Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Представниця позивачки звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов`язати ТОВ «АГРОЦЕНТР ЗАХІД» повернути позивачці земельну ділянку площею 3.1059 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Городоцької міської ради (Добрянської сільської ради) Львівського району Львівської області, та скасувати рішення державного реєстратора від 08.08.2022 про державну реєстрацію\~права оренди вказаної земельної ділянки. Позов мотивований тим, що позивачці на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3.1059 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Городоцької міської ради (Добрянської сільської ради) Львівського району Львівської області. Між тим позивачці стало відомо про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації про орендаря цієї земельної ділянки - ТОВ «АГРОЦЕНТР ЗАХІД». Проте жодних договорів оренди з відповідачем позивачка не підписувала, наміру передавати свою землю в оренду не мала. Лопатинська селищна рада Червоноградського району Львівської області відмовилася надати їй копію договору оренди, який послужив підставою для реєстрації державним реєстратором Лопатинської селищної ради право оренди в державному реєстрі. Зазначає, що ефективним способом захисту права як власника земельних ділянок являється повернення їй таких земельних ділянок відповідачем. У зв`язку з тим, що договір оренди належної позивачці земельної ділянки є неукладеними, то відповідач не міг набути права оренди такої на підставі цього договору, тому запис про державну реєстрацію права оренди зазначеної земельної ділянки за відповідачем підлягає скасуванню. Представниця позивачки - адвокат Білевич Х.О., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позові. Крім цього у своїх додаткових поясненнях від 17.06.2024 [PERSON] зазначила, що жодних коштів на виконання договору оренди земельної ділянки позивачка не отримувала, відомості про виплату грошей № 4508 [PERSON] не підписувала, поза тим у відомостях вказана сума 21740 грн., в той час коли у спірному договорі оренди розмір орендної плати становить 15529 грн. 50 коп.. Відтак жодних доказів на підтвердження того, що надана представником відповідача відомість стосується спірного договору не надано. У заяві від 17.06.2024 [PERSON] просила розгляд справи в подальшому проводити у її відсутності. Представник відповідача заперечує проти задоволення позову, оскільки [PERSON] в грудні 2022 отримувала від ТОВ «АГРОЦЕНТР ЗАХІД» грошові кошти в сумі 21740 грн. за ділянку площею 3.1052 га, чим визнала наявність договірних відносин між нею та відповідачем. Про це також свідчить підписання позивачкою відомостей на виплату готівки та листа про зміну орендаря. Крім цього просить визнати недопустимим доказом у справі висновок судової-почеркознавчої експертизи, оскільки згідно Витягу з реєстру атестованих судових експертів [PERSON] є фахівцем Одеського НДІСЕ МЮУ, в той час нею складено висновок в ПУ «Науково-дослідний інститут судових експертиз та права» без вказівки керівництва Одеського НДІСЕ, що суперечить Положенню про Центральну експертно-кваліфікаційну комісію при МЮУ та атестацію судових експертів, затвердженого Наказом МЮУ № 301/5 від 03.03.2015. Крім цього експерт допустила самовільне переведення умовно-вільного зразку підпису у паспорті громадянина України у вільний зразок і використала його при проведенні експертизи, чим порушила п.2.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом МЮУ № 53/5 від 08.10.1998. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна № 325605500 від 13.03.2023 позивачці [PERSON] належать на праві власності земельна ділянка загальною площею 3.1059 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Добрянської сільської ради Городоцького району Львівської області (на сьогодні Городоцька міська рада Львівської області), кадастровий номер 4620983000:11:000:0021 (а.с.10-11). В Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено також запис про інше речове право на цю земельну ділянку право оренди на підставі договору оренди б/н від 01.04.2022, орендар ТОВ «АГРОЦЕНТР ЗАХІД», код ЄДРПОУ 43941188, орендодавець [PERSON] , підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 64422763 від 08.08.2022 державного реєстратора Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області Ковалишин Л.В. (а.с.11, 43). Згідно Договору оренди землі № 45 від 01.04.2022 орендодавець [PERSON] надала, а орендар ТОВ «Агроцентр Захід» прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 4620983000:11:000:0021 на території с. Милятин Львівського району Львівської області площею 3.1059 га. Договір укладено на десять років. Договір підписаний обома сторонами (а.с.55). Згідно з висновком експерта № 596/24 від 19.02.2024 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи підпис від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» на четвертому аркуші договору оренди землі № 45 від 01.04.2022, укладеного від імені [PERSON] та ТзОВ «Агроцентр Захід» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 4620983000:11:000:0021, виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с.78-87). Як вбачається із відомості № 4508 від 21.12.2022 на виплату грошей, [PERSON] було виплачено 21740 грн. за користування земельною ділянкою площею 3.1059 га (а.с.128). Суд не вбачає підстав для визнання недопустимим висновку експерта за клопотанням представника відповідача з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експерта установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Згідно зі\~ст. 7 Закону України «Про судову експертизу»\~судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. У цій справі клопотання про призначення експертизи надійшло від представниці позивачки, у своєму клопотанні вона просила про призначення експертизи і доручення її виконання саме Науково-дослідному інституту судових експертиз та права, проти чого представник відповідача не заперечував (а.с.19, 73). Експерт [PERSON] під час її допиту в суді пояснила, що в Одеському НДІСЕ вона працювала на неповній ставці, згідно ухвали суду проведення експертизи було доручено не Одеському НДІСЕ, а саме Науково-дослідному інституту судових експертиз та права, де вона також працювала на неповній зайнятості, відтак не потрібно було для проведення такої надання доручення з Одеського НДІСЕ. Суд погоджується з позицією судового експерта, оскільки проведення судової почеркознавчої експертизи було доручено саме Науково-дослідному інституту судових експертиз та права, на час проведення експертизи експерт Фрайомович Л.В. була атестованим судовим експертом, відтак мала повноваження на проведення такого виду експертиз. Також як пояснила в судовому засіданні експерт, і з чим погоджується суд, віднесення нею до вільних зразків підпис у паспорті, який був зазначений судом як умовно-вільний зразок, жодним чином не впливає на висновки експертизи, така неточність зумовлена відсутністю спеціальних знань у суду, який помилково в ухвалі відніс такий підпис до умовно-вільного зразка. Віднесення такого підпису до умовного чи умовно-вільного зразка не свідчить про самостійне збирання експертом вихідних даних як про це вказав представник відповідача, оскільки такий взірець підпису був наданий судом. Частиною 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Якщо сторона не виявила свою волю до вчинення правочину й до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). За ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує ч.2, 3 ст. 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (провадження\~№ 14-499цс19). У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Суд не бере до уваги при цьому заперечення проти позову представника відповідача в тій частині, що договір є укладеним внаслідок його фактичного виконання сторонами, оскільки вчинення відповідачем дій щодо сплати орендної плати за 2022 рік (разово) ще й у розмірі, який договором оренди землі не передбачений, не може свідчити про досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору оренди землі, а отже і бути підставою для висновку про укладеність та виконуваність стороною орендодавця цих правочинів. Відтак, за умов непідписання позивачкою договору оренди земельної ділянки немає підстав стверджувати, що між сторонами погоджено всі істотні умови договору оренди земельної ділянки, а отримання плати за користування земельною ділянкою при неукладенні договору оренди не свідчить про схвалення орендодавцем умов договору оренди в цілому. Крім цього суд звертає увагу, що конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі, оскільки відповідно до частини другої\~статті 205 ЦК України\~правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Також представницею позивачки заявлена вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди землі. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (стаття 17 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Як встановлено судом, оспорюваний договір оренди землі № 45 від 01.04.2022 зареєстрований 01.04.2022, право оренди земельної ділянки зареєстровано державним реєстратором Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області Ковалишин Л.В. 08.08.2022 номер запису 64422763, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 03 серпня 2022 та копією рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.11, 43). Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом супроводжується внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Власником земельної ділянки із кадастровим номером 4620983000:11:000:0021 на час подання позову є [PERSON] , про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна № 325605500 від 13.03.2023. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України). Разом із тим, реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивачки на розпорядження\~належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою. У постанові Верховного Суду від 05.08.2020 у справі № 125/702/17 (провадження № 61-48842св18) зазначено, що реєстрація неукладеного сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю - земельною ділянкою. Отже, реєстрація права оренди за орендарем на вказану земельну ділянку, коли договір оренди орендодавець фактично не підписувала (правочин є неукладеним), не відповідає вимогам закону. За таких обставин, реєстрація права оренди відповідача ТОВ «АГРОЦЕНТР ЗАХІД» на підставі неукладеного договору оренди землі не відповідає вимогам закону. За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права. Вказана судова практика є сталою, що підтверджується постановами Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 543/253/16-ц (провадження № 61-18491св20), від 03 листопада 2021 року у справі\~№ 125/2053/18 (провадження № 61-18916св20), від 01 грудня 2021 року у справі № 656/239/18 (провадження № 61-1429св21). На підставі викладеного, обґрунтованими є доводи позовної заяви про наявність правових підстав для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію оренди земельної ділянки, що належить позивачці. У статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об' єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). У пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом. Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду\~від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року\~у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 278/3367/19-ц, провадження № 61-13586 св 20. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги та скасування оспорюваного рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди спірної земельної ділянки. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких згідно ст.133 ЦПК України відносять і витрати, пов`язані із проведенням експертиз, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. З огляду на наведене з відповідача слід стягнути в користь [PERSON] судові витрати з оплати судового збору та витрат, повязаних із проведенням експертизи.

Outcome: approved