Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтував тим, що [PERSON] , з якою позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах, [INFO] народила доньку [PERSON] . 17 травня 2024 року позивач та відповідач уклали договір щодо здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків згідно якого визначене постійне місце проживання малолітньої доньки [PERSON] [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному його утриманні, займається в гуртках, тренувально-оздоровчих секціях. Для розвитку дитини позивач прикладає всі свої зусилля та можливості. Відповідач не приймає участь у житті та вихованні своєї доньки. Поведінка відповідача свідчить про відсутність в неї наміру та бажання виховувати дитину та виконувати свої батьківські обов`язки. Перешкод для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, позивач не чинить. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити, справу розглядати без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій визнала позовні вимоги, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] , просить проводити розгляд справи без її участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позову та просить проводити розгляд справи без участі представника. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши докази та інші матеріали справи, встановив наступне. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , про що 24 травня 2013 року Макариською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області складено відповідний актовий запис № 1. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області №17-21/167/8 від 07.05.2024, [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] разом із донькою [PERSON] , матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] . Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 13 травня 2024 року встановлено, що родина проживає в одноповерховому будинку із чотирьох кімнат, умови проживання задовільні, будинок повністю мебльований, зроблений ремонт, наявна побутова техніка, в достатній кількості продукти харчування, всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини створені. Зі слів позивача мати дитини вже чотири роки живе та працює за кордоном. Відповідно до договору щодо здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Гріцик Н.М. 17 травня 2024 року, батьки дитини домовилися про місце проживання дитини разом із батьком в [ADDRESS] та в разі зміни місця проживання обов`язково попереджувати матір не пізніше одного місяця з моменту зміни місця проживання. Мати має право безперешкодно відвідувати дитину за місцем її проживання, завчасно попередивши про приїзд по телефону або за допомогою іншого засобу зв`язку, а також має право за попередньою домовленістю з батьком та узгодженням необхідних формальностей брати дитину до себе за адресою свого місця проживання або місця перебування. Згідно з характеристикою з навчального закладу, [PERSON] навчається ліцеї «Гармонія» Знам`янської міської ради Кіровоградської області з вересня 2019 року. Батько [PERSON] приділяє належну увагу вихованню дитини, бере активну участь в житті класу та навчального закладу. Свідки [PERSON] та [PERSON] надали пояснення відповідно до яких підтвердили, що [PERSON] самостійно виховує доньку [PERSON] , мати дитини з ними не проживає, постійно перебуває за кордоном та участі у вихованні дитини не приймає. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області, мати дитини участі у вихованні доньки не приймає, матеріальної допомоги не надає, життям, навчанням та здоров`ям доньки не цікавиться, не піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток, що свідчить про ухилення від своїх батьківських обов`язків. Весь обсяг обов`язків щодо утримання, виховання, навчання та розвиток доньки виконує батько. Враховуючи викладене виконавчий комітет в особі органу опіки та піклування дійшов висновку, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітньої доньки [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, а також санкція за протиправну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «З та інші проти Сполученого Королівства» від 10 травня 2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23 вересня 1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини інтереси малолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім`ї. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини). У п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав /тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, та інше/, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою відповідальності батьків. Разом з тим, враховуючи те, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по піклуванню за здоров`ям своєї доньки, про її фізичний, духовний та моральний розвиток не турбується, не забезпечує необхідне харчування, медичний огляд, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, враховуючи, що дитина знаходиться на повному утриманні та вихованні батька, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved