Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] .. Заява мотивована тим, що останній помер на тимчасово окупованій території, на даний час заявник позбавлена можливості реєстрації в законному порядку факту смерті в органах РАЦСу та отримання відповідного свідоцтва про смерть, тому змушена звернутися до суду. Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 31 липня 2024 року провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження та призначено судовий розгляд на 01 серпня 2024 року, в порядку ч.2 ст.317 ЦПК України. Від заявника надійшла заява про розгляд справи без її участі, на підставі наявних в справі матеріалах, просила задовольнити заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи Врадіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив. У відповідності до положень ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що вбачається з даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , та довідкою про смерть №С-01626 від 19 липня 2024 року (а.с.4,5). Померлий [PERSON] являється батьком заявника, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Подо-Калинівською сільською радою Цюрупинського району Херсонської області 04 листопада 1993 року, та даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Подо-Калинівської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області 12 серпня 2014 року (а.с.8,11). Відповідно положень п.8 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Положеннями п.2 ч.1 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" - державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно положень п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а у відповідності до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст.14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Як вбачається з п.п.1,2, 3 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. За змістом положень п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до положень ч.1 ст.5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для державної реєстрації смерті, отримання свідоцтва про смерть. З огляду на викладене, враховуючи, що смерть [PERSON] настала на окупованій території, суд вважає, що заявлені вимоги є доведеними та обґрунтованими. Крім того, для проведення державної реєстрації смерті особи є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість заявнику здійснити державну реєстрацію смерті в державних органах України. Відповідно положень ст.317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved