Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить: встановити факт не проживання відповідача зі спадкоємцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини та визнати його таким, що не прийняв спадщину після неї. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на момент смерті його дружини [PERSON] у квартирі також був зареєстрований їх син [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги і вважається таким, що прийняв спадщину на підставі ч. 3 ст.1268 ЦК України. Позивач зазначив, що відповідач фактично не проживав в спірній квартирі, так як ще 18.12.2019 виїхав за кордон, де і проживає на цей час, а сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити про своєчасність прийняття спадщини. Відповідач надав відзив в якому не заперечував проти задоволення позовних вимог і повідомив, що на день смерті його матері [PERSON] він дійсно перебував за кордоном, тому спадщину не прийняв і на неї не претендує. Ухвалою суду від 27.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження з викликом учасників справи в підготовче засідання, що було призначене на 24.06.2024, яке відкладалося через ненадання доказів витребуваних судом та неявку учасників справи, також цією ухвалою були витребувані певні докази. Учасники справи в підготовче засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідач позов визнав. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи та ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження, що відповідає положенням ч.3 ст.200, ч.3 ст.211 та ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 29.08.2022 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 2465 (а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на частки квартири [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,0867 га для ведення садівництва, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Запорізького (Вільнянського) району Запорізької області та належали [PERSON] на підставі витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 150046888 від 18.12.2018, а також згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ЯГ № 714751, виданого Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області 01.10.2007 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010726000182 (а.с.10-11). Згідно матеріалів спадкової справи № 108/2024 заведеної Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою (а.с.52-89) спадкоємцями, що прийняли спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , є її: чоловік [PERSON] та син [PERSON] , які є спадкоємцями першої черги і вважаються такими, що прийняли спадщину на підставі ч. 3 ст.1268 ЦК України, оскільки на момент смерті спадкодавця постійно проживали разом з нею, що підтверджено листом департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 27.03.2024 № 04-03/3/4544 (а.с.68). 22.03.2024 позивач звернувся до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою № 263 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , проте згідно з постановою державного нотаріуса від 03.05.2024 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги також прийняв спадщину (а.с.89). Згідно інформації наданої листом Держприкордонслужби України № 19-50353/18/24-Вих. Від 23.07.2024 з бази даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території" за період з 18.12.2019 по 28.08.2022 [PERSON] 08.01.2020 перетнув на в`їзд державний кордон через пункт пропуску Гоптівка та 16.01.2020 перетнув на ви`їзд державний кордон через пункт пропуску Бачівськ (а.с.99). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до змісту ст.ст.1216-1218, 1220-1221, 1261, 1268 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів вказують, що [PERSON] , [INFO] , постійно не проживав разом із матір`ю [PERSON] , на день її смерті [INFO] , за місцем їх реєстрації, за адресою: [ADDRESS] , а тому вважає за необхідне позов задовольнити з метою реалізації позивачем своїх спадкових прав. Питання щодо розподілу судових витрат позивачем не порушувалося, судом не вирішувалося. На підставі викладеного,

Outcome: approved