Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

До Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03 червня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №Z75.21840.006751942 від 03 червня 2020 року. 07 липня 2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №Z75.21840.006751942 від 03 червня 2020 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до реєстру боржників №1 до договору факторингу ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором в сумі 17909,77 грн., з яких: - 8753,64 грн. заборгованість за основним боргом; - 1537,55 грн. заборгованість за відсотками; - 7618,58 грн. заборгованість за комісіями. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь непогашену заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2023 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 12 березня 2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Вважає, шо позивачем було пропущено встановлений законом трирічний строк позовної давності, оскільки з моменту отримання кредитних коштів, а саме, з 03 червня 2020 року ним не було вчинено жодних дій, які могли б стати причиною переривання строку позовної давності. Вказує, що перший платіж він був зобов`язаний внести 03 липня 2020 року, тобто, саме з 04 липня 2020 року в банку виникло право вимоги до нього. Окрім того, відповідач просив відмовити у стягнені з нього заборгованості по сплаті комісії в сумі 7618,58 грн., оскільки вважає, що вона є неправомірною та не підлягає задоволенню. Разом з тим, представник позивача подав відповідь на відзив. Вважає, що викладені у відзиві обставини є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказав, що оскільки в період з 30 червня по 04 жовтня 2021 року відповідачем здійснювалося погашення заборгованості, перебіг строку позовної давності слід обраховувати саме з 04 листопада 2021 року. Звертає увагу на те, що ТОВ «ФК«ЄАПБ»\~звернулося до\~суду у\~грудні 2023\~року,\~тобто через\~2\~роки і\~2\~місяці з\~моменту початку\~перебігу позовної\~давності.Тобто, підстави вважати, що строк пред`явлення позовних вимог був пропущений відсутні. Таким чином, позовні вимоги про стягення боргу за кредитним договором просив задовольнити в повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, у відповіді на відзив просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03 червня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №Z75.21840.006751942 від 03 червня 2020 року. 07 липня 2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №Z.75.21840.006751942 від 03 червня 2020 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до реєстру боржників №1 до договору факторингу ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором в сумі 17909,77 грн., з яких: - 8753,64 грн. заборгованість за основним боргом; - 1537,55 грн. заборгованість за відсотками; - 7618,58 грн. заборгованість за комісіями. За приписами пункту 1 частини першоїстатті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин першастатті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК Українипредметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Тобто, відповідач [PERSON] несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Відповідно дост. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст. 530\~ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач передбачені кредитним договором обов`язкові платежі з повернення суми кредиту та відсотків за його користування належним чином не сплачував та в установлені строки не повернув, чим порушив умови договору. Згідно ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит. Відповідно до статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 526 ЦК Українип ередбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст. 530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач передбачені кредитним договором обов`язкові платежі з повернення суми кредиту та відсотків за його користування належним чином не сплачував та в установлені строки не повернув, чим порушив умови договору. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість за кредитним договором №Z.75.21840.006751942 від 03 червня 2020 року складається з: заборгованісті за основним боргом - 8753,64 грн. заборгованісті за відсотками; 1537,55 грн., заборгованісті за комісіями - 7618,58 грн. Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 цього Закону. Зокрема, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. З урахуванням наведеного, аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між АТ «Ідея Банк» та відповідачем, суд дійшов висновку про те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме: заборгованість за комісіями у розмірі 7618,58 грн., не підлягає стягненню з відповідача. Разом з тим, з вимог позивача вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не нараховувало ніяких сум заборгованості за кредитними договорами відносно позичальника, а вказаний розмір заборгованості є незмінним з моменту отримання ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за договорами кредиту. Встановлено, що станом на дату звернення позивачем до суду з цією заявою, відповідач не погашав заборгованість за кредитним договором, остання є незмінною з моменту відступлення прав вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Оскільки відповідачем підписано кредитний договір №Z75.21840.006751942 від 03 червня 2020 року та додаток до договору - Паспорт споживчого кредиту від 03 червня 2020 року, які містять відомості про суму кредиту, строк, на який надається кредит, порядок повернення, внесення плати за кредитом, річна відсоткова ставка, щомісячна плата за кредитом, витрати на страхування, то сторонами погоджено істотні умови договору, зокрема розмір кредиту, розмір процентів за користування кредитом, щомісячна плата за кредитом, пеня, порядок погашення заборгованості тощо. Договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Відповідачем обставини підписання кредитного договору та отримання кредитних коштів не заперечуються. Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Згідно ч.4 ст.\~267\~ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач звернувся до суду 05 січня 2024 року. Оскільки строк надання кредиту встановлений договором 48 місяців, то строк погашення кредитної заборгованості спливав 03 червня 2024 року. Отже, судом встановлено, що право на позов щодо стягнення суми заборгованості за кредитом виникло у позивача саме з 03 червня 2024 року (строк дії договору), і відповідно саме з даної дати починає перебіг строку позовної давності щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, згідно п.12 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України підчас дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України був встановлений карантин, який неодноразово продовжувався та з 01 липня 2023 року скасований. Також відповідно до п.19 «Прикінцевих та перехідних положень»Цивільного кодексу Українив період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»в країні запроваджено воєнний стан, який триває і на час його введення строки позовної давності за зобов`язаннями не сплили. З огляду на викладене доводи відповідача про сплив строку позовної давності є безпідставними, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК«ЄАПБ» та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 10291,19 грн. В силу статті 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1542,26 гривень (10291,19 х 2684,00 грн. / 17909,77 грн.). На підставінаведеного та

Outcome: partial