Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1001074816901 від 10.07.2018 та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.07.2018 між сторонами укладено кредитний договір №1001074816901 та відповідач отримав кредит у сумі 49\~944, 96 грн., що підтверджується копією кредитного договору та платіжною інструкцією про видачу кредиту. Відповідно до даного кредитного договору банк повністю та в строки виконав зобов`язання перед відповідачем. Відповідач свої зобов`язання за умовами кредитного договору в повному обсязі не виконує та має заборгованість станом на 30.04.2024 по кредитному договору №1001074816901 у розмірі 89 159,23 грн, з яких: 40 019,98 грн. - заборгованості за кредитом, 21\~619, 73 грн - заборгованість за процентами, 27 519,52 грн. - заборгованості за комісією. Зазначене стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 03.07.2024 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 10 липня 2018 року [PERSON] підписала Заяву №1001074816901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у АТ «ПУМБ». Сума кредиту: 49\~944, 96 грн., цільове призначення: загальні споживчі цілі; строк: 24 місяці, розмір процентної ставки: 12,00 % річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,90%, погоджено графік платежів (а.с. 13). Також 10 липня 2018 року [PERSON] був підписаний Паспорт споживчого кредиту (а.с.14). У матеріалах справи міститься копія публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 06.04.2018) (додаток 3). Відповідно до пункту 5.1.7. передбачено, що клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, що передбачені договором. Відповідно до даного кредитного договору, банк повністю та в строки виконав зобов`язання по даному договору перед відповідачем. У зв`язку з зазначеними порушеннями станом на 30.04.2024 наявна заборгованість перед позивачем за кредитним договором №1001074816901 від 10.07.2024 у розмірі 89 159,23 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 40 019,98 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 21\~619,73 грн, заборгованості за комісією у розмірі 27 519,52 грн. (а.с.20-23). До теперішнього часу відповідач не виконує свої обов`язки щодо погашення боргу та продовжує користуватися отриманими кредитними коштами. На адресу відповідача позивачем було направлено письмову вимогу (повідомлення) вих.KHO-44.2.2/196 від 01.05.2024 про виконання зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості протягом трьох днів з дня отримання відповідного повідомлення. Докази отримання вказаного поштового відправлення маються в матеріалах справи (а.с. 18-19). Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору та вимогами ЦК України. Згідно статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У відповідності до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ними грошових зобов`язань. До відношень які виникають з кредитного договору застосовуються положення параграфа І глави 71 ЦК України (ст.1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 27 519,52 грн. Відповідно до приписів частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. В силу статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У заяві №1001074816901 від 10.07.2024 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та у Паспорті споживчого кредиту встановлена плату щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,90 % від суми кредиту, з яким відповідачка ознайомилася та погодилася із зазначеними умовами кредитування, про що засвідчила підписом в кредитному договорі. Разом з тим, згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16. Крім того, в п.31.29 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року справа №496/3134/19 зазначено, що з урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату занадання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Позивачем до суду не надано доказів того, що [PERSON] вимагала у Банку надання інформації про стан кредиту частіше одного разу на місяць, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією в розмірі 27 519,52 грн. не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 11.06.2024. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 674,60 грн., що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial