Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

У травні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого посилається на те, що 03 вересня 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Індустріального районного суду м.\~Дніпропетровська від 08 квітня 2024 року шлюб між ними розірвано. Дитина проживає разом з позивачем за місцем її реєстрації. Зазначає, що обов`язок щодо виховання та матеріального забезпечення покладається на обох батьків. Однак, відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, дитина повністю знаходиться на утриманні позивача. Таким чином,\~ураховуючи те,\~що спільної\~згоди про\~добровільну сплату\~аліментів між\~сторонами не\~досягнуто,\~позивач вимушена\~звернутися до\~суду за\~цим позовом\~та просить\~стягнути з\~відповідача на\~її користь\~аліменти на\~утримання їх\~сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 10 червня 2024 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень (а.с. 25). 03 липня 2024 року [PERSON] подав суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково, та посилався на те, що позивачем у позовній заяві не зазначеного жодного доказу про те, що дитина проживає разом з позивачем. Зазначає, що він, позивач та їх спільна дитина проживають разом за однією адресою, у зв`язку з чим позивачем не надано доказів того, що син перебуває на утриманні позивача. Вважає, що спір між сторонами відсутній, оскільки на момент подачі позову він, в межах своїх здібностей та фінансових можливостей забезпечує умови життя, необхідні для розвитку дитини: продуктами харчування та одягом, піклується про стан здоров`я дитини; забезпечує здобуття повної загальної освіти; забезпечує підготовку дитини до самостійного життя. Одночасно з цим, зазначив, що на його утриманні перебуває хвора матір, у зв`язку з чим, позовні вимоги визнає частково та погоджується сплачувати аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1598 грн., вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає засадам розумності та справедливості, а визначений позивачем розмір аліментів у виді 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) не підтверджений жодним доказом (а.с. 28-31). Позивач відповіді на відзив не надав. Суд, дослідивши заяви по суті справи, наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з таких обставин. Суд установив, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 10). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2024\~року у цивільній справі № 183/1154/24, провадження 2/202/3215/2024 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 4-5). Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень вищевказане рішення 09 травня 2024 року набрало законної сили. Установлено, що згідно з Актом про фактичне проживання від 17 травня 2024 року, складеного мешканцями будинку за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , з матір`ю [PERSON] , доказів на підтвердження зворотного відповідач не надав, зазначивши у відзиві на позов, що він з позивачем та їх спільною дитиною проживають на однією адресою. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідачем [PERSON] , разом з відзивом на позовну заяву, на підтвердження наявності у нього на утриманні хворої матері надано копію висновку № 936 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на не професійній основі від 31 травня 2024 року, виданого [PERSON] , [INFO] , згідно з яким рекомендовані соціальні послуги: отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, який дійсний до 31\~травня 2025 року (а.с. 32). Однак, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували факт перебування матері відповідача на його утриманні. Сам по собі висновок № 936 від 31 травня 2024 року має рекомендаційний характер та не містить вимог зобов`язального характеру із зазначенням особи, яка має здійснювати догляд та утримання [PERSON] , як і не містить відомостей про те, що саме [PERSON] здійснює догляд та утримання матері [PERSON] . Щодо вимог відповідача про визначення способу стягнення аліментів у твердому грошову розмірі, суд зазначає таке. У спірних правовідносинах щодо стягнення аліментів на утримання дитини, підлягають застосуванню норми, присвячені обов`язку батьків утримувати своїх дітей, а саме ст.ст. 182 - 184 СК України. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №\~6-143цс13. Відповідно до ч. 3 ст. 184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналізуючи зміст наведених норм законодавства суд зважує на те, що присуджуючи аліменти суд має чітко зазначити спосіб їх стягнення - у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів - законодавча гарантія, яка застосовуються незалежно від рішення суду. У той же час, діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначив способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна,сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини,що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд установив, що відповідач є фізично здоровим та працездатним, ним не надано належних доказів наявності у нього на утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків та наявності інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів. З урахуванням усіх обставин справи, установленого законом розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також того, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, дотримуючись принципів рівності та пропорційності, з метою дотримання балансу захисту прав, свобод та інтересів сторін, а також їх дитини, приймаючи до уваги положення ст. 182 СК України, суд приходить до переконання, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини має становити 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 20 травня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з чим, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved