Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

05.07.2024 року [PERSON] звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що 10 січня 2020 року [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб зі [PERSON] , [INFO] , який вони зареєстрували у Дружківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про що зроблений актовий запис № 2. У шлюбі народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом зі сторонами. Починаючи з січня 2024 року стосунки між позивачем та відповідачем разладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, свідком яких є дитина, що також тяжким чином впливає на її психічний стан, та кожен раз причиняє їй та позивачу душевні страждання. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, у них наявні різні погляди на сімейне життя та обов?язки. Ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Фактично сім?я припинила своє існування. На даний час, позивач та відповідач проживають в одній квартирі, однак сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе з підстав викладених вище. Крім того, перебування у шлюбі суперечить інтересам дитини та інтересам позивача розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Дружківський міський суд Донецької області ухвалою від 10.07.2024 року прийняв вказану справу до розгляду, відкрив спрощене позовне провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті. Відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явлася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 19.07.2024 року через систему «Електронний суд» від відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги відповідач визнала. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності з точки зору допустимості, належності, об`єктивності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 10 січня 2020 року [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб зі [PERSON] , [INFO] , який вони зареєстрували у Дружківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про що зроблений актовий запис № 2. Як вбачається зі свідоцтва про одруження, виданим Дружківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 10 січня 2020 року був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 2. [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (арк. с. 2). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис від 17.08.2022 року № 298 (арк. с. 8). Починаючи з січня 2024 року стосунки між позивачем та відповідачем разладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, свідком яких є дитина, що також тяжким чином впливає на її психічний стан, та кожен раз причиняє їй та позивачу душевні страждання. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, у них наявні різні погляди на сімейне життя та обов?язки. Ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Фактично сім?я припинила своє існування. На даний час, позивач та відповідач проживають в одній квартирі, однак сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Відповідач [PERSON] на розірвання шлюбу з позивачем згодна. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України (надалі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, що узгоджується з правовим висновком в постанові Верховного Суду від 11.06.2019 року № 605/434/18. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач [PERSON] у цій справі понес судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн, що підлягають стягненню з відповідача на його користь у розмірі 605,60 грн, а інша частина підлягає поверненню у зв`язку із визнанням відповідачем позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved