Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про скасування наказу в частині скасування оплати середнього заробітку та стягнення середнього заробітку за час несення військової служби до ЗОШ І-ІІІ ступенів № 8 Мирноградської міської ради, Відділу освіти Мирноградської міської ради в обґрунтування якого зазначив, що працює вчителем історії в ЗОШ І-ІІІ ступенів № 8 Мирноградської міської ради. 24.02.2022 був мобілізований на службу до ЗСУ, з якої звільнений 25.12.2023. На час служби в ЗСУ його було увільнено від основної роботи зі збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку. Середній заробіток за основним міцем роботи зберігався за ним до 20.07.2022, а саме до винесення керівником установи наказу № 220/1-0 про скасування оплати середньомісячного заробітку у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-ІХ від 01.07.2022. Вважає, що правовідносини між ним та керівництвом учбового закладу регулюється нормами спеціального закону, а саме Законом України «Про освіту», який був чинним на момент припинення виплати йому середнього заробітку. Частиною другою статті 57 Закону України «Про освіту» передбачалось, що у разі захворювання педагогічного чи науково-педагогічного працівника, яке тимчасово унеможливлює виконання ним посадових обов`язків і обмежує можливість перебування у колективі осіб, які навчаються, або тимчасового переведення за цих чи інших обставин на іншу роботу чи проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період за таким працівником зберігається попередній середній заробіток. У разі хвороби або каліцтва попередній середній заробіток виплачується до відновлення працездатності або встановлення інвалідності. Згідно зі змінами, внесеними до Закону України «Про освіту», які набрали чинності 24.12.2023, з ч. 2 ст. 57 Закону виключені слова «чи проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період». Просив скасувати наказ Відділу освіти Мирноградської міської ради № 220/1-0 від 20.07.2022 в частині припинення оплати середнього заробітку за місцем роботи мобілізованого працівника та стягнути з Відділу освіти Мирноградської міської ради на свою користь заборгованість зі сплати середнього заробітку за час несення військової служби за період з 20.07.2022 по 24.12.2023. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Сторони та їх представники до судового засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява з проханням справу розглянути без їх з позивачем участі, на задоволенні вимог позовної заяви наполягали. Від відповідача надійшла заява з проханням справу розглянути без участі представника та надані письмові пояснення, де Відділ освіти Мирноградської міської ради вони діяли відповідно до Закону, оскільки гарантія про середній заробіток була скасована з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-ІХ від 01.07.2022, який набрав чинності 19.07.2022. Інших клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. ІІІ. Процесуальні дії у справі 08.04.2024 на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, розгляд справи по суті призначений на 11.00 год. 20.03.2024, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 01.09.2006 займаючи посаду вчителя історії у ЗОШ І-ІІІ ступенів № 8 Мирноградської міської ради та 24.02.2022, у зв`язку з оголошенням мобілізації, був призваний до військової частини відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а. с. 15-19, 28). На підставі наказу ЗОШ І-ІІІ ступенів № 8 Мирноградської міської ради № 21-к від 24.02.2022, [PERSON] увільнений від основної роботи вчителя історії у зв`язку з оголошенням мобілізації, із збереженням місця роботи, посади та середньомісячного заробітку (а. с. 28). На підставі наказу Відділу освіти Мирноградської міської ради № 220/1-о від 20.07.2022 [PERSON] скасовано оплату середнього заробітку за місцем роботи як мобілізованому працівнику, у зв`язку з внесенням змін до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-ІХ від 01.07.2022, який набрав чинності з 19.07.2022 (а. с. 29). У зв`язку зі звільненням з лав Збройних сил України, 27.12.2023 [PERSON] взятий на військовий облік як військовозобов`язаний у [INFO] (а. с. 30). На підставі заяви [PERSON] про поновлення на посаді, наказом ЗОШ І-ІІІ ступенів № 8 Мирноградської міської ради № 4-к від 15.01.2024 [PERSON] , вчителю історії, дозволено приступити до роботи з 15.01.2024 (а. с. 29, 31). Згідно з довідкою, середньоденна заробітна плата [PERSON] на час увільнення з основної роботи становила 875,65 грн (а. с. 76). V. Оцінка суду Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами. За змістом ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. За змістом ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (стаття 4 КЗпП України). Положення Цивільного Кодексу України застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства (частина перша статті 9 ЦК України). Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 53 і частиною другою статті 57 Закону України «Про освіту», частиною другою статті 44, частиною першою статті 54 і частиною третьою статті 63 Закону України «Про фахову передвищу освіту», частиною другою статті 46 Закону України «Про вищу освіту» (частина друга статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»). Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» оголошено та проводиться загальна мобілізація. Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі - Закон № 2352-IX), який набрав чинності з 19 липня 2022 року, внесено зміни та у частині третій статті 119 КЗпП слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада». Згідно з частиною другою статті 57 Закону України «Про освіту» у разі захворювання педагогічного чи науково-педагогічного працівника, яке тимчасово унеможливлює виконання ним посадових обов`язків і обмежує можливість перебування у колективі осіб, які навчаються, або тимчасового переведення за цих чи інших обставин на іншу роботу чи проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період за таким працівником зберігається попередній середній заробіток. У разі хвороби або каліцтва попередній середній заробіток виплачується до відновлення працездатності або встановлення інвалідності. 24.12.2023 набрав чинності Закон України № 3494-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впорядкування надання та використання відпусток, а також інших питань» від 22.11.2023, згідно з якими в ст. 57 Закону України «Про освіту» внесені зміни, а саме: слова «чи проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період» виключені. На рівні КЗпП України не передбачено правила про пріоритетність його норм над нормами інших законів. Правила статті 4 ЦК України, про пріоритетність його норм над приватно-правовими нормами інших законів, до вирішення колізій між КЗпП України та іншими законами не застосовується. У частині другій статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачені гарантії для громадян України призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, зокрема, шляхом відсилання як до частини третьої статті 119 КЗпП України, так і до норм інших законів (зокрема, частині другої статті 57 Закону України «Про освіту»). Законом № 2352-IX не внесено зміни до інших законів, які передбачають гарантії для громадян України призваних на військову службу за призовом під час мобілізаціїі встановлені нормами інших законів (зокрема, для педагогічних чи науково-педагогічних працівників). Тобто, для окремих категорій суб`єктів (зокрема, для педагогічних чи науково-педагогічних працівників) призваних на військову службу за призовом під час мобілізації збережено таку гарантію як попередній середній заробіток. В частині другій статті 57 Закону України «Про освіту» міститься спеціальна норма щодо положень частини третьої статті 119 КЗпП України, оскільки поширюється на педагогічних чи науково-педагогічних працівників. Спеціальна норма (частина друга статті 57 Закону України «Про освіту») має перевагу над загальною (частина третя статті 199 КЗпП) нормою (lex specialis derogat generali). Прийнята пізніше в часі загальна норма (частина третя статті 199 КЗпП) не скасовує спеціальної норми (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Тому за педагогічними чи науково-педагогічними працівниками призваними на військову службу за призовом під час мобілізації зберігається попередній середній заробіток. При цьому суд враховує висновки, викладені в постанові ВС від 16.10.2023, справа № 718/209/23. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] працював до проходження військової служби за призовом під час мобілізації вчителем історії у ЗОШ І-ІІІ ступенів № 8 Мирноградської міської ради, є педагогічним працівником. За таких обставин, з урахуванням положень ч. 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 2 ст. 57 Закону України «Про освіту», його позовні вимоги про скасування наказу відділу освіти Мирноградської міської ради про скасування оплати середнього заробітку мобілізованим працівникам підлягають задоволенню. Виплата середнього заробітку [PERSON] припинена 20.07.2022, тобто за період з 20.07.2022 по 24.12.2023 (внесення змін до Закону України «Про освіту») на його користь з Відділ освіти Мирноградської міської ради необхідно стягнути недоотриманий середній заробіток за основним місцем роботи в сумі 326617,45 грн (875,65 грн (середньоденний заробіток) х 373 (робочі дні)). VІ. Розподіл судових витрат між сторонами В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 3266,17 грн. На підставі ст. 46 Конституції України, ст. 119 КЗпП України, 57 Закону України «Про освіту», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»,

Outcome: approved