Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

Керівник Здолбунівської окружної прокуратури, діючи в інтересах держави в особі Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, Костопільської міської ради Рівненської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вилову водних біоресурсів у сумі 7905 грн. 00 коп. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 21 квітня 2023 року у справі № 564\\958\\23 [PERSON] визнано виннним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП (порушення правил рибальства) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Зазначена постанова набрала законної сили 02.05.2024 року. Даною постановою встановлено, що 20 березня 2023 року [PERSON] на водоймі поблизу села Корчів`я Рівненського району здійснював лов водних біоресурсів забороненим знаряддям лову - сіткою, внаслідок чого добув рибу - карася сріблястого у кількості 5 екземплярів, чим порушив вимоги п.п. 1 п. 1 розділу ІV Правил любительського та спортивного рибальства. Внаслідок незаконного вилову заподіяв шкоду рибним запасам на суму 7905 грн. Питання про відшкодування завданої шкоди при винесенні вказаної постанови не вирішувалося. Своїми діями [PERSON] завдав шкоди інтересам держави в особі територіальної громади - Костопільської міської ради у розмірі 7905 грн. У добровільному порядку [PERSON] завдану шкоду не відшкодував. Згідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. У поданому відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] вказав, що позов визнає частково. Просив врахувати те, що він є інвалідом третьої групи загального захворювання по онко, непрацездатний та єдиним джерелом його доходу є пенсія по інвалідності. Після перенесеного 16.11.2023 року ішемічного інсульту стан його здоров`я погіршився, потребує значних коштів на лікування, перебуває у скрутному матеріальному становищі. Просив зменшити йому розмір відшкодування завданої шкоди, звільнити від сплати судового збору, який є для нього надмірним тягарем та розстрочити виконання судового рішення терміном на один рік. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Відповідно до пункту третього частини першої ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 21 квітня 2023 року у справі № 564\\958\\23 [PERSON] визнано виннним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП (порушення правил рибальства) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Зазначена постанова набрала законної сили 02.05.2024 року. Даною постановою встановлено, що 20 березня 2023 року [PERSON] на водоймі поблизу села Корчів`я Рівненського району здійснював лов водних біоресурсів забороненим знаряддям лову - сіткою, внаслідок чого добув рибу - карася сріблястого у кількості 5 екземплярів, чим порушив вимоги п.п. 1 п. 1 розділу ІV Правил любительського та спортивного рибальства. Внаслідок незаконного вилову заподіяв шкоду рибним запасам на суму 7905 грн., що підтверджується розрахунком управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Рівненській області від 29.03.2023 року. Питання про відшкодування завданої шкоди при винесенні вказаної постанови не вирішувалося. Із повідомлення управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Рівненській області від 18.03.2024 р. вбачається, що внаслідок порушення [PERSON] природоохоронного законодавства порушнику були направлені листи про добровільне відшкодування завданої управлінню та територіальній громаді в особі Костопільської міської ради Рівненської області шкоди в сумі 7905 грн., які останнім були залишені без реагування. До суду з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди управління не зверталося у зв`язку з відсутністю фінансування на сплату судового збору, просили прокурора здійснити захист інтересів держави шляхом подання відповідного позову. Частиною 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У постанові Верховного Суду № 354\\604\\15-ц від 27.07.2022 року висловлено правову позицію, що невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19) та від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (провадження № 12-20гс21). Згідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Встановлено, що постановою про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 85 КУпАП питання про відшкодування заданої шкоди не вирішувалося. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 63 Закону України «Про тваринний світ» вказує на те, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством. Згідно п.п 1 п. «б» ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих повноважень місцевих рад у сфері охорони навколишнього природного середовища належить здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення. Відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вилову водних біоресурсів за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди. Згідно до ч. 1, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. У ході розгляду справи знайшло своє підтвердження те, що в діях відповідача [PERSON] міститься склад деліктного правопорушення, зокрема доведено наявність його вини, протиправної поведінки та причинного зв`язку між такою поведінкою і настанням шкоди для держави в особі Костопільської міської ради Рівненської області у сумі 7905 грн. 00 коп. Також встановлено, що відповідач [PERSON] є інвалідом третьої групи загального захворювання по онко, що підтверджується довідкою МСЕК від 03.04.2020 р., перебуває на обліку в Костопільському об`єднаному управлінні ПФУ в Рівненській області та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2361 грн., у листопаді 2023 року переніс ішемічний інсульт та перебував на стаціонарному лікуванні в КП «РОКЛ ім. Ю. Семенюка» РОР. Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення. Враховуючи викладене, а також вимоги виваженості, розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування шкоди підлягає зменшенню до 2000 грн. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Зважаючи на скрутне матеріальне становище відповідача, його стан здоров`я, необхідність несення значних витрат на лікування, а також на те, що [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2361 грн., судовий збір перевищує розмір його доходів та є надмірним тягарем для нього, суд вважає за вірне звільнити відповідача від сплати судового збору. Разом із тим суд не вбачає підстав для надання розстрочення виконання рішення суду. При цьому відповідач не позбавлений права заявляти таке клопотання у порядку примусового виконання судового рішення. На підставі наведеного,

Outcome: partial