської ради. Житлово-побутові умови проживання дитини дійсно потребують покаращення, проте вона не має коштів для проведення ремонту. Вона не працює, здійснювала догляд за матір`ю, яка є інвалідом 2 групи та була лежачою, на даний час померла. З джерел доходів була пенсія матері та соціальна допомога на дитину. На даний час не працевлаштована, постійних джерел доходів немає. У будинку фактично була облаштована одна кімната, де вони всі проживали. Хлопчик спав в одному ліжку із бабусею. На даний час умови для проживання дитини створила. Навчанням сина цікавиться, проте з його поганими оцінками нічого вдіяти не може. Декілька разів будинок вимикали від електроенергії за несплату. Водопостачання до будинку забезпечить. Проте це ніяк не впливає на розвиток сина, необхідний одяг, їжа та гаджет у нього є. Алкогольними напоями не зловживає. Сина у центрі реабілітації відвідала один раз, йому не телефонувала, за відсутності коштів. У задоволенні позову просить відмовити. Як вбачається з заявленого позивачем позову він обґрунтовується на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, згідно якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , підтвердженням чого є запис даних про батьків у копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданому повторно 14 грудня 2023 року за актовим записом №101, місце державної реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області та копією актового запису про народження №101 від 18 липня 2013 року, складеного Відділом ДРАЦС РС Снігурівського РУЮ у Миколаївській області, відомості про батька дитини внесені за заявою матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.10, 40-41). Дитина проживає разом з матір`ю, місце реєстрації яких зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Реєстру територіальної громади №2023/010259773 від 14 грудня 2023 року та довідкою №6-11/02-30/24 від 07 березня 2024 року, виданою Центральним старостинським округом Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (а.с.13, 33). За даними характеристики №6-66 від 02 лютого 2024 року за підписом старости Шевченківської сільської ради Кравченко В.В. за місцем проживання [PERSON] характеризуються негативно, вживає алкогольні напої, помічена неодноразово в нетверезому стані в громадських місцях Центрального старостинського округу, непрацевлаштована, конфліктна. На [PERSON] неодноразово надходили скарги в усній формі від сусідів та жителів селища про те, що вона зникає на декілька днів залишаючи без нагляду лежачу матір та малолітню дитину (а.с.29). Згідно рішення виконавчого комітету Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області №19 від 22 лютого 2022 року, [PERSON] за результатами обстеження умов проживання від 08 лютого 2022 року попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] та надано термін до 01 березня 2022 року для створення належних умов проживання для малолітньої дитини (а.с.25). Рішенням виконавчого комітету Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області №219 від 12 вересня 2023 року, [PERSON] за результатами обстеження умов проживання від 28.08.2023 року попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] та надано термін до 30 жовтня 2023 року для створення належних умов проживання для малолітньої дитини (а.с.26). Як слідує з актів обстеження умов проживання [PERSON] від 15 грудня 2023 року та 25 грудня 2023 року, встановлено що дитина проживала разом з матір`ю [PERSON] та бабусею [PERSON] , яка є особою з інвалідністю, по [ADDRESS] . Помешкання складається з 5 кімнат, всі сплять в одній кімнаті та на одному дивані, в наявності електропостачання, водопостачання відсутнє, з меблів є диван і стіл, з побутової техніки телевізор та холодильник. В будинку брудно, стіни облущені. На підлозі валяється сміття. Тримають собак, які гадять у будинку. Для виховання та розвитку дитини умови не створені (а.с.16,17) Згідно подання директора Центрального ліцею [PERSON] №39 від 23 серпня 2023 року, [PERSON] , мати учня 5 класу [PERSON] , не забезпечила умов для належного виховання та розвитку дитини, зокрема для дистанційного навчання [PERSON] , хоча отримує виплати, які в основному витрачає на власні потреби. [PERSON] зловживає алкоголем, часто залишає [PERSON] і бабусю самих на довгий час. У будинку антисанітарія. Неодноразове відвідування сім`ї результатів не дало. [PERSON] на контакт з представниками сільської ради не виходить, в розмові переходить на крик та нецензурну лайку (а.с.18). Згідно повідомлення директора Центрального ліцею [PERSON] №59 від 08 грудня 2024 року, [PERSON] було придбано модем та створено допомогу із налаштування для забезпечення присутності [PERSON] на онлайн навчаннях. Разом з тим, [PERSON] не відвідує онлайн навчання та неатестований по всім предметам, що підтверджується випискою оцінок за І семестр 2023-2024 року. [PERSON] не провела жодних робіт по покращенню стану житлових умов. У кімнаті [PERSON] безлад та бруд. На контакт з вчителями [PERSON] не йде (а.с.19). За даними характеристики учня 5 класу Центрального ліцею Шевченківської сільської ради Миколаївської області [PERSON] з 01 вересня 2019 року навчався у 5 класі (онлайн навчання). Учень має здібності до вивчення предметів, розумний, але через систематичні пропуски уроків та не виконання завдань на кінець І семестру має великі освітні втрати та неатестований з усіх предметів. Систематично не відвідував онлайн заняття та не виконував домашні завдання. Директором ліцею [PERSON] та класним керівником [PERSON] неодноразово були проведені бесіди з [PERSON] стосовно її безвідповідального ставлення до навчання та виховання сина, на які остання не реагувала, батьківські збори не відвідувала (а.с.91). Постановами Снігурівського районного суду Миколаївської області від 01 лютого 2022 року (справа №485/27/22, провадження №3/485/17/22), від 02 лютого 2024 року (справа №485/151/24, провадження №3/485/120/24) [PERSON] визнано витуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.184 КУпАП, а саме в ухиленні від виконання батьківських обов`язків щодо виховання, утримання та навчання свого малолітнього сина [PERSON] , внаслідок чого останній проживає в незадовільних умовах (а.с.101-104). Згідно рішення виконавчого комітету Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 25 грудня 2023 року №684, малолітнього [PERSON] тимчасово влаштовано до комунального закладу "Центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Южноукраїнської міської ради (а.с.27). Згідно виписки медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №8109, [PERSON] 25 грудня 2023 року був доставлений Службою у справах дітей в стані середньої важкості, основний діагноз: Фаринготрахеіт. Риніт (а.с.93). Відповідно до повідомлення КЗ "Центр соціально-психологічної реабілітації дітей" №01-23/18 від 09 січня 2024 року, [PERSON] 09 січня 2024 року зараховано до групи тривалого (стаціонарного) перебування (а.с.21). Згідно довідки №49 від 29 січня 2024 року, виданої Южноукраїнським ліцеєм №4 Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається в 5-Б класі в Южноукраїнському ліцеї №4 Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (а.с.22). Згідно характеристики вихованця комунального закладу "Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради" [PERSON] , [INFO] , за час перебування в закладі адаптація [PERSON] до центру була довга, на контакт йшов поступово, був замкнений. з дітьми спілкувався на відстані, режиму роботи закладу та правил особистої гігєни дотримувався. Зараз з однолітками відносини рівні, активно взаємодіє з оточуючими, підтримує вибіркові товариські відносини. До дорослих ставиться з повагою. Приймає активну участь у громадському житті закладу, різноманітних виховних заходах. Фізичний та розумовий розвиток відповідають віку. Мотивація до навчання позитивна, вміє узагальнювати, систематизувати, робити висновки (а.с.90). За інформацією КЗ "Центр соціально-психологічної реабілітації дітей" №01-23/140 від 26 березня 2024 року, №01-23/189 від 01 травня 2024 року та №01-23/222 від 21 травня 2024 року, за час перебування малолітнього [PERSON] (з 09 січня 2024 року) у комунальному закладі "Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради" його мати [PERSON] жодного разу не телефонувала, не відвідувала його в центрі, не передавала речі, матеріально не підтримує, не цікавилась його потребами, життям, здоров`ям та успіхами у адміністрації закладу (а.с.63, 65, 92). Згідно інформаційного листа Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області №549102-30/24 від 20 травня 2024 року [PERSON] отримала благодійну допомогу будівельними матеріалами від Міжнародної Організації з Міграції (МОМ) на суму 38 000,00 грн. Проте на даний час так їх і не використала для проведення ремонтних робіт в будинку. За даними акту приймання-передачі майна від 07 грудня 2023 року [PERSON] отримала благодійну допомогу від ГО "Десяте квітня" у вигляді набору гігієни, кроваті та матрацу (а.с.94). Згідно інформаційного листа №547/02-30/24 від 17 травня 2024 року, наданого головою Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за пошкоджені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України на території Шевченківської громади Волосюком Ю., [PERSON] з питань реєстрації за програмою "єВідновлення" до комісії не зверталась, заяву на компенсацію за вказаною програмою засобами порталу ДІЯ або через додаток на мобільному пристрої або через Центри надання адміністративних послуг не формувала (а.с.97). Згідно довідки від 21 травня 2024 року, виданої старостою Центрального старостинського округу Кравченко В.В., [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . Правовстановлюючі документи на будинок, в якому проживає [PERSON] відсутні (а.с.106). Раніше [PERSON] ухилялася від виконання батьківських обов`язків відносно старшого сина, у зв`язку з чим рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 31 липня 2013 року у [PERSON] було відібрано без позбавлення батьківських прав неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.23-24). Згідно письмових пояснень її старшого сина [PERSON] , посвідчених командиром штабу 2-го БОП 13 Бр "Хартія" останній не бажає, щоб його брата [PERSON] було повернуто до матері у зв`язку з тим, що тривалий час їх матір не покращує умови проживання та відношення до його брата (а.с.105). У висновку органу опіки та піклування Шевченківської сільської ради Миколаївського району (рішення виконавчого комітету №64 від 25 січня 2024 року) визнано за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7-9). Свідок [PERSON] суду показав, що працює поліцейським офіцером громади с.Центральне з 2020 року. Неодноразово на [PERSON] надходили скарги від сусідів з приводу вчинення сварок. Також надходили повідомлення від ССД з приводу неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків по відношенню до сина, не створення належних умов проживання та навчання, за наслідками розгляду яких на останню були складені адміністративні протоколи за ч.1 ст.184 КУпАП. Свідок [PERSON] суду показав, що працює старостою Центрального старостинського округу Шевченківської громади. [PERSON] протягом останніх трьох років перебуває на контролі працівників соціальних служб громади з приводу нестворення належних умов для проживання дитини. У складі комісії неодноразово обстежували будинок [PERSON] , надавали рекоментації з приводу наведення порядку у будинку та практичну допомогу у покращенні умов проживання дитини наданням допомоги із залученням відповідних благодійних фондів, однак результатів це не дало. [PERSON] допустила антисанітарні умови у помешканні, де проживає малолітня дитина. Неодноразово залишала сина та лежачу бабусю інваліда у бидинку самих та зникала на декілька днів. Свідок [PERSON] суду показала, що працює фахівцем із соціальної роботи КЗ "Центр надання соціальних послуг" Шевченківської сільської ради. [PERSON] допускає заборгованість за електроенерію, внаслідок чого восени 2023 року у будинку було відсутнє світло. Місце для приготування їжі на дворі на камінцях. У серпні 2023 року було повідомлення від сусідів про те, що [PERSON] залишила дитину та бабусю самих на декілька днів. Виїздом на місце вказані обставини підтвердилися. [PERSON] не могла забезпечити можливість сину дистанційно навчатися, а у подальшому не контролювала процес навчання, у зв`язку з чим він майже не навчався. У грудні 2023 року виїздом на місце було виявлено [PERSON] за місцем проживання самого в антисанітарних умовах, у зв`язку із чим вилучено із сім`ї. [PERSON] неодноразово протягом тривалого часу попереджали про необхідність забезпечення дитині належних умов для проживання та навчання, проте зімн у її поведінці не було. Свідок [PERSON] суду показала, що працює директором Центрального ліцею Шевченківської сільської ради. [PERSON] безвідповідально віднеслалася до процесу дистанційного навчання сина, пояснюючи це відсутністю коштів на оплату за інтернет та власною неспроможністю вплинути на нього. [PERSON] було запропоновано альтернативу для навчання сина шляхом виконання завдань з наданого матеріалу без необхідності доступу до мережі інтернет, однак і у цьому випадку контролю з боку матері не було, завдання не виконувалися. При відвідуванні умов проживання дитини було встановлено, що у будинку дуже брудно, умови для навчання не створені. Свідок [PERSON] суду показала, що працює т.в.о. директора КЗ "Центр соціальних послуг" Шнвченківської сільської ради. Сім' [PERSON] перебуває на обліку з 2021 року як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. Неодноразово обстежували умови проживання сім`ї й під час кожного відвідування вони були незадовільні. У будинку дуже брудно, місця для приготування їжі немає, будинок потребує ремонту, опалення відсутнє. [PERSON] мала достатній дохід, оскільки доглядала за матір`ю інвалідом та отримувала соціальну допомогу на дитину, однак жодних заходів самостійно для покращення умов проживання дитини не створила, видані їй благодійним фондом будівельні матеріали для ремонту будинку за призначенням не використала. Протягом тривалого часу [PERSON] свою поведінку не змінює. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. До такого висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18. У відповідності до статті 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Кожен із зазначених факторів мав місце по відношенню до дитини відповідачки. Вона самоусунулася від виховання та утримання дитини, не забезпечила протягом тривалого часу належні умови для проживання дитини, у зв`язку із чим дитина проживала у антисанітарних умовах, свою поведінку на краще не змінила. Протягом наданого судом відповідачці часу належних умов для проживання дитини відповідачка не створила, що підтверджується актами обстежень від 10 травня 2024 року та від 07 серпня 2024 року, не працевлаштувалася та не стала на облік у центр зайнятості для пошуку роботи, тобто не вжила заходів задля фінансового утримання дитини. Крім того, за тривалого перебування у дитини у центрі соціальної реабілітації відповідачка відвідала сина один раз, мотивуючи тим, що немає коштів, що так само свідчить про безвідповідальне ставлення матері до дитини, яка потребує належного піклування. Своєю поведінкою відповідачка нехтує потребами свого сина, порушує права дитини на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків. [PERSON] не довела, що змінила свою поведінку щодо дитини. У зазначеній вище постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 суд виснував, що сам факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. З урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що поведінка [PERSON] є винною по відношенню до сина, та з урахуванням того, що протягом тривалого часу таку свою поведінку вона не змінила, суд вважає наявними підстави для застосування до неї такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, оскільки саме такий спосіб захисту дитини від матері, яка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, є необхідним у даній справі. У судовому засіданні дійсно не було здобуто належних доказів на підтвердження обставин зловживання відповідачкою алкогольними напоями. Крім того, за даними довідки КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради від 21 травня 2024 року №152 [PERSON] за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не зверталася (а.с.116). Однак, вказана обставина не була єдиним мотивом позивача для звернення до суду з даним позовом, який поданий з посиланням на п.2 ч.1 ст.164 СК України, що знайшло своє підтвердження у ході судового розгляду. При цьому, суд враховує, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст.171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Опитаний у судовому засіданні у присутності психолога та представника ССД за відсутності матері [PERSON] розповів, що не бажає щоб маму позбавляли батьківських прав та бажає повернутися додому та проживати з нею. Поряд з цим, також зазначив, що проживав з мамою і бабусею, спав в одному ліжку з мамою, води у них немає, ходили до башні по воду влітку, а взимку до сусідів, був такий випадок, що мама залишила його та бабусю на сусідку та поїхала у місто по справам на три дні. У постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18 (провадження № 61-19878св21) зазначено, що озвучена думка дитини не є єдиною основою, яка враховується при вирішенні питань про прийняття батьківських прав, після чого її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена ??під впливом певних зовнішніх факторів, якими вона в силу малолітнього віку неможлива надати правильну оцінку, чи іншим можливих факторів впливу на її. Суд не враховує думку [PERSON] про те, що він не бажає позбавлення його матері батьківських прав, при прийнятті рішення, враховуючи його малолітній вік та виходячи з принципу переваги як найкращих інтересів дитини. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд вирішує питання про стягнення аліментів на дітей. Оскільки малолітня дитини відповідачки не отримує від неї грошової та іншої допомоги, аліменти підлягають примусовому стягненню. Під час вирішення питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд приймає до уваги те, що відповідачка не має інших утриманців, є працездатною, тому стягує з неї аліменти у мінімально визначеному законом розмірі 1/4 частини всіх видів її дохів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. У силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідачки судовий збір на користь держави.

Outcome: approved