Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Позивач вказує на те, що 29 квітня 2023 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] , який було зареєстровано Любарським відділом ДРАЦС у Житомирському районі Житомирської області, актовий запис №46. Спільне життя із відповідачкою не склалося і подальше спільне життя для них, як подружжя, не є можливим. Таким чином, з відповідачкою вони не проживають однією сім`єю, спільного господарства не ведуть, тобто їх шлюб носить лише формальний характер. Враховуючи вказане, він, як позивач, скористався своїм правом та звертається до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу, оскільки примирення між ними не можливе. Крім того, позивач зазначає, що неповнолітніх дітей у них не має, однак відповідачка на його звернення подати заяву про розірвання шлюбу до державного органу реєстрації актів цивільного стану не реагує і не бажає одночасно з ним подати заяву до Романівського ДРАЦС Житомирського району Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а тому він змушений звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Любарського районного суду від 21.05.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явився, однак від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відзив на позов не подала, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи на адресу суду не надіслала. Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 29 квітня 2023 року сторони зареєстрували шлюб у Любарському відділі ДРАЦС у Житомирському районі Житомирської області, актовий запис №46, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Встановлено, що позивач з відповідачкою не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та спільно не проживають. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу України. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з п.2 ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved