Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Представник позивача адвокат Андрусенко І. Я., звернувшись до суду з позовом в інтересах [PERSON] , просить визначити останньому додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Вимоги представника позивача мотивовані тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно згідно із законом. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги оскільки є сином спадкодавця. Однак після звернення до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав [PERSON] було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що вказаний строк [PERSON] пропущений з поважних причин, оскільки в позивача були відсутні кошти на оформлення спадщини та значна відстань між місцем постійного проживання позивача і місцем знаходження спадкового майна. ІІ. Процесуальні рішення в справі. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 16.07.2024 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання. ІІІ. Позиції сторін. У зв`язку з виникненням труднощів для реалізації подальших прав позивача для оформлення документів щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , представник позивача просить визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю в три місяці для подання заяви для прийняття спадщини вважаючи причини пропуску строку поважними. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте представник позивача в позовній заяві просить дану справу розглянути без його участі та без участі позивача. Відповідач - представник Монастириської міської ради в підготовче засідання не з`явився, суду подав відзив в якому просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, а тому суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні\~підготовчого судового засідання. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено таке. [INFO] у віці [INFO] в с. Міжгір`я Монастириського району Тернопільської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Ще за життя померлій належали: -житловий будинок по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності виданого на підставі рішення виконкому Устя-Зеленської сільської ради від 03.07.2003 року та записаний в реєстрову книгу №І за реєстровим № 40 15.09.2003 року; -земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,28 га, що розташована на території Устя-Зеленської\~сільської ради, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №026840, яка міститься в матеріалах справи; -земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,48 га, що розташована на території Устя-Зеленської\~сільської ради, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №0455074, яка міститься в матеріалах справи. На дану спадщину згідно з позовною заявою претендує син спадкодавця позивач по справі. Родинні відносини між [PERSON] та померлою [INFO] [PERSON] підтверджується: -свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , згідно з яким [PERSON] є його мамою. У той же час, листом нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори від 09.07.2024 року № 280/01-16 позивачу відмовлено у прийнятті документів на прийняття спадщини у зв`язку з тим, що позивачем не подано у шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини та не надано доказів прийняття спадщини, а тому нотаріус не може оформити свідоцтво про право на спадщину за законом. Також, встановлено, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини [PERSON] є велика відстань між місцем постійного проживання позивача і місцем знаходження спадкового майна. Крім того, у позивача були відсутні кошти на оформлення спадщини. У відповідності до повідомлення Монастириської державної нотаріальної контори від 31.07.2024\~року №301/01-16 встановлено, що згідно з даними Спадкового реєстру не заводилось спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . V. Джерела права й акти їх застосування. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Даючи оцінку спірним правовідносинам щодо пропущеного позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини суд, виходить із такого. Приписами ст. 129 Конституції України передбачено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (частина перша статті 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина перша статті 1218 ЦК України). \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1\~ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 2\~ст. 1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в\~сільських населених\~пунктах -\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як свідчить тлумачення ч. 3 ст. 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкодавця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (Постанова Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17). Отже аналіз вищевказаних положень цивільного законодавства дає підстави для висновку, що порядок прийняття спадщини є жорстким та імперативним, пропуск строку тягне за собою втрату права на спадкування, а надання додаткового строку має розглядатися як виключний порядок поновлення прав того спадкоємця, який дійсно не мав можливості прийняти спадщину. Таким чином, велика відстань\~між місцем\~постійного проживання\~спадкоємців і\~місцем знаходження\~спадкового майна є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Суд визначає в межах, встановлених ЦПК України, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (стаття 11 ЦПК України). Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Отже, як встановлено з матеріалів справи, [PERSON] проживає в м. Івано-Франківську, що не дало йому об`єктивної можливості для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому суд дійшов висновку, що велика відстань\~між місцем\~постійного проживання\~спадкоємця і\~місцем знаходження\~спадкового майна є поважною причиною для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Інші можливі спадкоємці після смерті [PERSON] про свої спадкові права не заявляли, відумерлою спадщина не визнавалась. Наведені норми матеріального права та фактичні обставини справи, у їх сукупності, дають підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved