Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

В липні 2024 року позивач [PERSON] подала до Городищенського районного суду Черкаської області позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними та зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Городищенського районного управління юстиції Черкаської області, про що 14.08.2010 року складено відповідний актовий запис про укладення шлюбу за № 90, та стягнення понесених нею судових витрат в сумі 1211,20 грн., з тих підстав, що протягом останнього часу стосунки між подружжям розладились, через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства і побуту. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я принила своє існування, а шлюб розпався та має лише формальний характер. Діти народженні в шлюбі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні. На даний час шлюб існує лише формально, оскільки подружжя не веде спільного господарства та не має спільного бюджету. Примирення та збереження шлюбу не можливе. Крім того, перебування у шлюбі супречить її інтересам. Підтверджує, що в момент подачі даного позову не вагітна. Інших неповнолітніх дітей від шлюбу з відповідачем не має. Час на примирення - не надавати. Понесені витрати становлять оплату судового зробу в розмірі 1211,20 грн., які стягнути з відповідача. 12.07.2024 в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджено матеріалами справи. Від позивача надійшла заява про розгляд справи про розірвання шлюбу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач клопотав про слухання справи за його відсутності, не заперечує щодо задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу з [PERSON] .. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку частини 2 статті 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов. Згідно із частиною 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18 грудня 2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Судом встановлено, 14 серпня 2010 року [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) у Відділі реєстрації актів цивільного стану Городищенського районного управління юстиції Черкаської області зареєстрували шлюб, актовий запис № 90, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Подружжя має двох дітей: [PERSON] , [INFO] , згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.11.2009 року, актовий запис № 130 та [PERSON] , [INFO] , згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.07.2011, актовий запис № 83, які проживають з матір`ю. Як вказує позивач [PERSON] подружжя тривалий час не проживає разом, кожен живе окремим життям та своїми інтересами, сім'я фактично розралася через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господаствра і побут, шлюб існує лише формально, спільне господарство не ведуть та не мають спільного бюджету, примирення та збереження шлюбу неможливе, перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної Декларації прав людини, що ухвалена Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя (ст. 110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу, потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Згідно частини 1 статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З матеріалів даної справи вбачається, що позивач [PERSON] продовжувати шлюбні відносини не бажає. Так, збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Сторони не виявили бажання примиритись. Відповідач позов визнав. Частина 2 статті 112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верхового Суду України викладених у пункті 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приймає до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, та визнання відповідачами позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а протилежного судом не встановлено, тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Суд, задовольняючи позов про розірвання шлюбу, виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (частина 3 статті 115 СК України). Документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, підлягають розподілу за правилами ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: approved