Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

В липні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача ТОВ «Вердикт Фінанс» треті особи: [PERSON] , [PERSON] , Філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» у якому просить: 1) визнати за нею право власності на транспортний засіб - легковий універсал-В, марки Land Rover, моделі Range Rover, 2007 року випуску, чорного кольору, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] , повною масою 3150 кг., з об`ємом двигуна 4197 (особливі відмітки [NUMBER].ВСТ.ГБО 8046/2017/396048 31.03.2017), який з 31.03.2017 року знаходиться у її володінні, як добросовісного набувача;2) усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності на транспортний засіб - легковий універсал-В, марки Land Rover, моделі Range Rover, 2007 року випуску, чорного кольору, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] , повною масою 3150 кг., з об`ємом двигуна 4197 (особливі відмітки [NUMBER].ВСТ.ГБО 8046/2017/396048 31.03.2017), виключивши запис про приватне обтяження, тип реєстрації - поточна, тип обтяження: застава рухомого майна, яку зареєстровано 19.04.2017 року о 15:54:33 за №16234392, реєстратором: Філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи», підстава обтяження: договір відступлення прав вимоги №951 від 02.02.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О., об`єкт обтяження: інший транспортний засіб, номер об`єкта [NUMBER], автомобіль марки Range Rover 4,2; відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати; обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (ідентифікаційний код юридичної особи 36698193, адреса: м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, будинок 15/15), боржник: [PERSON] , та запис про зміну запису про приватне обтяження, зареєстрований реєстратором: Філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» 19.04.2017 року о 17:22:34 на підставі договору відступлення прав вимоги №951 від 02.02.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О., яким зареєстровано звернення стягнення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.03.2017 року на підставі договору купівлі продажу № 8047/2017/396048 транспортного засобу позивач набула право власності на транспортний засіб - легковий універсал-В, марки Land Rover, моделі Range Rover, 2007 року випуску, чорного кольору, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] , повною масою 3150 кг., з об`ємом двигуна 4197. В подальшомупозивачустало відомо про те, щопісля придбання нею вищезазначеного транспортного засобу відносно нього відповідачем було зареєстроване приватне обтяженняу виді застави рухомого майна.Зазначене обтяження було зареєстроване на підставі договору відступлення права вимоги № 951 від 02.02.2012 року, згідно якого відповідач набув право вимоги до третьої особи - [PERSON] у зв`язку з невиконанням останньою зобов`язань за кредитним договором № 2102/1007/64-008 від 05 жовтня 2007 року, укладеним нею з Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк».Позивач стверджує, що вона ніколи не мала будь-яких зобов`язань перед відповідачем, а згідно інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про накладене обтяження, боржником у відносинах із ТОВ «Вердикт Фінанс» виступає невідома позивачу особа на ім`я [PERSON] .Оскільки на момент набуття позивачем права власності на спірний автомобіль будь-які обтяження відносно нього були відсутні, позивач стверджує, що вона є добросовісним набувачем транспортного засобу і тому він не може бути витребуваний у неї з огляду на відсутність для цього підстав, передбачених ч. 1 статті 388 ЦК України. У зв`язку з тим, що зареєстроване обтяження порушує права позивача, остання просить суд визнати за нею як за добросовісним набувачем право власності на вказаний автомобіль та усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом виключення запису про обтяження транспортного засобу. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі. Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чимрозглядсправипроведенийв порядкузагального позовногопровадження. Представником відповідача поданий відзив, в якому ТОВ «Вердикт Фінанс» просить відмовити в позові, посилаючись на те, що на підставі Договору факторингу від 02 лютого 2012 року №11 укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс», Відповідач набув права грошової вимоги та застави до позичальника та заставодавця - [PERSON] , зокрема за Договором застави від 05 жовтня 2017 року. Легковий автомобіль марки: Range Rover 4.2 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER] , двигун V = 4197виступає предметом забезпечення (застави) належного виконання Кредитного договору №2102/1007/64-008 від 05 жовтня 2007 р.. У зв`язку з цим відповідач стверджує, що договір застави був укладений значно раніше, аніж був відчужений спірний автомобіль, що згідно ст.ст. 15, 16 Закону України «Про заставу» свідчить про те, що право застави виникло раніше та зареєстровано в Єдиному державному реєстрі обтяжень рухомого майна. При цьому, ТОВ «Вердикт Фінанс» згідно ст. 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після укладення Договору факторингу про який мова йде вище, здійснило реєстраційні дії про зміну заставодержателя та правомірно зареєструвало обтяження на заставний автомобіль в Єдиному державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Від третьої особи-3 - ДП "Національні інформаційні системи" надійшлипояснення до позовної заяви, у яких зазначається про безпідставність притягнення філії міста Києва та Київської області ДП «НАІС» до участі у справі у якості третьої особи, оскільки ДП «НАІС», як Реєстратор Реєстру виконує суто механічну функцію по внесенню/виключенню до/з Реєстру відомостей про обтяження майна на підставах, передбачених чинним законодавством України. Закон покладає відповідальність за достовірність відомостей, що містяться в заяві на обтяжувача. Обтяжувачем за реєстраційним записом №16234392 від 19.04.2017 року, про вилучення якого просить позивач, єТОВ «Вердикт Фінанс». Реєстратором в Державному реєстрі, даного обтяження, виступала філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи». Відтак, вилучення спірного запису, як приватного обтяження, можливе шляхом подання Обтяжувачем (Відповідачем) електронної заяви до ДП «НАІС» добровільно, або на виконання рішення суду. У квітні 2018 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначає, що позивач належними та допустимими доказами довів обставини, викладені в позовній заяві. Зокрема, було підтверджено, що на момент придбання транспортного засобу була відсутня інформація про будь-які обтяження, зареєстровані у Державному реєстрі. У свою чергу, відповідач не привів аргументів, що спростовували б обставини, на які посилається позивач. За таких обставин сторона позивача вважає, що на момент придбання позивачем вищезазначеного транспортного засобу у Державному реєстрі були відсутні відомості про його обтяження, тому позивач є добросовісним набувачем спірного автомобіля та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном. Ухвалою від 01.04.2019 р. закрито підготовче провадження з призначенням судового розгляду справи. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, наведених у позові; надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явилась, подала клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку із зайнятістю в іншому процесі. Треті особи, будучи у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. Враховуючи повторність неявки сторони відповідача, відсутність доказів на поважність причин неявки представника відповідача та поданий відзив, беручи до уваги позицію представника позивача, який наполягав на розгляді справи по суті в даному судовому засіданні в зв`язку з тим, що є процесуальні підстави для розгляду справи, та з урахуванням строку перебування справи в провадженні суду, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторони відповідча. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, які підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 31 березня 2017 року, за [PERSON] було зареєстроване право власності на транспортний засіб марки LandRover, моделі RangeRover, 2007 року. Зазначений транспортний засіб був набутий позивачем на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу 8046/2017/396048 від 31.03.2017 року, що був укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений присутності адміністратора РСЦ МВС в м. Київ № 8046 Фесан Ігоря Володимировича . Пунктом 3.1. договору купівлі-продажу транспортного засобу 8046/2017/396048 від 31.03.2017 року передбачено, що за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 399 000 грн. Таким чином право власності на транспортний засіб було набуте позивачем на підставі відплатного договору купівлі-продажу 31.03.2017 року. В подальшому позивачем було отримано нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на вказаний автомобіль від 21.06.2017 року серії [NUMBER] . На момент розгляду справи право власності на спірний автомобіль належить позивачу. Згідно інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстроване приватне обтяження на підставі заяви ТОВ «Вердикт Фінанс», а саме - застава рухомого майна 19.04.2017 року о 15:45:33 за №16234392 за заявою ТОВ «Вердикт Фінанс», на підставі договору відступлення права вимоги №951 від 02.02.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О., об`єкт обтяження: інший транспортний засіб, номер об`єкта [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] , автомобіль марки RangeRover 4,2; відомості про обмеження відчуження. Обтяжувачем є ТОВ «Вердикт Фінанс», боржником є [PERSON] . З наявний в матеріалах справи документів вбачається, що 05 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та громадянкою України [PERSON] був укладений договір застави, за умовами якого на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 2102/1007/64-008 від 05 жовтня 2007 року, укладеним між банком та [PERSON] , остання передала в заставу банку належний їй на той момент автомобіль марки RangeRover 4.2, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER] , двигун V = 4197, державний реєстраційний № [NUMBER] , право власності на який на момент розгляду справи належить позивачу. В подальшому між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», яке є правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», та товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» був укладений договір про відступлення прав за договором застави від 02.02.2012 року на підставі якого до останнього перейшло право вимоги за договором застави рухомого майна, укладеним між [PERSON] таАкціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» 05.10.2007 року. Таким чином судом встановлено, що позивач не є стороною договору застави рухомого майна, який був укладений між [PERSON] таАкціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» 05.10.2007 року, а право вимоги за договором застави перейшло до відповідача 02.02.2012 року, в той час, як, згідно наявних в матеріалах справи доказів, приватне обтяження на спірний транспортний засіб у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на підставі заяви відповідача було зареєстроване 19.04.2017 року о 15:45:33 за №16234392. Доказів реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна будь-яких обтяжень відносно спірного транспортного засобу до 19.04.2017 року відповідачем до суду не надано. Частиною 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон 1255-IV), визначено, що обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов`язки, встановлені законом та/або договором (частина друга статті 3 Закону 1255-IV). За приписами чч. 1-5 статті 4 Закону 1255-IV обтяження поділяються на публічні та приватні. Публічними є обтяження рухомого майна, яке виникає відповідно до закону або рішення суду. Приватні обтяження можуть бути забезпечувальними та іншими договірними. Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов`язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем. Іншими договірними є приватні обтяження, які не віднесені до забезпечувальних і виникають унаслідок передачі рухомого майна, право власності на яке належить обтяжувачу, у володіння боржнику, або з інших підстав, що обмежують право обтяжувача чи боржника розпоряджатися рухомим майном. Згідно приписів статті 9 Закону 1255-IV предмет предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні. У разі відчуження предмета обтяження боржником він зобов`язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом п`яти днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно зі статтею 13 цього Закону. Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Таким чином, за загальним правилом у випадку відчуження предмета застави, застава зберігає чинність, окрім випадку, коли обтяжувач надав згоду на відчуження заставленого майна без збереження обтяження. Однак, згідно змісту частин 1 та 3 статті 10 Закону 1255-IV, у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків. Таким чином у разі відсутності на момент відчуження предмета застави зареєстрованих в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження предмета застави, таке майно переходить до нового набувача без обтяжень. Статтею 11 Закону 1255-IV передбачено, що обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Частиною 2 статті 12 Закону 1255-IV встановлено, що реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Крім того, за приписами пункту 2 ч. 1 статті 13 Закону 1255-IV зміни у відомостях про зареєстроване обтяження підлягають реєстрації у встановленому цим Законом порядку, якщо вони стосуються заміни обтяжувача внаслідок відступлення прав за правочином, відповідно до якого виникло обтяження, або з інших підстав. Частина друга вищевказаної статті також передбачає, що обтяжувач зобов`язаний зареєструвати зміни у відомостях про зареєстроване обтяження протягом п`яти днів із моменту набрання чинності правочином, на підставі якого відбулися зазначені зміни. Боржник або інші особи, права яких були порушені внаслідок невиконання цього обов`язку, мають право вимагати від обтяжувача відшкодування завданих збитків. Отже, нормами діючого на момент виникнення спірних правовідносин законодавства був передбачений обов`язок обтяжувача зареєструвати відомості про обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а також протягом 5 днів з моменту зміни обтяжувача зареєструвати в реєстрі відповідні зміни. Судом встановлено, що право вимоги за договором застави перейшло до відповідача 02.02.2012 року, в той час як обтяження було зареєстроване відповідачем в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 17.04.2017 року. Доказів протилежного суду не надано. На момент реєстрації обтяження спірного автомобіля, право власності на нього вже перейшло до Позивача на підставі відплатного договору. Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно зі статтею 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього. Частиною 1 статті 388 Цивільного кодексу України в редакції, що діяла на момент набуття позивачем права власності на транспортний засіб, передбачалось, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо мано: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Частиною 3 статі 388 ЦК України передбачалось, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. В ході розгляду справи відповідачем вищезазначені обставини доведені не були, а тому суд приходить до висновку про те, що позивач є добросовісним набувачем спірного транспортного засобу в розумінні частин 1 та 3 статті 10 Закону 1255-IV та ч. 1 статті 388 ЦК України, оскільки не є стороною правочину, на підставі якого виникло право застави, та на момент придбання автомобіля не знала і не могла знати про наявність Договору застави від 05 жовтня 2007 року, укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] . З огляду на вищезазначене, а також на те, що позивач набула транспортний засіб на підстав оплатного договору, суд вважає, що право власності на автомобіль перейшло до позивача без обтяжень з огляду на відсутність їхньої реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на момент такого набуття. У зв`язку з цим суд вважає, що вимоги позивача в частині визнання за нею права власності на спірний автомобіль як за добросовісним набувачем підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про усунення перешкод у здійснення права власності шляхом виключення запису про приватне обтяження спірного автомобіля, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до частини 1 статті 42 Закону 1255-IV в редакції, яка діяла на момент реєстрації обтяження та звернення позивача із позовом до суду, передбачалось, що держателем Держваного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. Частиною другою вищевказаної статті передбачалось, що до Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Відомості, внесені до Державного реєстру, є відкритими для всіх юридичних та фізичних осіб. Пунктом 2 частини 3 статті 42 Закону 1255-IV було визначено, що Держатель Державного реєстру виконує такі функції: приймає заяви і вносить записи до Державного реєстру про виникнення, зміну, припинення обтяжень рухомого майна, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Частиною 5 статті 43 Закону 1255-IV було встановлено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Аналогічні приписи містяться також і в редакції Закону 1255-IV, яка є чинною на дату ухвалення рішення. Пунктом 4 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830 (далі- Порядок) передбачено, що державна реєстрація відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису, а також змін і додаткових відомостей до запису. Абзацом першим пункту 24 Порядку встановлено, що відомості про припинення обтяження реєструються на підставі судового рішення або заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Згідно абзацу третього пункту 24 Порядку на підставі судового рішення або заяви щодо припинення обтяження виключенню підлягає запис стосовно всього рухомого майна, що є предметом обтяження. Пунктом 25 Порядку встановлено, що реєстратор вносить до Реєстру відомості про припинення обтяження в день прийняття заяви до розгляду реєстратором або у день надходження судового рішення до електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, але не раніше дня набрання таким рішенням законної сили. Пунктом 4 Порядку визначається, що державна реєстрація відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису, а також змін і додаткових відомостей до запису. Згідно пункту 4 Порядку Державна реєстрація приватних обтяжень рухомого майна проводиться будь-яким нотаріусом або його помічником, які відповідно до законодавства отримали доступ до Реєстру, а також адміністратором Реєстру та його філіями на підставі договору про надання сервісної послуги з опрацювання електронних заяв та/або сервісної послуги з опрацювання електронних заяв, поданих з використанням прикладного програмного інтерфейсу Реєстру. Згідно пункту 1 наказу Міністерства юстиції України від 25.06.2015 року № 1059/5 «Деякі питання щодо визначення адміністратора Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції», державне підприємство «Національні інформаційні системи» визначене адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України. Враховуючи зазначене, державне підприємство «Національні інформаційні системи» та його філії наділене повноваженнями вносити до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості про припинення обтяження на підставі судового рішення. У зв`язку з цим суд відхиляє доводи третьої особи про те, що вилучення запису про приватне обтяження можливе лише на підставі заяви обтяжувача. Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. За змістом статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження. Згідно частини першої статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (далі - Конвенція про захист прав людини), закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, суд доходить обґрунтованого висновку про необхідність усунути позивачу перешкоди у здійсненні права власності на автомобіль марки LandRover, моделі RangeRover, 2007 року випуску, у вибраний позивачем спосіб, шляхом виключення запису про приватне обтяження та запису про зміну запису про приватне обтяження, яким зареєстровано звернення стягнення. Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача судових витрат в розмірі 7062, 24 грн., суд вважає, що дана вимога підлягає частковому задоволенню з огляду на нижченаведені підстави. Відповідно до ч. 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 6742 грн. 24 копійки. Крім цього позивачем було сплачено 320 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову, у задоволенні якої ухвалою суду від 13 жовтня 2017 року було відмовлено. У зв`язку з цим ці витрати покладаються на позивача. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність присудження на користь позивача витрат зі сплати судового збору в сумі 6742 грн. 24 копійки. На підставі викладеного та

Outcome: approved