Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради до [PERSON] , про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії. В обґрунтування\~позовних вимог\~представник позивача\~зазначає,\~що КП\~«Добро» надає\~житлово-комунальні\~послуги з\~постачання теплової\~енергії до\~квартири за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Власником вказаної\~квартири та\~споживачем послуг\~за даною\~адресою є\~ [PERSON] .\~Між КП «Добро» Добропільської міської ради та [PERSON] існують фактичні правовідносини з надання житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії за вищевказаною адресою, і відсутність договору про надання таких послуг не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. КП «Добро» своєчасно, в повному обсязі та належної якості надавало відповідні послуги, від цих послуг відповідач у встановленому законодавством порядку не відмовлявся, жодних претензій щодо якості або обсягу наданих послуг від відповідача на адресу позивача не надходило. Однак останній свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг здійснює не своєчасно та не належним чином, внаслідок чого за період з 01.02.2020 року по 01.10.2023 року утворилась заборгованість, яка складає 24021,37 грн. Враховуючи викладене, представник позивача КП «Добро» Добропільської міської ради просить стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла за період з 01.02.2020 року по 01.10.2023 року в розмірі 24021,37 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн. 07.12.2023 року від представника відповідача, адвоката Косенка С.В. надійшов відзив на позовну заяву, де останній зазначив, що між сторонами відсутній договір про надання житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії, крім того позивачем було порушено строк позовної давності. Так звертаючись до суду 07.11.2023 року позивач звернувся за захистом своїх прав після спливу трьох років, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. У зв`язку з чим представник відповідача просить суд застосувати позовну давність до вимог позивача, про стягнення з [PERSON] заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії за період з 01.02.2020 року по 01.10.2023 року та відмовити у задоволенні позовних вимог. 13.02.2024 року на адресу суду надійшла відповідь на вищевказаний відзив, у якому в.о. директора КП «Добро» Добропільської міської ради Олег Дмитрук зазначив про те, що в позовній заяві строк позовної давності не пропущений, оскільки Законом від 30.03.2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу доповнено пунктом 12 - «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину». Також 17.03.2022 року набрав чинності Закон від 15.03.2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу доповнено пунктом 19 - «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану продовжуються на строк його дії строки, визначені статтями 257 - 259 ЦК України (позовна давність, спеціальна позовна давність)». Таким чином позивач має звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу впродовж 3-х років від дня, коли довідався про їх порушення та цей строк переривається пред`явленням позову хоча би до одного з кількох боржників або пред`явленням позовної вимоги, яка є лише частиною вимоги, на яку він має право. Таким чином позивач зазначає про те, що якщо день закінчення цього строку стався після 30.03.2020 року чи 17.03.2022 року, то строк є продовженим на строк дії ковідного карантину та воєнного стану. Таким чином просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 13.02.2024 року від представника відповідача, адвоката Косенка С.В. надійшли додаткові пояснення, з яких вбачається, що останнім до суду надавалась копія довідки №1210-5002367314 від 29.11.2022 року, про взяття відповідача [PERSON] на облік як ВПО з 29.11.2022 року за адресою: [ADDRESS] . Таким чином відповідач фактично не користувався послугами з постачання теплової енергії з 29.11.2022 року, просив врахувати вказаний факт та не застосовувати стягнення заборгованості за період з 22.11.2022 року по січень 2023 року включно. Представник позивача, комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради Шишова Т.В. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Косенко С.В. в судове засідання не з`явились, але від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі, заперечував проти задоволення позовних вимог. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши надані заяви сторін, відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, споживачем послуг з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , що підтверджується довідкою Білозерської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області (а.с. 36), з якої встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 19.10.2005 року по теперішній час. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання з оплати вартості житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії своєчасно не здійснював, у зв`язку із чим, відповідно до наданої позивачем довідки про заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] в [ADDRESS] , у відповідача за період з 01.02.2020 року по 01.10.2023 року виникла заборгованість за послуги постачання теплової енергії у розмірі 24021,37 грн. Позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення про необхідність сплати заборгованості за послуги з теплопостачання, проте як зазначив представник позивача в позовній заяві, добровільно сума заборгованості відповідачем погашена не була. Будь-яких доказів з приводу того, що відповідач відмовлявся від надання вищевказаних послуг, або ці послуги не надавалися або надавалися не в повному обсязі - суду надано не було. Позивач - КП «Добро» Добропільської міської ради є юридичною особою, яке створено Добропільською міськрадою з метою задоволення потреб громади у наданні якісних послуг з постачання теплової енергії, що підтверджується рішенням Добропільської міської ради № 7/8-38 від 20.04.2016 року. Вказане підприємство діє на підставі Статуту, та на підставі виданих ліцензій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1554 від 15.09.2016 року. Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради № 476 від 25.10.2019 року «Про застосування тарифів на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах містах міського типу Новодонецьке, Водянське», дозволено застосовувати тарифи на послуги з централізованого опалення для населення: за 1 Гкал у розмірі тарифу на послуги з централізованого опалення розробленого на 01.10.2018 в сумі 937,96 грн без ПДВ (1125,55 грн. з ПДВ), за 1 кв.м. опалювальної площі у розмірі 27,30 без ПДВ (32,76 грн з ПДВ). Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради № 8 від 15.01.2020 року «Про встановлення тарифів на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах містах міського типу Новодонецьке, Водянське та постачання гарячої води Білицькому будинку інтернату для інвалідів та осіб похилого віку» встановлено з 01 лютого 2020 року тарифи на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах міського типу Новодонецьке, Водянське за 1 Гкал для населення у розмірі 1138,76 грн без ПДВ (1366,51 грн з ПДВ), за 1 кв.м. опалювальної площі у розмірі 34,23 без ПДВ (41,07 грн з ПДВ). Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради № 323 від 30.07.2020 року «Про встановлення тарифів на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах містах міського типу Новодонецьке, Водянське та постачання гарячої води Білицькому будинку інтернату для інвалідів та осіб похилого віку» встановлено з 01 жовтня 2020 року тарифи на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах міського типу Новодонецьке, Водянське за 1 Гкал для населення у розмірі 1192,27 грн без ПДВ (1430,72 грн з ПДВ). Рішенням виконавчого комітету Білозерської міської ради № 139 від 21.10.2021 року «Про встановлення тарифів на послуги постачання теплової енергії в місті Білозерське комунальним підприємством «Добро» Добропільської міської ради встановлено з 15 жовтня 2021 року тарифи на послуги постачання теплової енергії для населення в розмірі 1742,76 грн за 1 Гкал (з ПДВ). Щодо посилання представника відповідача [PERSON] про те, що між сторонами не укладався договір про надання житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії, суд наголошує. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За приписами ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг: зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч.1, ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відносини між суб`єктом господарювання (виконавцем), предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною особою (споживачем), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення до 01.05.2022 року регулювались Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630). Крім того вказані відносини регулюються Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджені постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 (далі\~Правила № 830). Згідно п. 18 Правил № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п. 35, п. 36 Правил № 830, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Відповідно до п. 37 Правил № 830, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Крім того, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг. Відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду від 21 квітня 2020 року у справі № 910/7968/19 та постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Отже матеріалами справи підтверджено, що між сторонами існують фактичні правовідносини з надання житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії, а не укладення договору про надання таких послуг не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, що не охоплені договірними зобов`язаннями. Щодо посилання представника відповідача [PERSON] про те, що відповідач [PERSON] з 29.11.2022 року фактично не користувався послугами з постачання теплової енергії, оскільки 29.11.2022 року був взятий на облік як ВПО за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Дійсно відповідно до довідки №1210-5002367314 від 29.11.2022 року, про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , останній з 29.11.2022 року фактично переселився за адресою: [ADDRESS] . Але відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води в спірний період були врегульовані Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила). У пункті 29 Правил зазначено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Посилання представника відповідача на відсутність фактичного проживання відповідача [PERSON] у квартирі, за якою надаються послуги позивачем, не можуть бути прийняті до уваги суду, оскільки в силу положень п. 29 Правил, споживач мав повідомити надавача послуг шляхом звернення з відповідною заявою і підтвердити факт відсутності за місцем реєстрації. Однак, матеріали справи не містять даних про здійснення такого повідомлення. Отже відповідач [PERSON] міг фактично проживати як за місцем реєстрації, тобто за адресою: [ADDRESS] , так і за місцем реєстрації ВПО за адресою: [ADDRESS] , оскільки це є його правом. Оцінюючи доводи представника відповідача щодо пропуску строку позовної давності, суд виходить з наступного. Законом України від 30.03.2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.». Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України з 12.03.2020 установлено карантин, який тривав до 30 червня 2023 року. Однак, 15 березня 2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (№ 2120-IX), відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19. Згідно з останнім, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. З позову та розрахунків заборгованості вбачається, що позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за період з 01.02.2020 року по 01.10.2023 року, а позов подано до суду 07.11.2023 року. Враховуючи період дії карантину (з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року) та період дії в Україні воєнного стану (який на даний час триває) позивачем не пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за вказаний період. В силу ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже в ході судового розгляду судом достовірно встановлено, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . Послуги з централізованого опалення споживачу надає позивач КП «Добро». Будь-яких претензій з приводу надання послуг неналежної якості з боку відповідача до позивача не надходило, як і не надходили заяви щодо не нарахування коштів за надані послуги у зв`язку з відсутністю за місцем реєстрації. Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами існують фактичні правовідносини з надання житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії, а не укладення договору про надання таких послуг не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, що не охоплені договірними зобов`язаннями. Згідно наданої позивачем довідки про заборгованість по особовому рахунку, заборгованості за надані послуги постачання теплової енергії вбачається, що позивачем відкритий особовий рахунок № [NUMBER] ( [ADDRESS] ). З вказаного розрахунку вбачається, що відповідачем оплата за надані позивачем послуги, за адресою: [ADDRESS] здійснювалась не в повному обсязі. Внаслідок не оплати за надані послуги у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги за період з 01.02.2020 року по 01.10.2023 року, яка станом на 01.10.2023 року складає 24021,37 грн. Вказаний розрахунок заборгованості, суд вважає вірним. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає, що сума боргу відповідача за надані послуги з постачання теплової енергії є доведеною. Доказів неправильності проведеного розрахунку відповідачем суду не надано. Враховуючи наведене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2684,00 грн., згідно з квитанцією, що міститься у матеріалах справи. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2684,00 гривень.

Outcome: approved