Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-25 00:00:00

03.06.2024 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якому позивач просить: 1) визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання їх батька [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; 2) вирішити питання розподілу судових витрат у відповідності до ЦПК України. \~ \~ \~ \~Позивач мотивує свої вимоги тим, що починаючи з березня 2011 р. він, [PERSON] , перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою, а з 2109.2018 р. по 27.02.2024 р. у шлюбі із [PERSON] , зареєстрованому виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. 08.05.2012 р. від шлюбу у сторін народився старший син, [PERSON] , [INFO] . Згодом, [INFO] , у сторін народилась ще одна дитина [PERSON] . Позивач зазначає, що у обох випадках позивач з відповідачкою подавали до органів реєстрації актів цивільного стану спільну заяву матері та батька дитини про проходження дітей від [PERSON] у порядку ст. 126 СК України. Заочним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.02.2024 р. у справі № 748/54/24 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Позивач наголошує на тому, що шлюбні відносини між ним та відповідачкою було припинено набагато раніше дати прийняття вказаного вище рішення, також на дату подання позову до суду сторони проживають окремо одне від одного. Діти сторін постійно проживають з позивачем і утримуються за рахунок наявних у [PERSON] коштів та доходів, як зазначає позивач у позовній заяві. Відповідачкою жодного разу не висловлювалося побажань щодо постійного або тимчасового проживання їх спільних синів із нею за адресою місця фактичного проживання [PERSON] . Відповідачка бере участь у вихованні спільних дітей із позивачем під час їх відвідин за місцем проживання [PERSON] , або під час зустрічей із синами на території м. Чернігова та с. Количівка Чернігівського району Чернігівської області. На даний час позивач проживає у належній йому відокремленій частині приватного житлового будинку, у шлюбі не перебуває, інших осіб, окрім двох його дітей, на утриманні не має. Позивач працює водієм у АТ «Облтеплокомуненерго», має самостійний заробіток, не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, ніколи не допускає аморальної або будь-якої іншої поведінки, що могла б зашкодити розвиткові дітей та призвести до виникнення у них тих чи інших можливих захворювань. Сини позивача є учнями Количівського ліцею Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, тобто навчаються за місцем проживання позивача. Також позивач у позовній заяві звертає увагу на те, що діти сторін мають чітко сформульоване бажання постійно проживати саме із позивачем у подальшому, та ніколи не висловлювали [PERSON] своїх думок щодо зміни власної адреси, щоб жити разом із відповідачкою за її фактичним місцем проживання, постійно або тимчасово. На момент подачі позову до суду місце проживання спільних дітей позивача та відповідача зареєстровано за місцем проживання позивача, за фактом їх народження у позивача як у батька. При цьому [PERSON] ніколи не засвідчувала у тій чи іншій формі свою згоду не визначення місця проживання спільних дітей із позивачем за місцем проживання [PERSON] , особливо у контексті фактичного припинення шлюбних відносин між позивачем та відповідачем, а також подальшого розірвання шлюбу у судовому порядку. Взявши до уваги все вищевикладене, позивач звертається з даним позовом до суду задля визначення місця проживання його синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] з ним. Ухвалою судді від 10.06.2024 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначенням підготовчого судового засідання. Підготовче судове засідання відкладено на 26.07.2024 р. у зв`язку із повторним викликом відповідача. Позивач в підготовче засідання з`явився, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання з`явилась, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити у повному обсязі. Вважає, що на даний час діти повинні проживати разом з батьком, осільки вона проживає окремо, змінює місце проживання. Третя особа Іванівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області не забезпечила явку свого представника, надали суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі зареєстрованому 21.09.2018 р. Виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Чернігівського району та області, актовий запис № 01, проте згідно із заочним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.02.2024 р., справа № 748/54/24, провадження № 2/748/228/24, шлюб було розірвано. (а.с.8) Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , актовий запис № 16, встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , де в графі «батько» зазначений [PERSON] , в графі «мати» зазначена [PERSON] . (а.с.24) Згідно із свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , актовий запис № 20, встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , де в графі «батько» зазначений [PERSON] , а в графі «мати» зазначена [PERSON] . (а.с.23) Згідно із довідкою № 59 від 21.05.2024 р. наданою Количівським ліцеєм Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, встановлено, що [PERSON] є батьком малолітніх дітей, а саме [PERSON] , 2014 р.н., та [PERSON] , 2012 р.н., які є учнями Количівського ліцею Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Батько учнів бере активну участь у вихованні дітей, регулярно спілкується з учнями, відвідує батьківські збори. (а.с.5) Відповідно до характеристики на [PERSON] від 13.05.2024 р. наданої начальником відділу кадрів АТ «Облтеплокомуненерго», встановлено, що позивач працює водієм автотранспортних засобів на в АТ «Облтеплокомуненерго» з 03.03.2003 р. по теперішній час. За час своєї трудової діяльності на підприємстві зарекомендував себе як дисциплінований працівник, надійний помічник керівника. До виконання покладених на нього обов`язків завжди відноситься добросовісно та відповідально. Сумлінно та якісно виконує поставлені керівництвом завдання, вміло володіє професійними знаннями і навичками. Відрізняється високою працездатністю та самостійністю в роботі. Вимогливий до себе та своїх колег. У спілкуванні з колегами тактовний, вміє встановлювати взаємовідносини з колегами, самокритичний, дотримується високої культури спілкування, коректний, стриманий, врівноважений, неконфліктний. В колективі користується повагою та заслуженим авторитетом. (а.с.7) Відповідно до витягу № 219 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Також, разом з позивачем зареєстровані: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , колишня дружина [PERSON] , [INFO] (а.с.18) Також факт місця реєстрації синів позивача, а саме [PERSON] та [PERSON] , підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 10.05.2024 р. № 2024/004744268 та від 10.05.2024 р. № 2024/004744210, відповідно за якими місце реєстрації дітей збігається з вищезгаданою адресою. (а.с.19,20) Відповідно до частини третьої ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства»). Згідно із частиною восьмою ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтями 141, 150, 153, 155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Частиною 1 ст. 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Питання про визначення місця проживання дітей має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дітей. Відповідно до п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.10.2018 р. у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення п. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції, ч.ч. 2, 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Отже, при вирішенні питань про місце проживання дітей у випадку, коли їх батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Відповідно до положень частин четвертої-шостої ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи те, що умови проживання позивача є належними для проживання дітей, та те, що судом не встановлено, що позивач зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, чи веде аморальний спосіб життя, то суд, вважає, що відсутні виняткові обставини, коли малолітні діти можуть бути розлучені зі своєю матір`ю. Також, у матеріалах справи знайшлося підтверджуючий факт того, що діти позивача зареєстровані та проживають разом із батьком за однією адресою. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, також визнання позову в повному обсязі відповідачем, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих стороною доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїми внутрішніми переконаннями, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved