Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] : треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Хустського нотаріального округу Гелеван Сергій Іванович, приватний нотаріус Хустського нотаріального округу Рошинець Наталія Павлівна про визнання заповіту недійсним, Позовні вимоги позивачем вмотивовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , який був батьком [PERSON] [INFO] жительки [ADDRESS] , родинні відносини підтверджується свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно, спадкоємцями першої черги за законом, є його дружина - [PERSON] [INFO] , дочка - [PERSON] [INFO] жителька [ADDRESS] , та дочка [PERSON] [INFO] . Після його смерті спадщину за законом шляхом фактичного проживання прийняла його дружина [PERSON] [INFO] , та дочка [PERSON] [INFO] , що підтверджується довідкою заступника голови міської ради від 10.01.2019 року, та копією домової книги, оскільки на день відкриття спадщини смерті вони проживали разом. Згідно норми ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини визначений в шість місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] [INFO] жителька [ADDRESS] , не проживала разом з померлим, що підтверджується довідкою заступника голови Хустської міської ради від 10.01.2019 року, копією домової книги, також заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріуса не подавала, з визначених обставин вона не претендувала на спадкове майно після смерті свого батька. [PERSON] , [INFO] для оформлення спадщини після смерті батька до приватного нотаріуса не зверталась, оскільки її мати [PERSON] , [INFO] зібрала всі необхідні документи для оформлення спадщини, та подала заяву до приватного нотаріуса Гелеван Сергія Івановича для оформлення спадкових прав. Повернувшись від приватного нотаріуса при розмові з позивачем вона запропонувала їй відмовитись від оформлення спадщини на її користь, та запевнила, що все спадкове майно вона потім подарує позивачці в цілому. За наявних обставин позивачка не оформляла спадщину, та заяви про відмову від спадщини у встановлений законом строк до приватного нотаріуса не подавала. В зв`язку з раптовим захворюванням [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті в розумінні відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно. За наведених підстав позивачка звернулась до приватного нотаріуса Гелевана Сергія Івановича для прийняття спадщини за померлим батьком, та матір`ю. Приватним нотаріусом було повідомлено, що вона немає жодних прав на спадкове майно після смерті батька який помер [INFO] , оскільки згідно заповіту у справі все спадкове майно батька отримала її мати, однак жодних доказів даного оформлення спадщини, а ні заповіту їй не надав, отже, про наявність даного заповіту позивачка дізналась вперше. Адвокатом Довгій Василем Івановичем 02.04.20121 року направлено адвокатський запит голові Драгівської громади про надання копії заповіту, та копії книги реєстрації нотаріальних дій Золотарівської сільської ради, на який надано копію заповіту, але копії книги реєстрації нотаріальних дій не надано. Отже, позивачка дізналась, що спадкове майно після смерті батька оформлено на її матір. Аналізувавши отриманий за запитом адвоката заповіт [PERSON] , [INFO] , який був укладений на користь [PERSON] , [INFO] , посвідчений 11 квітня 2007 року секретарем Золотарівської сільської ради Тяско Х.М., зареєстрований в реєстрі за №26, позивачка\~ поставила під сумнів наявність такого, оскільки її покійна мати\~ [PERSON] , [INFO] про наявність такого заповіту\~ її не повідомляла, а навпаки просила позивачку відмовитись від спадкового майна після смерті батька в її корить, що є суперечливим, та підпис в оскаржуваному заповіті за її баченням не відповідає підпису який ставив її покійний батько [PERSON] . Крім того, позивачка вважає, що оскаржуваний заповіт не відповідає вимогам ч.8. ст.1252 ЦК України та до заповіту посвідченого посадовими, службовими\~ особами застосовується положення статті 1247 ЦК України, та ч.4 даної статті регулює обов`язкову реєстрацію такого заповіту у Спадковому реєстрі в порядку (491-2011-п) затвердженим Кабінетом Міністрів України, так як заповіт було зареєстровано тільки 26.04.2019 року, тобто через 12 років після його посвідчення, що підтверджується інформаційною довідкою №64386340 від 16.04.2021 року яка сформована приватним нотаріусом, а інструкція про порядок реєстрації заповітів вже діяла з 1 травня 2011 року, що також викликає сумнів його наявності в той час, та дійсності, однак у оскаржуваному заповіті особа, яка підписувала даний заповіт по батькові прописано « [PERSON] з двома о», що також викликає сумнів, що його підписував померлий, оскільки в заповіті прописано, що особа яка підписувала даний заповіт прочитала його в голос. Виходячи з наведених обставин, позивач вважає, що заповіт [PERSON] , [INFO] , який був укладений на користь [PERSON] , [INFO] , посвідчений 11 квітня 2007 року секретарем Золотарівської сільської ради Тяско Х.М., та зареєстрований в реєстрі за №26,\~ має бути визнаний судом недійсним. В судове засіданні представник позивача [PERSON] , що діє на підставі угоди про надання правової допомоги адвокат Довгій В.І., подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що [PERSON] заповіт не підписував, що підтверджується експертним висновком від\~ за №8790 від 15.12.2022 року. Представник відповідача [PERSON] , яка діє на підставі договору про надання правової допомоги адвокат Гринюк Г.В., подала в суд заяву про розгляд справи без її участі та без участі відповідачки та просила відмовити в задоволенні позову. Треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Хустського нотаріального округу Гелеван Сергій Іванович, приватний нотаріус Хустського нотаріального округу Рошинець Наталія Павлівна подали заяви до суду про розгляд справи без їх участі, вирішення справи залишили на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У ч.1 ст.1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Загальні вимоги до форми заповіту встановлені у ст.1247 ЦК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Згідно із ч. ч.3, 4 ст.1247 ЦК України заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими\~ посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.\~\~\~\~ Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. У ч.2 ст.1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно із ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним (п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Право на пред`явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Звернутися до суду з позовом про визнання заповіту недійсним може лише особа, права та інтереси якої порушено цим заповітом. В судовому засіданні встановлено, що у віці 54 років помер батько позивачки [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] \~ від 23.12.2020 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, спадкоємцем\~ якого за заповітом є його дружина [PERSON] , [INFO] . За змістом ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частинами 1, 2 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Для набуття права на спадщину спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її в порядку та у строки, визначені законом, тобто вчинити дії, що свідчать про прийняття ними спадщини: постійно проживати разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подати нотаріусу у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З метою оформлення свої спадкових прав позивач [PERSON] заяву до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Гелеван С.І, про прийняття спадщини за законом яка відкрилася після його смерті не подавала, оскільки на день смерті батька [PERSON] проживала з ним, що підтверджується довідкою заступника голови міської ради від 10.01.2019 року, та копією домової книги, отже прийняла спадщину шляхом фактичного проживання.\~\~ Згідно п.п. 2.2, 2.3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, (далі Порядок), при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Згідно заповіту [PERSON] , [INFO] , який був укладений на користь [PERSON] , [INFO] , посвідчений 11 квітня 2007 року секретарем Золотарівської сільської ради Тяско Х.М., за №26 приватний нотаріус Гелеаван С.І., оформив спадкові права спадкоємця, та видав свідоцтва про спадщину на спадкове майно за оскаржуваним заповітом. Ухвалою від 24 червня 2021 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано від Драгівської сільської ради оригінал заповіту від 11.04.2007 року який зареєстровано в реєстрі за №26. За заявою представника позивача адвоката Довгій В.І., додано\~ для\~ порівняння підписів при проведенні експертизи оригінали документів з підписом\~ [PERSON] . Ухвалою від 18 липня 2022 року судом за клопотанням представника позивача для з`ясування питання про те, чи виконаний підпис в оригіналі заповіту від 11.04.2007 року [PERSON] , [INFO] , у справі призначалася судова почеркознавча експертиза. Відповідно до висновку судового експерта Закарпатського відділення науково-дослідного інституту судових експертиз №8790 від 15.12.2022 року, складеного за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, підпис від імені [PERSON] у заповіті посвідчений 11 квітня 2007 року секретарем Золотарівської сільської ради Тяско Х.М. за №26 виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Пленум Верховного Суду України в абз. 9 п. 16 постанови №7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування роз`яснив, що заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК України немає відповідного правила. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. За змістом ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.2 ст.1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Отже, підпис є обов`язковим реквізитом правочину (заповіту), вчиненого в письмовій формі, наявність підпису підтверджує намір учасника правочину, забезпечує ідентифікацію та цілісність документа, підписання заповіту як правочину здійснюється заповідачем власноручно. Верховний Суд у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №362/3878/16-ц зазначив, що за змістом статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Згідно із правовим висновком Верховного Суду, викладеним ним у постанові від 09 січня 2020 року у справі №431/1625/17, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1)у яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2)складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3)складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Виходячи з наведеного, заповіт як односторонній правочин може бути визнаний судом недійсним, якщо волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його волі. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зокрема, висновок судово-почеркознавчої експертизи №8790 від 15.12.2022 року ( згідно із яким підпис в оригіналі заповіту [PERSON] , [INFO] , який був укладений на користь [PERSON] [INFO] , посвідчений 11 квітня 2007 року посвідчений секретарем Золотарівської сільської ради Тяско Х.М., зареєстрований в реєстрі за №26 виконаний не самим [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням його підпису, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню, оскільки вказаний заповіт спадкодавцем особисто не підписувався, що свідчить про відсутність волевиявлення заповідача [PERSON] щодо складання заповіту та розпорядження усім належним йому майном у разі смерті на користь [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн., вартість судових витрат сплачених позивачем за проведення судової експертизи в розмірі 7550,80 грн..

Outcome: approved