Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

18.12.2023 позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності на виділений об`єкт та припинення спільної часткової власності на майно. Поданий позов обґрунтовує тим, що позивачці, на праві спільної часткової власності належить 14/25 частин житлового будинку [ADDRESS] , відповідно до договору дарування 14/25 частин житлового будинку з господарськими спорудами № 885 , виданий 24.03.2016 року, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу О.С. Беловою. Іншим співвласником будинку є відповідач по справі. Фактично будинок розподілений між співвласниками на окремі домоволодіння з обладнаними окремими входами та підведеними до кожної з них окремо комунікаціями. Крім того, в результаті виділення частки в натурі, частка відповідача в праві власності на будинок не зменшується, не змінюється порядок користування. Виділення частки позивачу необхідно для реалізації свого права на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрито провадження у справі; встановлено сторонам строк для подачі суду заяв по суті справи, визначених частиною другою статті 174 ЦПК України. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 лютого 2024 року закрито підготовче засідання, призначено розгляд справи по суті. Ухвалою суду від 02.04.2024 прийнято до провадження судді Логвіної Т.В. справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності на виділений об`єкт та припинення спільної часткової власності на майно. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Представник відповідача подала відзив на позовну заяву просить відмовити в задоволенні позову, оскільки спірний житловий будинок належить виключно двом співвласникам, а тому, з урахуванням приписів чинного законодавства та судової практики, належним способом захисту прав позивачки є позов про поділ житлового будинку, а не виділ її частки в натурі. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подали, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. [PERSON] , на праві спільної часткової власності належить 14/25 частин житлового будинку [ADDRESS] , відповідно до договору дарування 14/25 частин житлового будинку з господарськими спорудами № 885 , виданого 24.03.2016 року, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу О.С. Беловою, які відповідно до технічного паспорта складаються з: котельня літ. 1-1, площею 4,9 кв.м.; кухня літ. 1-2, площею 5,4 кв.м.; житлова кімната літ. 1-3, площею 14,7 кв.м.; житлова кімната літ. 1-4, площею 9,3 кв.м. - загальною площею 34,3 кв.м., житловою площею 24,0 кв.м.; господарські будівлі: сарай літ. Б, навіс літ. б. Рішенням Чернігівської міської ради № 27/VIII-18 від 25.01.2023 року, позивачці була передана у приватну власність земельна ділянка, площею 0,0332, кадастровий номер: 7410100000:02:013:0501. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 11/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] . Відповідно до висновку від 23.11.2023 № 24 Товариства з обмеженою відповідальністю «Трудових колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» за технічними показниками 14/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 12 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Поняття спільної часткової власності викладено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частина перша статті 364 ЦК України). Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою статті 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Разом з тим, статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна. В постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20) зроблено висновок про те, що відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. В постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 495/3521/18 (провадження № 61-18535св21) вказано, що у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі й вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності в разі поділу (стаття 367 ЦК України), спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. При цьому слід ураховувати, що після поділу майна, що є у спільній частковій власності (в порядку статтею 367 ЦК України), так і після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам) право спільної часткової власності припиняється. Таким чином, суд повинен зазначити в рішенні, яка частка із спірного майна надається відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача. При цьому загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні зазначених спорів ураховувати інтереси обох сторін. Отже, враховуючи, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. На підставі ст.ст. 356, 358, 364, 367 ЦК України,

Outcome: dismissed