Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

Позивач, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будинок Бикова» звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по сплаті внесків та платежів у розмірі 6 755,46 грн, в тому числі інфляційні втрати - 1 703,24 грн, 3% річних від простроченої суми - 254,59 грн; стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по сплаті внесків та платежів у розмірі 20 806,44 грн, в тому числі інфляційні втрати - 5 134,04 грн, 3% річних від простроченої суми - 763,79 грн; стягнути з відповідачів пропорційно їх долі власності: витрати на професійну правову допомогу адвоката у сумі 2 500 грн, витрати по сплаті судового збору - 2 684 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] по та частин відповідно. У будинку створено ОСББ «Будинок Бикова», і 23.06.2016 обрано голову Правління. Рішенням загальних зборів ОСББ «Будинок Бикова» від 22.12.2019 затверджено кошторис на 2020 рік з продовженням строку його дії на наступний рік, якщо не буде прийнято інший, у сумі, запропонованій правлінням, і розміром щомісячного внеску співвласників на утримання багатоквартирного будинку у сумі 8 грн 05 коп. за 1 кв.м загальної площі квартири (2-14 поверхи) та 8 грн за 1 кв.м загальної площі квартири (1 поверх). Вказано про необхідність проводити оплату внесків до 20 числа місяця, наступного за звітним. Рішенням загальних зборів ОСББ «Будинок Бикова» затверджено розмір цільових внесків з розрахунку за 1 кв.м загальної площі квартири, що належить власнику. Позивач зазначає, що відповідачі не виконували свої обов`язки щодо сплати внесків, в результаті чого утворилась заборгованість у [PERSON] - 4 789,53 грн, та у [PERSON] - 14 368,61 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.07.2023 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи і визначено відповідні процесуальні строки. Відповідачі копію вказаної ухвали суду не отримали, конверт повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». 22.04.2024 уповноважений представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в приміщенні суду отримала копію ухвали суду від 25.07.2023 та копію позовної заяви з додатками. 06.05.2024 уповноважений представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подала до суду відзив, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості зі сплати внесків в розмірі 5 000 грн (з урахуванням загальної заборгованості в розмірі 14 368,61 грн), та відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Заперечуючи проти позовних вимог вказала, що після подання позову [PERSON] 28.04.2024 було добровільно сплачено на рахунок позивача 5 000 грн, таки чином залишок заборгованості складає 9 368,61 грн. Також, посилаючись на Постанови КМУ від 05.03.2022 №206, від 21.04.2023 №390, від 29.12.2023 №1405 вважає нарахування інфляційних втрат та 3% річних з 05.02.2022 по 29.12.2023 незаконним. Також вважає незаконним нарахування інфляційних втрат та 3% річних до 05.02.2022 зважаючи на положення ЗУ від 30.03.2020 №540-ІХ. 19.06.2024 уповноважений представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в приміщенні суду ознайомилась з матеріалами даної цивільної справи та цього ж дня подала до суду клопотання про поновлення строку за зверненням із відзивом на позов. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.06.2024 заяву представника [PERSON] - [PERSON] про поновлення строку за зверненням із відзивом на позовну заяву - залишено без розгляду. Інших заяв по суті справи не надходило. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Відповідно до ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний, зокрема: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Частинами 1, 7 ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Об`єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень. Норми частин першої, другої статті 16 цього Закону визначають, що об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема, утворювати органи управління, визначати умови та розмір плати за їхню діяльність; приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів; захищати права, представляти інтереси співвласників у судах, органах державної влади і органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності. Для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема, вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів (стаття 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності (частина перша статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Відповідно до частини другої статті 21 цього Закону порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання. Згідно зі статтею 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників (стаття 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку визначено Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», який регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Нормами частини першої статті 7 вказаного Закону визначені обов`язки співвласників багатоквартирного будинку, зокрема: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника (частина друга статті 7 України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» Отже, особа, яка є власником (співвласником) квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, у тому числі у якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна відповідно до розміру своєї частки та затверджених тарифів, а також сплачувати вартість інших комунальних послуг. За таких обставин, співвласник житлового приміщення у житловому комплексі, в якому створене об`єднання, несе обов`язок зі сплати внесків відповідно до прийнятих загальними зборами рішень, а також з оплати інших платежів за спожиті житлові або комунальні послуги, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 07.02.2024 у справі № 911/2109/22. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] по та частин відповідно. Рішенням загальних зборів ОСББ «Будинок Бикова» від 22.12.2019 затверджено кошторис на 2020 рік з продовженням строку його дії на наступний рік, якщо не буде прийнято інший, у сумі, запропонованій правлінням, і розміром щомісячного внеску співвласників на утримання багатоквартирного будинку у сумі 8 грн 05 коп. за 1 кв.м загальної площі квартири (2-14 поверхи) та 8 грн за 1 кв.м загальної площі квартири (1 поверх). Вказано про необхідність проводити оплату внесків до 20 числа місяця, наступного за звітним. Рішенням загальних зборів ОСББ «Будинок Бикова» затверджено розмір цільових внесків з розрахунку за 1 кв.м загальної площі квартири, що належить власнику. Відповідачі належним чином не виконують свої зобов`язання щодо оплати передбачених рішеннями ОСББ «Будинок Бикова» внесків, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Так, відповідно до наведеного позивачем розрахунку заборгованості відповідач [PERSON] за період з 01.12.2021 по 30.06.2023 має заборгованість по внескам кв. 57 на утримання багатоквартирного будинку в сумі 3 594,32 грн та заборгованість за період з 21.12.2020 по 30.06.2023 по цільовим внескам в сумі 1 195,21 грн. Відповідач [PERSON] має заборгованість за період з 01.12.2021 по 30.06.2023 по внескам кв. 57 на утримання багатоквартирного будинку в сумі 10 782,98 грн та заборгованість за період з 21.12.2020 по 30.06.2023 по цільовим внескам в сумі 3 585,63 грн. Відповідачі не надали суду доказів належного виконання своїх зобов`язань, а також на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості. При цьому суд не приймає до уваги надану відповідачем [PERSON] платіжну інструкцію від 28.04.2024 про сплату 5 000 грн за обслуговування будинка та прибудинкової території по [ADDRESS] , оскільки з даної платіжної інструкції не можливо встановити період за який проведена оплата, враховуючи ту обставину, що позивач звернувся з даним позовом про стягнення заборгованості яка виникла до 30.06.2023. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачами не спростовані доводи позивача про наявність заборгованості зі сплати внесків, у зв`язку з чим з відповідача [PERSON] підлягає до стягненню на користь позивача заборгованість в сумі 4 789,53 грн, а з відповідача [PERSON] - 14 368,61 грн. Стосовно доводів відповідача щодо нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань, слід зазначити наступне. У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16.12.2015 у справі № 6-2023цс15). З огляду на те, що відповідач, як встановили суди попередніх інстанцій, прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинний сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 07.07.2020 у справі № 14-448цс19-ц. Разом з тим, суд не погоджується з наданим стороною позивача розрахунком 3 відсотків річних та інфляційних збитків, оскільки, з огляду на Постанову КМУ №206 від 05.03.2022, якою установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022. Починаючи з 24.02.2022 та на час звернення з даним позовом до суду в Україні запроваджено воєнного стан. Відповідно до п. 1 Постанови КМ № 1405 в редакції від 29.12.2023 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285). Відповідно до абзацу 5 п. 1 ч. 1 ЗУ Про житлово - комунальні послуги, до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Основною функцією ОСББ є забезпечення реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання, такі функціїї ОСББ може виконувати шляхом укладення відповідних договорів з компаніями, які надають певний перелік послуг. Відповідно до ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. З огляду на викладене, слід дійти висновку, що внески учасників ОСББ є замовлення співвласниками багатоквартирного будинку додаткових послуг, а тому, в розумінні ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» є житловою послугою. Таким чином три відсотки річних та інфляційні збитки, у даній справі, мають бути розраховані до 24.02.2022. Згідно із наданого позивачем розрахунку трьох відсотків річних та інфляційних збитків, які розраховані за період з 24.02.2022 по 30.06.2023, стягненню не підлягають у зв`язку із встановленою забороною відповідно до Постанови КМУ №206 від 05.03.2022. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено на всій території України карантин з 12.03.2020. Згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» №530-ІХ від 17.03.2020, (п.4 ч.3 Розділ ІІ Прикінцевих положень) на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (Соvid-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Однак, Цивільним кодексом України, крім неустойки (штрафів, пені) передбачений й інші види відповідальності за порушення зобов`язання. Відшкодування збитків та стягненню неустойки регулюється ст. 624 ЦК України, поняття неустойки та її різновиди, а саме - штраф, пеня - визначені в ст. 549 ЦК України. Право нарахування і стягнення трьох відсотків річних та інфлянційних втрат в якості відповідальності за порушення грошового зобов`язання містяться в ч. 2 ст. 625 ЦК України та ці положення не є тотожними до положень ст. 624 ЦК України щодо стягнення неустойки (штрафу, пені). У постанові від 18.03.2019 у справі № 210/5796/16-ц Верховний суд України прийшов до висновків, що інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового обов`язання, вираженого в національній валюті та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові. Відповідальність передбачена ст. 625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за порушення грошового зобов`язання, незалежною та відмінною від інших видів відповідальності або інших забезпечувальних заходів, зокрема неустойки (штрафів, пені). Таким чином, мораторій встановлений Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №530-ІХ від 17.03.2021 на нарахування неустойки (штрафу, пені) під час карантину не розповсюджується на інші види відповідальності, передбачені законодавством, зокрема, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, нараховані позивачем інфляційні втрати та 3% річних до 24.02.2022 відповідають вимогам Закону та підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Так, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню інфляційні втрати в сумі 15,25 грн та 3% річних в сумі 2,52 грн, за прострочення виконання зобов`язання зі сплати внеску на утримання будинку (із розрахунку 8,05 грн за кв.м. (23,5)) за період з 01.12.2021 по 23.02.2022; інфляційні втрати в сумі 130,57 грн та 3% річних в сумі 34,88 грн, за прострочення виконання зобов`язання зі сплати цільового внеску (із розрахунку 42 грн за кв.м. (23,5)) за період з 21.12.2020 по 23.02.2022; інфляційні втрати в сумі 9,41 грн та 3% річних в сумі 1,31 грн, за прострочення виконання зобов`язання зі сплати цільового внеску (із розрахунку 8,86 за кв.м. (23,5)) за період з 01.01.2022 по 23.02.2022. З відповідача [PERSON] підлягає стягненню інфляційні втрати в сумі 45,74 грн та 3% річних в сумі 7,55 грн, за прострочення виконання зобов`язання зі сплати внеску на утримання будинку (із розрахунку 8,05 грн за кв.м. (70,5)) за період з 01.12.2021 по 23.02.2022; інфляційні втрати в сумі 391,70 грн та 3% річних в сумі 104,65 грн, за прострочення виконання зобов`язання зі сплати цільового внеску (із розрахунку 42 грн за кв.м. (70,5)) за період з 21.12.2020 по 23.02.2022; інфляційні втрати в сумі 28,23 грн та 3% річних в сумі 3,95 грн, за прострочення виконання зобов`язання зі сплати цільового внеску (із розрахунку 8,86 за кв.м. (70,5)) за період з 01.01.2022 по 23.02.2022. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи часткове задоволення позову, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 72,32% у розмірі 1 941,07 грн. При цьому враховуючи розмір частки у праві власності на квартиру кожного з відповідачів, з відповідача [PERSON] підлягає стягнення судовий збір в сумі 485,26 грн, а з відповідача [PERSON] - 1 455,80 грн. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України) Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 143 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. У частині четвертій статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги від 23.03.2023, укладеним між ФОП Бойков О.С. та ОСББ «Будинок Бикова», свідоцтво Бойкова О.С. про право зайняття адвокатською діяльністю, квитанцію про сплату 2 500 грн за договором від 23.03.2023, акт прийому-передачі послуг від 06.04.2023. З огляду на надані позивачем докази, вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою, однак виходячи з засад розумності та пропорційності, враховуючи що позов було задоволено судом частково виходячи з неврахування представником позивача - адвокатом Бойковим О.С. вимог закону щодо заборони нарахування інфляційних втрат та 3% річних у період воєнного стану, відповідно витрати на професійну правничу допомогу мають бути зменшені пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становило 72,32% та складає 1 808 грн. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає до стягненню витрати понесені позивачем на правничу допомогу в сумі 452 грн, а з відповідача [PERSON] - 1 356 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial