Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 липня 2014 року між нею позивачем, [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, якого зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 272. Від даного шлюбу у сторін народилася дочка: [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 18.12.2019 р. шлюб між ними розірвано, неповнолітню дитину залишено проживати з неюпозивачем - [PERSON] . Також, рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.12.2019 р. з відповідача [PERSON] , [INFO] , присуджено стягувати аліменти на її, позивача, користь, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Окрім аліментів, які стягуються на утримання дитини, вона позивач понесла додаткові витрати на лікування дочки та на відвідування дитиною дитячого центру «Радість» з розвитку здібностей у дитини, підготовки дитини до школи, заняття з логопедом та відвідування табору денного перебування. Зокрема, позивачем понесено додаткові витрати протягом 2022 року на лікування зубів дочки, [PERSON] у стоматологічній клініці «Золотий зуб» на загальну суму - 3140 гривень, половина суми якої підлягає стягненню з відповідача і становить - 1570 гривень. Крім того, спільна дочка, [PERSON] , часто хворіє гострими бронхітами та ларингітами, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] від 15.11.2022 р і на її лікування було потрачено кошти на придбання ліків, на загальну суму - 3097,22 грн., половина суми, яка підлягає стягненню з відповідача становить - 1548, 61 гривень. Також, дочка [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад N? 17 «Калинка» при відділі освіти Коломийської міської ради, тому позивачем за перебування дочки в даному дошкільному закладі була внесена батьківська плата 13.03.2023 року в сумі - 780 гривень та 12.06.2023 року в сумі 1414,50 гривень. Також, вона позивач внесена оплату за гаряче харчування дочки, яка відвідує заклад дошкільної освіти № 17 «Калинка» за період з 01.01.2020 р по 14.07.2023 р. в сумі - 7296,80 гривень. Тобто, загальна сума понесених позивачем витрат на відвідування дочкою дошкільного навчального закладу № 17 «Калинка» при відділі освіти Коломийської міської ради становить - 9491,30 грн. Половина суми, яка підлягає стягненню з відповідача становить - 4745,65 гривень. Крім того, дочка, [PERSON] відвідує дитячий розвиваючий центр «Радість» за адресою [ADDRESS] . Зокрема за період з 29.10.2020 р. по даний час [PERSON] відвідувала в дитячому центрі «Радість» дисципліни - «Ранній розвиток», «Підготовка до школи», заняття з логопедом та табір денного перебування. За даний період нею позивачем придбано абонементів на загальну суму: 25 000 гривень. Половина суми понесених витрат на відвідування дочкою дитячого центру «Радість», яка підлягає стягненню з відповідача становить - 12 500 гривень. В цілому додаткові витрати, понесені позивачем на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , склали (3140+3097,22+9491,30+25000 = 40 728,52 (сорок тисяч сімсот двадцять вісім) гривня 52 копійки. Вважає, що відповідач [PERSON] , зобов?язаний прийняти участь зазначених понесених нею, позивачем, додаткових витратах на дитину у розмірі половини від понесених витрат, тобто в сумі 40 728,52 /2= 20 364,26 (двадцять тисяч триста шістдесят чотири гривні) 26 копійок. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача, додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , в розмірі 20\~364,26 грн. та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Заперечуючи проти позову, представник відповідача адвокат Репало Олексій Олександрович подав до суду відзив, в якому зазначив, що позивачем не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов?язковий досудовий порядок урегулювання спору. Як і не зазначено відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися. Аліменти покривають утримання дитини (оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дитиною комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та ін.). Додаткові витрати призначаються для розвитку певних її здібностей чи витрат, пов?язаних зі стражданням на тяжку хворобу. Призначення додаткових витрат пов?язується з настанням особливих обставин. Лікування дитини у приватних лікувальних закладах не було погоджено із батьком дитини, не доводилося до його відома, а зазначені процедури, могли бути проведені у відповідних комунальних закладах охорони здоров?я безкоштовно та на належному рівні, що стосується витрати у розмірі 3140 грн. у приватній стоматологічній клініці «Золотий зуб». Витрати на відвідування приватної стоматологічної клініки не є тими додатковими витратами, які викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України, а є витратами на утримання дітей, тобто аліментами, які вже стягнуті з відповідача. Ці витрати були понесені з власної ініціативи позивачки, без погодження та повідомлення батька дитини. У зв?язку з тим, що деякі чеки про купівлю ліків не можливо прочитати, відповідач визнає необхідність у покритті половини вартості ліків призначених на підставі виписки із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] [INFO] від 15.11.2022 р., а саме витрат на придбання медичних препаратів Пульмікорт, Дексаметазон, Беродуал, [PERSON] , та п?ятий медичний засіб, який не можливо ідентифікувати. Інші лікарські засоби, які придбавалися матір?ю дитини не є підтвердженими витратами пов?язаними зі стражданням на тяжку хворобу, а деякі взагалі не могли вживатися дитиною, наприклад Німесил, вживається тільки після 12 років, Грипекс призначений для дорослих, та інші. Щодо сплати батьківської оплати в сумі 780 грн. та 1414,50 грн. ці витрати відносяться до переліку звичайних витрат на дитину, що покриваються аліментами та не є тими додатковими витратами, які викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України, а є витратами на утримання дітей, тобто аліментами, які вже стягнуті з відповідача. Щодо сплати за гаряче харчування дитини відповідач визнає, що такі витрати є необхідними та викликані необхідністю спеціального режиму харчування та є додатковими витратами й не належать до основних, які батьки несуть на утримання дитини за рахунок аліментів. Заняття з логопедом повинні бути призначені лікарем, відповідно до фактичного фізичного та психологічного рівня розвитку дитини, та проводитися виключно з лікарем відповідної кваліфікації, тобто з лікарем-логопедом, який має відповідно до законодавства проводити відповідні заннятя за встановленими МОЗ України директивами та методиками. Також не зрозумілим є питання відвідування дошкільного навчального закладу N? 17 «Калинка» та одночасно дитячого розвиваючого центру «Радість приватної форми власності у вигляді ФОП. Вважає, що позивачем не доведено що відвідування дитячого розвиваючого центру «Радість» приватної форми власності є крайньою необхідністю чи особливими обставинами в розумінні положень статті 185 СК України. Щодо посилання позивача на те що відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину та домовитись з батьком дитини про компенсацію позивачу не представилось можливим, є фактичним введенням в оману суду, адже жодних запитів та листів щодо питання участі батька у додаткових витратах не направлялося, як і не погоджувалося з батьком дитини відвідування приватних навчальних закладів. Позивач взагалі максимально намагається не надавати інформацію про дитину, обмежуючись лише загальними фразами. Жодних звернень щодо компенсації додаткових витрат на дитину від позивача не надходило. Зазначила також позивач, що відповідач є особою з інвалідністю, що підтверджується посвідченням [NUMBER] та єдиним його доходом на даний час є державна соціальна допомога у розмірі 2100 грн., з яких останній сумлінно сплачує аліменти, та якби не допомога батьків, йому б вже давно довелося жебракувати. Слід також зазначити, що відповідно до висновку МСЕК відповідачу протипоказана фізична праця, що значно ускладнює можливості працевлаштуватися. Але при цьому відповідач сумлінно сплачує аліменти та намагається за першої можливості допомагати дитині. Підсумовуючи викладені у позовній заяві вимоги та доводи відповідача, позиція відповідача полягає у частковому визнанні позову, зокрема позивач погоджується, що є необхідність у компенсації додаткових витрат на утримання його доньки в частині сплати за гаряче харчування дитини у дошкільному навчальному закладі N? 17 «Калинка» та витрат на придбання медичних препаратів визначених у виписці із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] [INFO] від 15.11.2022 р. Щодо понесених витрат у зв?язку з розглядом справи відповідач вважає їх завищеними та такими що не підлягають задоволенню, але враховуючи, що позивачем не подано заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу передбаченого частиною восьмою статті 141 ЦІК України заперечення не можуть бути подані на даній стадії судового розгляду. Просить звернути на те, що витрати відповідача [PERSON] на правничу допомогу адвоката за ведення справи № 346/3990/23 в суді першої інстанції складатимуть орієнтовно 8 800,00 грн. (Чотири тисячі вісімсот привень 00 копійок), детальний розрахунок та документи на підтвердження понесених витрат будуть надані. Враховуючи вищевикладене, просить, позовну заяву задовольнити частково, в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання його доньки щодо сплати за гаряче харчування дитини у дошкільному навчальному закладі N? 17 «Калинка» та витрат на придбання медичних препаратів визначених у виписці із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] [INFO] від 15.11.2022 року, в іншій частині позивних вимог відмовити в повному обсязі. Представник позивача адвокат Юркевич Христина Михайлівна подала до суду відповідь на відзив, у якому зазначила, що відповідачу чітко відомо про хвороби дочки, йому відомо, що дитина з народження хворіє та знаходиться на «Д» обліку в невролога з 2019 року. Батькові дитини відомо, що в дочки, [PERSON] були проблеми з мовленням і дитина до занять з логопедом спілкувалася лише мовою жестів. Позивч в телефонному режимі повідомляла відповідача і про стан здоров?я дитини і про візити до лікарів і проте, що дитині необхідні заняття з логопедом і про відвідування дочкою дитячого розвиваючого центру «Радість». Відповідач не заперечував відвідування дочкою приватного дитячого центру «Радість» для покращення розвитку здібностей у дитини, підготовки дитини до школи та заняття з логопедом для покращення мовлення дитини і відвідування дитиною табору денного перебування. Проте, представник відповідача у поданому відзиві на позов заперечує даний факт, посилаючись на те, що жодних звернень до відповідача щодо компенсації додаткових витрат на дитину від позивача не надходило та на те, що позивач не погоджувала з батьком дитини відвідування дитиною приватних навчальних закладів. На підтвердження того факту, що спільній дочці [PERSON] необхідні були заняття як з лікарем-логопедом так і додаткові заняття для покращення розвитку здібностей у дитини, та того факту, що в дитини були виявлені помірні дифузні зміни електроактивності кіркових відділів головного мозку з вогнищевими порушеннями в кіркових та медіо-базальних відділах переважно в лобних і скроневих обл.. головного мозку позивачем надано копію висновку медичного центру "Дитячий центр здоров`я" від 20.09.2021 року, копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , копію консультації лікаря невролога від 08.04.2021 року, копію картки стану здоров`я та розвитку дитини [PERSON] . Крім того, представник відповідача у поданому відзиві на позов посилається на той факт, що «..відповідач є особою з інвалідністю та єдиним його доходом є державна соціальна допомога у розмірі 2100 грн.. і якби не допомога батьків відповідачу б вже давно довелося жебракувати.» Проте це не так, відповідач та його представник приховують той факт, що відповідач на даний час працює та проживає за межами України, де отримує високі доходи та має можливість сплатити на корить позивача понесені додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі - 20 364, 26 грн., та понесені судові витрати. Позивач у судове засідання не з?явилась, її представник адвокат Юркевич Христина Михайлівна подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її та позивача відсутності. Відповідач у судове засідання не з?явився, його представник адвокат Репало Олексій Олександрович подав письмові пояснення, в яких підтримав поданий відзив та просив позовну заяву задовольнити частково, відмовити позивачу у відшкодуванні судових витрат на професійну правничу допомогу, судове засідання проводити без участі сторони відповідача. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04 квітня 2017 року Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.8) Позивач і відповідач перебували у шлюбі з 12 липня 2014 року. Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2019 року (справа №346/6663/19 провадження 2/346/2443/19) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Неповнолітню дитину: [PERSON] залишено з матір?ю Левицькою (а.с.10) Відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2019 року (справа 346/5560/19 провадження 2/346/2442/19) з відповідача [PERSON] вирішено стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі 1200 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.11). Позивачем понесено додаткові витрати протягом 2022 року на лікування зубів дочки, [PERSON] у стоматологічній клініці «Золотий зуб» на загальну суму - 3140 гривень: 11.01.2022 року пломбування двох каналів по 150 грн. на загальну суму - 300 грн. та тимчасова пломба - 60 грн.; 17.01.2022 року медикаментозне оброблення і пломбування одного молочного зуба - 100 грн. та постійна пломба - 360 грн.; 19.01.2022 року постійна пломба 360 грн.; 04.06.2022 року створення відтоку з багато кореневого зуба - 240 грн.; 09.06.2022 року медикаментозне оброблення і пломбування одного молочного зуба - 110 грн. та тимчасова пломба - 70 грн.; 10.06.2022 року постійна пломба - 380 грн.; 01.09.2022 року медикаментозне оброблення і пломбування одного молочного зуба - 300 грн. та тимчасова пломба - 100 грн.; 10.09.2022 року дві постійні пломби по 380 грн. кожна, на загальну суму 760 грн (а.с.12). Як слідує з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] від 15.11.2022 року, остання часто хворіє гострими бронхітами та ларингітами, і на лікування дочки від гострих бронхітів та ларингітів позивачем витрачено кошти для придбання ліків на загальну суму - 3097,22 грн. (а.с.13-15). [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад N? 17 «Калинка» при відділі освіти Коломийської міської ради і за перебування дочки в даному дошкільному закладі позивачем внесена плата 13.03.2023 р. в сумі - 780 гривень та 12.06.2023 р. в сумі 1414,50 гривень, та внесена оплата за гаряче харчування дочки [PERSON] , яка відвідує заклад дошкільної освіти N? 17 «Калинка» за період з 01.01.2020 р по 14.07.2023 р. в сумі - 7296,80 гривень (а.с.16-18). [PERSON] відвідує дитячий розвиваючий центр «Радість» за адресою [ADDRESS] і за період з 29.10.2020 р. по даний час відвідє в дитячому центрі «Радість» дисципліни: «Ранній розвиток», «Підготовка до школи», заняття з логопедом та табір денного перебування. За даний період часу позивачем придбано абонементів на загальну суму: ранній розвиток - 1000 грн.; підготовка до школи - 7000 грн.; заняття з логопедом - 10500 грн.; табір денного перебування - 6500 грн.(а.с.19-20). Як вбачається із виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, [PERSON] розвивалася із незначною затримкою. Дитина знаходилась на «Д» обліку у невролога з 2019 року (а.с.89). Згідно даних логопедичного обстеження, дівчинка йде на контакт. Спілкується за допомогою жестів та окремих слів. Мова не зрозуміла для оточуючих. Мовлення не відповідає віку дитини. Пасивний словник більший за активний (а.с.94). Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч.І, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст.141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Верховним Судом у Постанові від 08.12.2021 року по справі №607/12170/20, зроблено наступні висновки: - «Згідно із частиною першою статті І85 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). СК України виходить з принципу рівності прав та обоє 'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов 'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов 'язані брати участь у додаткових витратах на дитину викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті кодексу України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини». Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.\~ Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесения разово, періодично або постійно. Таким чином, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини; вони необхідні для того щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обгрунтовуватись відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність. З наявної в матеріалах справи інформації Державної прикордонної служби України від 01.04.2024 р. вбачається, що протягом 2022-2024 років [PERSON] систематично перетинав державний кордон України (а.с.117-119) Позивачем пред`явлено вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , половину додаткових витрат на дитину [PERSON] , в сумі 20 364 грн. 26 коп.\~ Вказана сума витрат підтверджується документально (а.с.12, 14-20), а тому підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.\~ Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 1073,60 грн. судового збору в дохід держави. Стосовно витрат позивача на правничу допомогу.\~ Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.\~ Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Встановлено, що представник позивача - [PERSON] є адвокатом (https://erau.unba.org.ua/profile/53719). В матеріалах справи також містяться належні документи на підтвердження повноважень адвоката Юркевич Христини Михайлівни на представництво інтересів [PERSON] . За результатами розгляду даної цивільної справи адвокатом Юркевич Христиною Михайлівною заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу в загальній сумі 10 600 грн. (а.с.23-25, 133-134). Між адвокатом та [PERSON] укладено Договір №61-07/23 про надання правової допомоги від 21.07.2023 року (а.с.133) та Додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №61-07/23 від 21.07.2023 року (а.с.134), підписано Акт прийому передачі від 21.07.2023 року та Акт прийому передачі від 15.07.2024 року (а.с.133) та сплачено суми відповідно до актів прийому передач, що в загальній сумі становить 10\~600 грн. (а.с.24-25, 134) Таким чином, на думку суду, до стягнення заявлено співмірний розмір правничої допомоги, з урахуванням складності даної справи, реального часу надання правничої допомоги та обсягу необхідної до виконання роботи, враховуючи факт задоволення позовних вимог, беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 10 600 грн. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 185, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1,2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів»,

Outcome: approved