Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

16.01.2024 року в системі «Електронний суд» надійшов та 17.01.2024 року був зареєстрований канцелярією суду цивільний позов [PERSON] до ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про стягнення заборгованості за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №1353 від 05.04.2021 р. в розмірі 84406,38 грн.; №1354 від 05.04.2021 р. в розмірі 99140,86 грн.; №1823 від 08.11.2021 р. в розмірі 99536,68 грн.; №1824 від 08.11.2021 р. в розмірі 126397,10 грн.; №1825 від 08.11.2021 р. в розмірі 126259,78 грн.; №1826 від 08.11.2021 р. в розмірі 126258,11 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 24.01.2024 року було відкрито загальне позовне провадження у справі. 09.02.2024 року до суду надійшов відзив на позов. 19.02.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив. 12.03.2024 року до суду надійшла заява представника позивача, в якій вона просить долучити до справи розрахунок 3 % річних та інфляційні втрати по кожному з укладених договорів та просить прийняти до розгляду уточнену позовну заяву, в якій заявляє вимогу про стягнення заборгованості за договорами про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №1353 від 05.04.2021 р.; №1354 від 05.04.2021 р.; №1823 від 08.11.2021 р.; №1824 від 08.11.2021 р.; №1825 від 08.11.2021 р.; №1826 від 08.11.2021 р., а також пеню, 3 % річні та інфляційні втрати. 20.03.2024 року від представника відповідача надійшли заперечення на уточнення позовних вимог, в яких представник просить відмовити в уточненому позові повністю з підстав того, що зміна предмету та підстав позову не допускається, а прийняття уточнення, які полягають у збільшенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості, а також пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, що фактично змінює предмет і підставу позову, буде порушувати принцип змагальності сторін при розгляді справи. Також, від представника відповідача 20.03.2024 року надійшла заява, в якій вона просить закрити провадження у справі № 496/489/24, за позовом [PERSON] до ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія», в частині стягнення заборгованості в розмірі 504 803,18 грн., у зв?язку з відсутністю предмету спору, оскільки відповідач погасив заборгованість перед відповідачем в повному обсязі, та додала до заяві платіжні інструкції на підтвердження перерахування, коштів на рахунок [PERSON] за період червень, серпень, жовтень та листопад 2023р. на загальну суму 504 803,18 грн. Після чого, представник позивача 13.05.2024 року звернулась до суду із позовом в якому змінила предмет позову та просить стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 9 004,85 грн., інфляційні витрати у розмірі 14 858,01 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. за порушення строків оплати за договорами про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством, судових витрат на правничу допомогу та судового збору. Уточнена позовна заява обґрунтована тим, що в провадженні суді знаходиться на розгляді справа №496/489/24 за позовною заявою [PERSON] до ТОВ "ООЕК" про стягнення заборгованості за договорами про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №1353 від 05.04.2021 р.; №1354 від 05.04.2021 р.; №1823 від 08.11.2021 р.; №1824 від 08.11.2021 р.; №1825 від 08.11.2021 р.; №1826 від 08.11.2021 р. в загальному розмірі 661998,91 грн. Відповідачем у період з 13.02.2024 р. по 20.03.2024 р. оплачена заборгованість за договорами про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №№1353 від 05.04.2021 р.; №1354 від 05.04.2021 р.; №1823 від 08.11.2021 р.; №1824 від 08.11.2021 р.; №1825 від 08.11.2021 р.; №1826 від 08.11.2021 р. в загальному розмірі 661998,91 грн. Однак в наслідок порушення Відповідачем умов Договорів щодо своєчасної та повної оплати наданих послуг, Позивач має право на компенсацію інфляційних витрати, 3 % річних, та стягнення моральної шкоди шляхом зміни одних позовних вимог на інші без зміни підстав позову. Відповідач мав здійснити оплату за продану електричну енергію з урахуванням строків, встановлених в Договорі, тобто не пізніше 15 (п`ятнадцяти) робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. В свою чергу, пунктом 4.2 Договорів визначено, що постачальник універсальних послуг повинен перерахувати кошти для оплати проданої Споживачем електричної енергії, виробленої генеруючою установкою приватного домогосподарства, на поточний рахунок Споживача (тобто - Позивача). Отже, за умовами Договорів, Відповідач не пізніше 15 липня 2023 року за розрахунковий період червень 2023 року, не пізніше 15 вересня 2023 року за розрахунковий період серпень 2023 року, не пізніше 15 жовтня 2023 року за розрахунковий період вересень 2023 року, не пізніше 15 листопада 2023 року за розрахунковий період жовтень 2023 року, не пізніше 15 грудня 2023 року за розрахунковий період листопад 2023 року, повинен був сплатити на поточний рахунок Позивача кошти в загальному розмірі 661998,91 грн за продану йому в червні, серпні, вересні, жовтні, листопаді 2023 року електричну енергію. Однак, Відповідачем порушені строки перерахування коштів по оплаті проданої Споживачем електричної енергії, так: - оплата, згідно актів приймання передання товару (електричної енергії) за червень 2023 року до Договорів №1353 від 05.04.2021 р.; №1354 від 05.04.2021 р.; №1823 від 08.11.2021 р.; №1824 від 08.11.2021 р.; №1825 від 08.11.2021 р.; №1826 від 08.11.2021 р в загальній сумі 171518,12 , проведено 18 березня 2024 р.; - оплата, згідно актів приймання передання товару (електричної енергії) за серпень 2023 року до Договорів №1353 від 05.04.2021 р.; №1354 від 05.04.2021 р.; №1823 від 08.11.2021 р.; №1824 від 08.11.2021 р.; №1825 від 08.11.2021 р.; №1826 від 08.11.2021 р в сумі 173838,36 грн відповідно, проведена 19 березня 2024 р.; - оплата, згідно актів приймання передання товару (електричної енергії) за вересень 2023 року до Договорів №1353 від 05.04.2021 р.; №1354 від 05.04.2021 р.; №1823 від 08.11.2021 р.; №1824 від 08.11.2021 р.; №1825 від 08.11.2021 р.; №1826 від 08.11.2021 р. в сумі 157195,73 проведено 20 березня 2024 р; - оплата, згідно актів приймання передання товару (електричної енергії) за жовтень 2023 року до Договорів №1353 від 05.04.2021 р.; №1354 від 05.04.2021 р.; №1823 від 08.11.2021 р.; №1824 від 08.11.2021 р.; №1825 від 08.11.2021 р.; №1826 від 08.11.2021 р. в сумі 116840,32 грн відповідно, проведена 12 лютого 2024 р.; - оплата, згідно актів приймання передання товару (електричної енергії) за листопад 2023 року до Договорів №1353 від 05.04.2021 р.; №1354 від 05.04.2021 р.; №1823 від 08.11.2021 р.; №1824 від 08.11.2021 р.; №1825 від 08.11.2021 р.; №1826 від 08.11.2021 р в сумі 42606,38 грн відповідно, проведена 13 лютого 2024 р. Відповідно до умов Договорів у разі несплати придбаної електричної енергії до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, постачальник універсальних послуг зобов`язаний сплатити Споживачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Ухвалою суду від 14.05.2024 року було прийнято уточнену позовну заяву до розгляду. Не погоджуючись із уточненим позовом, представник відповідача подала до суду відзив, відповідно якого просить відмовити задоволенні позовну про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та моральної шкоди. Зазначає, що у відповідності до пункту 12.3 Договорів про постачання електричної енергії постачальником універсальних № 06007/343170, № 06007/343186, № 06007/343426, № 06007/343420, № 06007/343421 та № 06007/343422, строк виконання зобов`язань за цим Договором відкладається на строк дії форс-мажорних обставин. З огляду на вищезазначене, та у порядку ст. 212 ЦК України сторони домовились, що відкладальною обставиною за Договорами про постачання електричної енергії постачальником універсальних № 06007/343170, № 06007/343186, № 06007/343426, № 06007/343420, № 06007/343421 та № 06007/343422 (додатками №2 до яких є Договори про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №1353, № 1354, № 1823, № 1824, № 1825 та № 1826) щодо виникнення у ТОВ «ООЕК» зобов`язання по сплаті заборгованості перед Позивачем, є наявність форс-мажору. Представник позивача в судовому засіданні підтримала уточненні позовні вимоги та відповідь на відзив в якій, в тому числі зазначила, що постановою Верховного Суду по справі №904/3886/21 від 25.01.2022 р. зазначається, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести факт їх виникнення; те, що обставини є форс-мажорними для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов?язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання". При цьому, навіть у випадку наявності сертифікату ТПП про засвідчення наявності форс - мажору, не дає правових підстав не виконувати зобов`язання за договором. Представник відповідача підтримала поданий відзив та пояснила, що оскільки з початком повномасштабного вторгнення в Україну, існують форс-мажорні обставини, які звільняють відповідача від таких видів стягнення, як три відсотки річних та інфляційні втрати. Строк виконання договір, що були укладенні між позивачем та відповідачем про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим тарифом» припало на існування форс-мажорних обставин, що унеможливлює своєчасне виконання зобов`язань. Суд, заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч. 3ст. 12, ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» було укладено договори про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №1353 від 05.04.2021 р., №1354 від 05.04.2021 р., №1823 від 08.11.2021 р., №1824 від 08.11.2021 р., №1825 від 08.11.2021 р., №1826 від 08.11.2021 р. Відповідно до частини п`ятої статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон), постачальник універсальних послуг (далі - ПУП) зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує величину, визначену для відповідних категорій генеруючих установок приватних домогосподарств відповідно до частини двадцять третьої статті 91 Закону України "Про альтернативні джерела енергії", за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, та у кожному розрахунковому періоді здійснювати пріоритетну оплату її вартості, на підставі укладеного між ним та побутовим споживачем Договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством (далі - Договір), який є додатком 2 до укладеного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. У відповідності п. 2.3 Додатку № 2 до Договору -2.3 - споживач має право на: ? отримання плати за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, за "зеленим" тарифом, відпущеної Постачальнику в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством; ? відшкодування згідно із чинним законодавством збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав; ? оплату неустойки (пені) у разі прострочення платежів за отриману Постачальником електричну енергію відповідно до умов та порядку оплати, визначених цим Договором; ? здійснення контролю за правильністю оформлення Постачальником платіжних документів. У відповідності п. 4.1 Розділу 4 Додатку № 2 до Договору - Розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється Постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Згідно п. 4.2. Постачальник повинен перераховувати кошти для оплати проданої Споживачем електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання та/або з енергії вітру генеруючою установкою приватного домогосподарства, на поточний рахунок Споживача відповідно до копії заяви-повідомлення, поданої до ОСР та зареєстрованої таким. 4.10. У разі несплати обсягу придбаної електричної енергії до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, Постачальник зобов`язаний сплатити Споживачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Розділом 5 визначено відповідальність сторні. 5.1. Постачальник несе відповідальність за: - шкоду, заподіяну Споживачу або його майну, в розмірі і порядку, визначених відповідно до чинного законодавства; - прострочення оплати за придбану електричну енергію; - порушення прав Споживача. 5.2. Постачальник не несе відповідальності за шкоду, заподіяну Споживачу, якщо доведе, що шкода виникла з вини Споживача або внаслідок дії обставин непереборної сили. 5.3. Споживач несе відповідальність за: - шкоду, заподіяну Постачальнику або його майну, в розмірі і порядку, визначених відповідно до чинного законодавства; - порушення прав Постачальника, відмову в доступі до об`єкта Споживача відповідно до порядку, встановленого чинним законом. Відповідно п. 6.1 Додатку № 2 до Договору - цей Договір набирає чинності з дня його підписання та діє протягом дії договору про постачання електричної енергії Постачальником універсальних послуг. Відповідач визнав суму заборгованості, яку було заявлено позивачем, та сплатив її в повному обсязі, надавши суду платіжні інструкції. Будь-яких заперечень щодо розрахунку заборгованості, доказів спростування наявності заборгованості відповідачем до суду першої інстанції, будучи сповіщеним про розгляд справи. надано не було. Щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат необхідно зазначити наступне. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно , виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.2 ст.612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач грошове зобов`язання належним чином не виконував, то на нараховану заборгованість, яка існувала, станом на звернення [PERSON] до суду із позовом про стягнення заборгованості та до погашення боргу, у відповідності до ст. 625 ЦК України, було нараховано - інфляційні втрати у розмірі 14 858,01 грн. та 3% річних у розмірі - 9 004,85 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Представник відповідача ТОВ «ООЕК» просить відмовити у задоволенні позову з підстав настання форс-мажорних обставин про які ТОВ «ООЕК» 28 лютого 2022р. повідомлено своїх контрагентів на офіційному сайті за посиланням: https://ooek.od.ua/uk/news/121/, за укладеними договорами про настання обставин непереробної сили (форс-мажорних обставин), які об`єктивно можуть унеможливлювати належне та своєчасне виконання передбачених умовами укладених договорів (контрактів, угод тощо), а також обов`язків визначених законом чи іншими нормативно-правовими актами. В свою чергу, 28.02.2022 р. Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України), враховуючи надзвичайно складну ситуацію, з якою зіткнулась держава, ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс мажорних обставин (обставин непереборної сили), а також визнала військову агресією рф проти України форс-мажорною обставиною. Зазначається, що вищевказані обставини є триваючими та продовжують відбуватись і станом на сьогодні. Так, з метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документ період дії введеного воєнного стану, на сайті ТПП України розміщений 28.02.2022 року загальний офіційний лист ТПП України щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Стягуючи з відповідача 3% річних та інфляційні втрати, суд зазначає наступне. Згідно із п.п.6.1 6.2. Регламенту підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" в редакції від 02.09.2014р., а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами. Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів. Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності. Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом. Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 141 Закону України "Про Торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21. Натомість відповідачем не надано Сертифікату ТПП, отриманого в порядку Регламенту за конкретним зобов`язанням, що випливає із спірного договору. При цьому, надало лише лист Торгово-промислової палати від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1, яким засвідчено наявність форс-мажорних обставин, пов`язаних з військовою агресією, проте не доведено, що вказані форс-мажорні обставини впливають на відносини з контрагентами за укладеними договорами, які унеможливлюють вчасного погашення заборгованості. Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем не звертаючи увагу, що за його позицією зараз існують форс-мажорні обставини, після звернення позивача до суду сплачено заборгованість по укладеним Договорам з [PERSON] . Представник позивача також, просить стягнути 10 000 грн. моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Зазначені висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При розгляді справи суд з`ясовує: наявність самої моральної шкоди та її вплив на життя позивача; факт вчинення протиправних дій відповідачем та його вину; зв`язок між дією (бездіяльністю) відповідача та моральною шкодою, яку поніс позивач; обґрунтованість суми компенсації моральної шкоди. Тобто відшкодування моральної шкоди передбачає необхідність встановлення певних обставин, а саме протиправних дій чи бездіяльності заподіювача шкоди та зв`язок цих протиправних дій чи бездіяльності заподіювача шкоди із самою шкодою, майновою чи моральною. Вказані висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 травня 2022 року у справі № 761/28949/17. Практика Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) з питання відшкодування моральної шкоди свідчить про те, що оцінка такої шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. При цьому судова практика має забезпечувати правову визначеність у питанні щодо компенсацій за вчинення аналогічних правопорушень. З цього погляду можливість людини реалізувати своє природне право на одержання компенсації за страждання і переживання, спричинені посяганням на належні їй особисті немайнові блага, слід розцінювати як один з виявів верховенства права. Водночас усвідомлення взаємозв`язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту вочевидь має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що зазвичай виникає за подібних життєвих обставин. У переважній більшості випадків ЄСПЛ: наголошує на розумно очікуваних, передбачуваних або звичайних за подібних обставин негативних наслідках, що мали б виникнути у немайновій сфері потерпілої особи; виходить з розумного врахування суті порушеного права, особливостей вчинення конкретного правопорушення та характерного для останнього негативного впливу на стан потерпілого. З огляду на зазначене, суд вважає, що позивачем на підтверджено понесення ним психологічних страждань (моральної шкоди) належних та достатніх доказів не надано, а саме доказів істотних вимушених у житті змін (втратою працездатності, довгого відновлення у лікарні свого психічного стану, чи інших закладах, тощо), тому в стягненні моральної шкоди суд відмовляє. Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представником позивача при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 6 619, 99 грн. Для визначення частки, яка підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволених вимог, суд виходить з наступного. Позивач просив стягнути 3 % річних у розмірі 9 004,85 грн., інфляційні витрати у розмірі 14 858,01 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., всього 33 862,86 грн. Позовна заява задоволена частково на суму 23 862,86 грн. З ТОВ «ООЕК» підлягає стягненню 4 665,05 грн. судових витрат, яка складає (сума відшкодування, що задавлено позовом) 23 862,86 грн./(загальна сума заявлена в позові) 33 862,86 грн.* 6 619,99 грн. (сплачений судовий збір) = 4 665,05 грн. При подача позову, представником було заявлено про наявність судових витрат у розмірі 16 619,99 грн., про які додатково представник повідомить(ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Outcome: partial