Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі не менше 1/4 всіх доходів відповідача щомісячно. На обґрунтування вимог позивачка в позовній заяві зазначила, що 21.12.2021 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є різні погляди сторін на сімейне життя. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Примирення, на думку позивачки, неможливе. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити їй прізвище [PERSON] . На даний час відповідач проживає окремо та сторони не досягли згоди про участь батька в утриманні дочки. Позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі не менше 1/4 всіх доходів відповідача щомісячно. Про час та місце розгляду справи позивачка повідомлялася за вказаною нею в тексті позову адресою (до суду повернулось поштове відправлення, з відміткою про відсутність позивачки за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання, тому вона відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленою). Крім того позивачка повідомлялась про час та місце розгляду справи шляхом направлення повідомлення на вказаний нею в тексті позову номер телефону. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позов. За загальним правилом, визначеним ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. При цьому, відповідно до ч.2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. За такого, вирішивши ухвалою про відкриття провадження у справі про розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням сторін, суд визнав явку сторін до суду не обов`язковою. Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (свідоцтво про шлюб, копію свідоцтва про народження дитини; копію витягу з реєстру територіальної громади від 03.03.2023 року), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 21.12.2021 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є різні погляди сторін на сімейне життя. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Дочка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо та сторони не досягли згоди про участь батька в утриманні дочки. Гарантія особистої свободи та недоторканості також полягає і в тому, що ніхто не може бути змушений до спільного проживання з іншою особою та до збереження шлюбних відносин. Відповідно до ст. 180-183 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Частка доходу батька (матері) визначається судом з врахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у нього інших дітей. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З врахуванням встановлених вище обставин щодо наявності у сторін малолітньої дитини, яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, та за відсутності обставин, які звільняють відповідача від його обов`язку по сплаті аліментів, суд приходить до висновку про задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Оскільки позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесенні останньою судові витрати по справі. Крім того, оскільки позивача за категорією справ про стягнення аліментів звільнено від сплати судового збору та позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved