Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

16.02.2024 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] . До дня смерті вона проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з: - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,9551 га, кадастровий номер 1222981000:01:003:0498, розташована на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (нині - Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області). За життя [PERSON] не склала заповіту. До спадкоємців першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] відносяться її сини [PERSON] (батько позивача) та [PERSON] (рідний дядько позивача). Позивач, як онук спадкодавця [PERSON] , відноситься до п`ятої черги спадкоємців за законом після її смерті. Його батько, [PERSON] та дядько [PERSON] , в 6-и місячний строк з часу відкриття спадщини подали до нотаріальної контори приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Апалькова Є.В. заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] на користь позивача. Позивач, в свою чергу, в 6-місячний строк з часу відкриття спадщини подав до нотаріальної контори приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Апалькова Є.В. заяву про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 63/2022. Інших спадкоємців які б претендували на спадщину після смерті [PERSON] немає. У зв`язку з тим, що в свідоцтві про народження батька позивача - [PERSON] в графі мати вказано - [PERSON] , а в свідоцтві про смерть та державному акті на право власності на земельну ділянку спадкодавець записана, як [PERSON] , приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Апальков Є.В. вважає, що позивачем не доведено родинний зв`язок зі спадкодавцем та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 липня 2022 року відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину. Чому написання імені та по-батькові бабусі зазначені в її особистих документах відрізняється від написання її імені та по-батькові в свідоцтвах про народження батька та дядька позивача, незрозуміло. Позивач вважає, що це пов`язано з тим, що бабуся народилася у Виноградівському районі Закарпатської області (колишня територія Австро-Угорської імперії), має угорське походження і мала за народженням ім`я [PERSON] , а по-батькові [PERSON] , а оскільки документи отримувала вже за часів [PERSON] , то напевно у зв`язку з русифікацією її ім`я було записано « [PERSON] », а по-батькові « [PERSON] », тобто роблено радянський варіант перекладу. При отриманні паспорта громадянина України бабуся, напевно, акцентувала увагу співробітників «паспортного столу» на правильному написанні її імені та по-батькові, тож їй було видано паспорт на ім`я [PERSON] . Батько та дядько позивача зверталися до органів ДРАЦСу з заявами про внесення змін в актові записи про своє народження з метою зміни даних щодо імені та по-батькові своєї матері, але 20.04.2022 року їм було надано висновки про внесення змін до актового запису цивільного стану, в яких зазначено, що для внесення зазначених змін недостатньо підстав. У зв`язку з вищезазначеним позивач був змушений в судовому порядку встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON] , встановивши, що вона приходиться його батькові матір`ю та, відповідно, позивачу бабою, та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 5,9551 га, кадастровий номер 1222981000:01:003:0498, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. Ухвалою про відкриття провадження від 27.05.2024 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовче судове засідання (а.с.31-32). 08.08.2024 року на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі (а.с.76). До позовної заяви додана заява відповідача [PERSON] про розгляд справи без його часті, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.36). До позовної заяви додана заява відповідача [PERSON] про розгляд справи без його часті, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.37). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК позивач може\~відмовитися\~від\~позову,\~ а\~відповідач \~-\~визнати\~позов\~на будь-якій\~ стадії\~ провадження\~ у справі,\~зазначивши \~про\~це в \~заяві\~ по\~ суті справи\~або\~в\~окремій письмовій\~ заяві.\~ У\~разі\~визнання відповідачем \~позову, \~суд\~ за наявності\~для\~того\~законних підстав,\~ухвалює\~рішення\~про задоволення\~позову.\~ Якщо\~визнання\~відповідачем позову \~суперечить \~закону \~або порушує \~права,\~свободи\~ чи\~інтереси інших \~осіб, \~суд\~ постановляє \~ухвалу про\~ відмову \~у \~прийнятті визнання\~відповідачем\~позову\~і продовжує\~судовий\~розгляд. Згідно ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~ст. 206,\~207\~цього Кодексу. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що\~\~ [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.08.2021 року (а.с.4). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,9551 га, кадастровий номер 1222981000:01:003:0498, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (нині Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області), яка належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 582990, виданого 22 вересня 2006 року Нікопольською районною державною адміністрацією (а.с.7). За життя [PERSON] не склала заповіту, тож спадкування належного їй майна має відбуватись за законом. Ч. 2 ст. 1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В свідоцтвах про їх народження в графі «мати» зазначено [PERSON] (а.с.12, 14), тоді як в свідоцтві про смерть ім`я та по-батькові померлої зазначено відповідно до її паспорту, як [PERSON] . Ч. 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Як вбачається в матеріалах справи, сини [PERSON] , тобто відповідачі по справі, у передбачений законом 6-и місячний строк з часу відкриття спадщини подали до нотаріальної контори приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Апалькова Є.В. заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті своєї матері на користь позивача (а.с.43, 44 зворот). Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Отже, позивач, як онук померлої, відноситься до п`ятої черги спадкоємців за законом після її смерті. В передбачений законом 6-місячний строк з часу відкриття спадщини він подав до нотаріальної контори приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Апалькова Є.В. заяву про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 63/2022 (а.с.41 зворот). Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину після смерті [PERSON] , немає. Приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Апальков Є.В. вважає, що позивачем не доведено родинний зв`язок зі спадкодавцем та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 липня 2022 року відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.11). Як встановлено судом, дійсно, різниця в написанні імені та по-батькові померлої в свідоцтвах про народження відповідачів та в свідоцтві про її смерть перешкоджає позивачу встановити родинний зв`язок з бабусею. Причину даних невідповідностей в документах бабусі позивач не знає, але припускає, що це могло трапитись через угорське походження [PERSON] . Вона народилась в Виноградівському районі Закарпатської області, мала за народженням ім`я « [PERSON] », а по-батькові « [PERSON] », а оскільки документи отримувала вже за часів [PERSON] , то, напевно, у зв`язку з русифікацією її ім`я було записано « [PERSON] », а по-батькові « [PERSON] », тобто зроблено радянський варіант перекладу. Згідно п. 1 ч. 1\~ ст. 315 ЦПК України ,\~суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. З приводу родинних відносин зі спадкодавцем, судом встановлено, що позивач є сином [PERSON] , що підтверджується його повторним свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 10.07.2013 року (а.с.16). Батько позивача - [PERSON] народився [INFO] в с. Тросник Виноградівського району Закарпатської області, що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] , виданим 13.11.1996 року Нікопольським РВ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с.19). Згідно повторного свідоцтва про народження батька позивача серії [NUMBER] , його матір`ю записана [PERSON] . В свідоцтві про народження рідного дядька позивача - [PERSON] , який народився [INFO] , також в с. Тросник Виноградівського району Закарпатської області (а.с.21), серія свідоцтва [NUMBER] , матір`ю також записана [PERSON] . В паспорті громадянина України, згідно якого оформлявся державний акт на право власності на земельну ділянку та виписувалося свідоцтво про смерть, ім`я та по-батькові бабусі позивача було записано « [PERSON] ». Відповідачі звертались до Нікопольського відділу ДРАЦС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявами про внесення змін в актові записи про своє народження з метою зміни даних щодо імені та по-батькові своєї матері, але 20.04.2022 року їм було надано висновки про внесення змін до актового запису цивільного стану, в яких зазначено, що для внесення зазначених змін недостатньо підстав (а.с.13,15). На підставі викладеного вище, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши їх достовірність, з`ясувавши всі обставини та об`єктивно оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позивачем надано достатньо доказів для підтвердження родинних відносин між померлою [PERSON] та її синами [PERSON] та [PERSON] , а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи той факт, що відповідач є спадкоємцем п`ятої черги після смерті баби - [PERSON] , у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори для одержання свідоцтва про право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, та, беручі до уваги, що спадкоємці першої черги відповідачі по справі, в 6-тимісячний строк відмовились від належної їм частки спадкового майна на користь позивача, позов визнали в повному об`ємі та не заперечували проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання права власності на земельну ділянку підлягають задоволенню. На підставі викладеного й у відповідності із ст. 392, ч. 2 ст. 1223, ст. 1258, ст. 1261, ч. и1 ст. 1265, ч. 1 ст. 1273, ч. 2 ст. 1274 ЦК України, п. 5 ч. 2 ст. 293, п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд -

Outcome: approved