Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник позивача адвокат Красина С.М., звернувся до Богодухівського районного суду Харківськоїобласті з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] : реальний розмір збитків - суму реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, завданих [PERSON] внаслідок протиправних дій відповідача, в розмірі 532455 (п`ятсот тридцять дві тисячі чотириста п`ятдесят п`ять) грн.; моральну шкоду, спричинену [PERSON] внаслідок пошкодження належного йому майна автомобіля «Lexus RХ 350» [NUMBER] - 10000 (десять тисяч) грн.; матеріальну шкоду, заподіяну [PERSON] внаслідок спричинення шкоди здоров`ю, у вигляді витрат на лікування та ліки в сумі 7497 (сім тисяч чотириста дев`яносто сім) грн.; моральну шкоду, заподіяну [PERSON] у зв`язку із спричиненими іншими ушкодженнями здоров`я в сумі 30000 (тридцять тисяч) грн., та інші витрати, понесені позивачем у зв`язку із розглядом справи судові витрати: витрати на оплату послуг з товарознавчого дослідження в сумі 4000 (чотири тисячі) грн.; витрати на правову допомогу в сумі 35000 (тридцять п`ять тисяч) грн.; витрати на судовий збір в сумі 5464 (п`ять тисяч чотириста шістдесят чотири) грн. 56 коп. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 17.01.2023 о 13 год. 10 хв. [PERSON] по [ADDRESS] , керуючи автомобілем BMW X3 д.н.з. [NUMBER] , під час руху не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем LEXUS RX 350 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що рухався у зустрічному напрямку руху. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.1.5, п.12.1 Правил дорожнього руху. Вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] . Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 05.04.2023 по справі № 613/177/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.. Внаслідок вищевказаної ДТП було завдано технічних пошкоджень автомобілю LEXUS RX 350 д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] .. Позивач як потерпіла сторона звернувся до Моторно-транспортного страхового бюро України із заявою про сплату страхового відшкодування, оскільки [PERSON] вчинив ДТП, керуючи транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільної відповідальності. Відповідно до звіту № 74/2023 від 30.04.2023 за результатами авто-товарознавчого дослідження про оцінку автомобіля LEXUS RX 350 д.н.з. [NUMBER] матеріальні збитки, завдані [PERSON] як власнику автомобіля, складають 340036 грн., а сума, необхідна для відновлювального ремонту автомобіля, відповідно до ремонтної калькуляції у висновку експерта, складає 692455 грн. Позивач вказує, що 160000 грн. вже компенсовано МТСБУ, тому з [PERSON] підлягає стягненню реальний матеріальний збиток у розмірі 532455,55 грн. (692455 грн. 160000 грн. = 532455 грн.). Крім майнової шкоди, внаслідок вищевказаної ДТП позивачу [PERSON] завдано шкоду фізичному здоров`ю, у зв`язку з чим з 19.01.2023 по 30.01.2023 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КНП Богодухівська ЦРЛ Богодухівської міської ради з діагнозом: гостра черепно-мозкова травма (17.01.2023), струс головного мозку, забій верхніх та нижніх кінцівок тулуба. Відповідно до фіскальних чеків на придбання медичних препаратів, вартість курсу лікування становила 7497,70 грн., які також позивач просить стягнути з відповідача. Завдану моральну шкоду у зв`язку із іншим ушкодженням здоров`я позивач оцінює в розмірі 30000 грн., оскільки внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача [PERSON] , змінився звичний ритм життя позивача, внаслідок необхідності тривалого лікування [PERSON] відчував фізичний біль, який відчуває і зараз під час зміни погоди, або наприкінці робочого дня у нього починає боліти голова, хоча він ще молодий чоловік, йому лише 21 рік. Позивач вказує, що на даний час його постійно переслідують негативні переживання, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання у собі, почуття образи та несправедливості, обурення, приниження гідності, побоювання за майбутній стан здоров`я. На думку позивача, вказані факти підтверджують завдану шкоду його здоров`ю та психологічному стану, порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми та погіршення виконання щоденних обов`язків позивача. Крім того, на думку позивача, грошовий еквівалент спричиненої моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнав [PERSON] , у зв`язку із пошкодженням його майна, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] , складає 10000 грн. Посилаючись на ст. 22, 23, 1166, ч. 2 ст. 1187 ЦК України, [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 27.10.2023 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, - прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 29.11.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та інших витрат відмовити повністю у зв`язку з необґрунтованістю. Зазначив, що в обґрунтування заявленого до стягнення реального розміру збитків позивач посилається виключно на Звіт № 74/2023 про оцінку автомобіля «LEXUS RX 350» д.н.з. [NUMBER] , складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] .. Разом з тим, вказаний звіт оцінювача не є доказом у розумінні ст.76 ЦПК України, оскільки не є висновком судової авто-товарознавчої експертизи. Згідно з доданими до звіту документами ФОП [PERSON] не є судовим експертом, не попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. Звіт № 74/2023 не містить свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта чи наявність експертної спеціальності 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу». Враховуючи викладене, з посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.12.2019 по справі № 522/1029/18, відповідач вважає, що даний звіт не є належним доказом у справі. Крім того, відповідач стверджує про недотримання ФОП [PERSON] при складенні вказаного звіту вимог п.5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 за № 142/5/2092. А саме, в порушення вказаної норми суб`єкт оціночної діяльності не сповістив [PERSON] про те, що 12.04.2023 відбудеться огляд автомобіля і відповідач може взяти участь у цьому огляді як учасник ДТП. Крім того, при огляді вказаного автомобіля оцінювачем не було встановлено реального пробігу транспортного засобу, який оглядався, про що прямо зазначено на арк. 6 звіту. Також у звіті не зазначено, що автомобіль раніше був пошкоджений та ввезений із США. За номером VIN-коду вказаного автомобіля 2Т2ВК1ВА0DС214380 у пошуковій системі «bidfax.info» відповідачем були виявлені фотознімки вказаного автомобіля з пошкодженнями до спірної ДТП, однак, оцінювач при огляді 12.04.2023 слідів попереднього ремонту не виявив, у акті огляду зазначено лише про сліди відновлення капоту. Разом з тим, з фотознімків убачається, що ремонтувався не тільки капот. Обставини попередніх пошкоджень автомобіля є суттєвими, оскільки це впливає на визначення коефіцієнту зносу, визначення середньої вартості автомобіля, визначення розміру збитку та визначення залишкової вартості автомобіля. Крім того, всупереч п.5.5 Методики оцінювачем брався умовно-середній річний пробіг аналогічного автомобіля, та коефіцієнт зносу, виходячи з середнього пробігу без урахування пошкоджень до ДТП, при цьому, залишкова вартість автомобіля взагалі не визначена. Також вказує, що витрати, які понесені позивачем у розмірі 4000 грн. за проведення товарознавчого дослідження, не підлягають стягненню з відповідача, оскільки звіт не є доказом, тобто, витрати в розмірі 4000 грн. понесені не в рамках розгляду даної справи. При цьому, оскільки, як зазначає позивач, цей звіт був виготовлений в рамках звернення до МТСБУ, а відтак, ці витрати, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має сплатити позивачеві МТСБУ. Відповідач зазначив, що за змістом позовної заяви позивач до цього часу не може відремонтувати автомобіль, тобто, витрати, які заявлені на суму 532455 грн., у реальності не понесені, є віртуальними, та чи будуть понесені невідомо. Вимоги позивача щодо моральної шкоди не підтверджені жодними доказами, тому не підлягають задоволенню. Крім того, на місці ДТП позивач не виявляв особливих переживань з приводу ДТП та пошкодження автомобіля, повідомляв про те, що має страхування «Повна КАСКО». Також, незважаючи на те, що до відповідальності був притягнутий лише [PERSON] , вважає, що працівникам патрульної поліції слід було провести перевірку стосовно водія [PERSON] , оскільки при зустрічному роз`їзді обов`язок дотримання бокового інтервалу покладається на обох водіїв. Щодо вимог позивача про стягнення 7497 грн. витрат на лікування та 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень заперечує, оскільки позивач, маючи поліс обов`язкового страхування, мав би звертатися з цими вимогами в першу чергу до МТСБУ. Враховуючи викладене, [PERSON] не є належним відповідачем по цим позовним вимогам. Позивач звертався до МТСБУ, однак, лише щодо відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з пошкодженням автомобіля, і отримав таке відшкодування в сумі 160000,00 грн., однак, з незрозумілих причин не звертався до МТСБУ з питання отримання страхового відшкодування у зв`язку з ушкодженням здоров`я, якщо воно мало місце. Крім того, безпосередньо після ДТП позивач не звертався за медичною допомогою, на місці ДТП він не мав ознак будь-яких отриманих тілесних ушкоджень, медичні довідки, надані до позову, фіксують самозвернення до лікарні лише через 2 дні після ДТП, висновки про отримання тілесних ушкоджень лікарями приймаються зі слів позивача. Надані копії чеків про начебто витрати на лікування надані у такому вигляді, що їх неможливо прочитати чи перевірити. З огляду на викладене, просить відмовити в задоволенні вимог про відшкодування витрат на лікування та 30000 моральної шкоди, у зв`язку з необґрунтованістю, а також у зв`язку з тим, що позивачем не залучено належного співвідповідача. Окрім того, 30000 грн. моральної шкоди нічим не підтверджується, як і факт отримання тілесних ушкоджень при ДТП. Щодо вимог позивача про стягнення 35000 грн. витрат на правову допомогу, вказує, що у п.1 договору між адвокатом та [PERSON] не вказано конкретно, що є предметом даного договору, не зазначено, що це є відносини, що стосуються саме відшкодування шкоди, спричиненої ДТП 17.01.2023. У договорі не зазначено, що він стосується представлення інтересів саме у Богодухівському районному суді Харківської області, до договору не надано належних доказів, які б підтвердили факт понесених витрат на суму 35000 грн., відсутні квитанції, чеки тощо. Акт від 02.10.2023 не може підтвердити факт передачі коштів, а сам розмір витрат на правову допомогу в сумі 35000 грн. є занадто великим і не відповідає реальній ситуації, складності справи тощо. Судові витрати в сумі 5464, 56 грн. є необґрунтованими. 07.12.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначив, що цивільне законодавства у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи ця презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доводи відповідача про неналежність такого доказу, як звіт оцінювача № 74/2023 від 30.04.2023, є необґрунтованими, оскільки відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», п.п.1.2, 1.3, 1.4, 4.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, висновок експерта складається у разі проведення судової автотоварознавчої експертизи, а звіт оцінювача за результатами проведення оцінки КТЗ, при цьому, як звіт оцінювача, так і звіт оцінювача складаються на єдиних засадах, визначених Методикою. При цьому, закон не вимагає подання саме висновку експертизи для оцінки розміру заподіяного збитку. Вказав, що запрошення заінтересованих осіб (у т.ч. заподіювача шкоди) є правом, а не обов`язком спеціаліста, який проводить технічний огляд транспортного засобу, яке реалізується ним лише у разі потреби, а відтак, проведення технічного огляду автомобіля «Lexus RХ 350» [NUMBER] за відсутності другого учасника ДТП [PERSON] не є порушенням п.5.2 Методики. Зазначив, що у додатках до звіту № 74/2023 (арк. 31) містяться фото з сайту «Bidfax.info» на момент торгів автомобіля в США. Наявність вказаних фотографій та інформації у звіті про наявність слідів відновлювального ремонту капота свідчить про те. що оцінювачем вказана інформація прийнята до уваги і звіт складено з урахуванням цих даних, що вплинуло на остаточну ринкову вартість пошкодженого автомобіля і знизило її (арк..4). Отже, доводи відповідача про неврахування пошкоджень автомобіля, які мали місце до спірного ДТП, є помилковими. Відмітив, що відповідач, заперечуючи проти заявленого позивачем розміру моральної шкоди, зазначеного у Звіті № 74/2023 та калькуляції до нього, не навів свого розрахунку збитків, завданих - автомобілю «Lexus RХ 350» [NUMBER] внаслідок ДТП, що мала місце 17.01.2023. Пояснив, що в силу ч.2 ст.22, ст.1192 ЦК України збитками є не лише витрати, що уже понесені, а й витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи викладене, є безпідставними твердження відповідача про те, що збитки не носять реального характеру та є «віртуальними». Посилання відповідача на необхідність проведення перевірки працівниками поліції стосовно наявності у діях позивача порушень п.13.3 ПДР, на думку представника позивача, не можуть бути взяті до ваги. Оскільки під час розгляду в суді протоколу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , останній беззаперечно визнав свою провину і будь-яких заяв з приводу порушень ПДР [PERSON] або наявності спільної провини у ДТП суду не зазначав. Стосовно тверджень відповідача про те, що позивач був зобов`язаний звернутися з приводу стягнення витрат на лікування та моральної шкоди у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень до МТСБУ, зазначив, що в силу ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом. З урахуванням того, що цивільна відповідальність [PERSON] застрахована не була, його намагання визначити МТСБУ як орган, до якого позивач зобов`язаний звертатися з приводу відшкодування витрат на лікування та моральної шкоди, є необґрунтованими. З приводу суб`єктивного візуального визначення відповідачем відсутності у позивача тілесних ушкоджень на місці ДТП і звернення останнього до лікарні через 2 дні після ДТП, вказав, що позивач звернувся за медичною допомогою вже наступного дня 18.01.2023, звернувшись до Медичного центру «Еввіва», наявність тілесних ушкоджень та їх причинно-наслідковий зв`язок з ДТП підтверджується копією висновку судово-медичного експерта від 23.02.2023. Щодо заперечення витрат на правничу допомогу, зазначив, що повноваження представника підтверджуються договором про надання правової допомоги, а також ордером, в якому зазначено, що правова допомога [PERSON] надається саме у Богодухівському районному суді Харківської області. Додаткові докази на підтвердження сум, витрачених позивачем на правову допомогу, будуть надані у строк, передбачений ч.8 ст.141 ЦПК України до закінчення судових дебатів або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 12.12.2023 задоволено клопотання представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції із Зарічним районним судом м. Суми. Ухвалою суду від 27.12.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 29.03.2024 представником позивача було подано письмові пояснення з питань, які виникли в судовому засіданні, за змістом яких заперечення відповідачем факту порушення ним вимог ПДР п.13.3 ПДР України, не можуть бути взяті до уваги, оскільки під час розгляду в суді протоколу про адміністративне правопорушення відповідач [PERSON] беззаперечно визнав події ДТП та свою вину у ДТП, будь-яких заяв про вину [PERSON] у ДТП чи обопільну вину не заявляв. Крім того, на місці, де сталося ДТП, для транспорту, який рухається в сторону м. Харків, і по якому рухався на своєму автомобілі [PERSON] , встановлено знак 2.6 «Перевага перед зустрічним транспортом», відповідно до якого при вузькій ділянці дороги позивач під час руху мав перевагу стосовно зустрічних транспортних засобів. Крім того, запропонована стороною відповідача версія розвитку подій не має раціональності для самого відповідача, оскільки за наявності його вини в ДТП, навіть якщо автомобіль позивача застрахований по КАСКО, то відповідач [PERSON] не має жодного права на компенсацію витрат на ремонт свого автомобіля «БМВ» за рахунок автоцивілки іншого учасника позивача. Крім того, позивач одразу після ДТП був дуже схвильований та роздратований, оскільки в одну мить залишився без машини та майже не загинув, тому він розмовляв із відповідачем на підвищених тонах і ні про які домовленості з приводу визнання чи невизнання вини для оформлення компенсації за КАСКО, не могло бути і мови. З огляду на наявність медичної документації, висновку судово-медичної експертизи, а також на серйозність пошкоджень, які мали обидва автомобілі після ДТП (відірвані передні колеса, розірвані крила, зім`яті капоти), вважає, що навіть при відсутності відкритих ран або тілесних ушкоджень на відкритих ділянках тіла при такому ударі неможливо уникнути синців, забоїв і струсів, а тому твердження представника відповідача про відсутність у позивача тілесних ушкоджень та фальсифікацію медичної документації, є безпідставними. Зазначив, що наданий ним ордер від 13.09.2023 серії АХ № 1148617 відповідає формі та зразку, встановленим Положенням про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 122.04.2019 № 41, а отже, вказаний ордер є належним і достатнім підтвердженням правомочності адвоката Красини С.М. на вчинення дій в інтересах клієнта [PERSON] в обсязі, визначеному укладеним між ними договором про надання правової допомоги від 11.09.2023. Позиція відповідача щодо неконкретності вказаних документів та відсутності зв`язку саме з цією справою є помилковою та не узгоджується з нормами ст.13, ч.2 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», вимогами ст.62 ЦПК України та усталеною судовою практикою. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив на письмових поясненнях. Відмітив, що у висновку судово-медичної експертизи була допущена помилка у даті, коли [PERSON] були отримані тілесні ушкоджене внаслідок ДТП «19.01.2023» замість «17.01.2023», проте, зі змісту цього висновку та медичної документації вбачається, що ця помилка є технічною опискою. Відповідач у судовому засіданні, призначеному на 22.01.2024, 29.03.2024 та представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували з підстав, викладених у відзиві. Наполягали на наявності обопільної вини [PERSON] та [PERSON] у ДТП, яка сталася 17.01.2023, незаконності постанови Богодухівського районного суду Харківської області від 05.04.2023 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, необгрунтованості звіту оцінювача ФОП [PERSON] щодо визначення завищеної вартості відновлювального ремонту автомобіля «Lexus RХ 350» [NUMBER] , належного [PERSON] , оскільки вказаний автомобіль був увезений із США вже зі значними пошкодженнями, які не були враховані оцінювачем. Крім того, на думку представника позивача, висновок оцінювача не замінює висновку експерта та не є належним і допустимим доказом у цивільному процесі. Також стверджували про те, що медична документація щодо наявності у [PERSON] тілесних ушкоджень є сфальсифікованою, оскільки на місці ДТП [PERSON] не скаржився на стан здоров`я і не мав видимих тілесних ушкоджень. Крім того, вказували на необґрунтованість заявленої позивачем вартості правової допомоги, яка є завищеною, крім того, надані представником позивача документи (договір, ордер) не є належними доказами на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, оскільки не містять беззаперечних ознак зв`язку вказаного договору з наданням правової допомоги саме у даній справі щодо стягнення збитків, завданих ДТП, що сталася 17.01.2023. Крім того, витрати на лікування та моральна шкода внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень не повинні покладатися на відповідача, а повинні бути компенсовані МТСБУ, які було б належним відповідачем за цими вимогами. З огляду на викладене, просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 24.07.2024, не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до\~п.4\~ч.3\~ст.223\~ЦПК України\~якщо учасник\~справи або\~його представник\~були належним\~чином повідомлені\~про судове\~засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, зазначає наступне. Судом встановлено, що постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 05.04.2023 по справі № 613/177/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.\~124\~КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. Виходячи зі змісту вказаної постанови, [PERSON] у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Просив не призначати йому адміністративне стягнення, пов`язане з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки він працює водієм, і його заробітна плата наразі є єдиним джерелом існування для його родини, в тому числі однорічного сина. Вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення була підтверджена, зокрема, письмовими поясненнями потерпілого [PERSON] від 17.01.2023, який зазначив, що 17.01.2023 їхав на своєму автомобілі LEXUS RX 350 д.н.з. [NUMBER] з м. Богодухів Харківської області до смт. Вільшани Харківської області, та близько 13 год. 10 хв. у с. Крисине Богодухівського району на повороті, поблизу містка, побачив, як йому назустріч рухався з великою швидкістю автомобіль BMWX83 д.н.з. [NUMBER] , після чого на повороті його занесло, він виїхав на смугу руху [PERSON] , останній зреагував та намагався уникнути зіткнення, але автомобіль BMWX83 д.н.з. [NUMBER] зіткнувся з автомобілем [PERSON] , який рухався зі швидкістю близько 50 км/год.; письмовими поясненнями [PERSON] від 17.01.2023, який зазначив, що 17.01.2023 близько 13 год. 10 хв. рухався на автомобілі BMWX83 д.н.з. [NUMBER] з боку с. Максимівка в бік м. Богодухів. На в`їзді в с. Крисине на повороті він з`їхав на узбіччя, внаслідок чого його автомобіль занесло на зустрічну смугу руху та він допустив зіткнення з автомобілем LEXUS RX 350 д.н.з. [NUMBER] , за кермом якого був водій [PERSON] , який рухався йому назустріч. [PERSON] рухався зі швидкістю близько 65 км/год. В результаті ДТП тілесних ушкоджень ніхто не отримав, швидкої допомоги він не потребує; постановою поліцейського серії ЕАР № 6421436 від 17.01.2023, якою накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч.1 ст.126\~КУпАП за порушення п.2.1\~«г» ПДР (відсутність поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів); витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.01.2023 про реєстрацію кримінального провадження № 12023221010000052 за ч. 1 ст.286\~КК України за фактом звернення до приймального відділення КНП «Богодухівська ЦРЛ» за медичною допомогою [PERSON] з тілесними ушкодженнями: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку; тілесні ушкодження отримав в результаті ДТП, що сталася 17.01.2023 на автошляху Харків-Охтирка в с. Крисине Богодухівського району Харківської області;постановою про закриття кримінального провадження № 12023221010000052 за ч.1 ст.\~286\~КК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення злочину. Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень вказана постанова набрала законної сили 15.04.2023. 01.04.2024 вказана постанова Богодухівського районного суду Харківської області від 05.04.2023 була оскаржена [PERSON] до Харківського апеляційного суду. Постановою Харківського апеляційного суду від 17.04.2024 у задоволенні клопотання [PERSON] про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено, апеляційну скаргу на постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 05.04.2023 по справі № 613/177/23 - повернуто [PERSON] .. Відповідно до ч. 4 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Власником автомобіля LEXUS RX 350 д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Як встановлено судом з пояснень представника позивача, договору добровільного страхування вказаного автомобіля (страхування КАСКО) [PERSON] не було укладено. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, станом на дату ДТП 17.01.2023 автомобіль BMWX83 д.н.з. [NUMBER] , не був застрахованим. Згідно зі звітом № 74/2023 від 30.04.2023, складеного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля LEXUS RX 350 д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 17 січня 2023 року, без урахування величини втрати товарної вартості, складає 340036,25 грн., а вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 692455,43 грн., що також підтверджується ремонтною калькуляцією до цього звіту (а.с.15-35). Вказаний звіт складено за заявою [PERSON] про проведення автотоварознавчого дослідження, мета оцінки визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля LEXUS RX 350 д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, без урахування величини втрати товарної вартості. Відповідно до цього звіту середня ринкова ціна автомобіля LEXUS RX 350, який був в експлуатації з 2013 року, складає 824260,00 грн., ринкова вартість автомобіля LEXUS RX 350 д.н.з. [NUMBER] на момент пошкодження складає 791289,60 грн. Пробіг автомобіля згідно показів лічильника одометра не встановлено. Середньорічний нормативний пробіг для КТЗ даного класу 21,9 тис.км., середньорічний фактичний пробіг не встановлено та умовно дорівнює нормативному. Коефіцієнт фізичного зносу автомобіля LEXUS RX 350 д.н.з. [NUMBER] 0,581. Вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу 692455,43 грн.; з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 340036,25 грн. Як пояснив представник позивача у судовому засіданні, [PERSON] після події ДТП звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України та отримав виплату відшкодування у розмірі 160000,00 грн. На час звернення до суду [PERSON] з цим позовом сума невідшкодованих збитків складає 532455,43 грн. (692455,43 грн. 160000,00 грн.)., яку [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на свою користь. Згідно з квитанцією АТ КБ «Приватбанк» № 0.0.2946621921.1 від 13.04.2023 [PERSON] сплачено [PERSON] 4000,00 грн. за послуги з оцінки автомобіля LEXUS RX 350 д.н.з. [NUMBER] (а.с.39), які позивач також просить стягнути з відповідача. Між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування майнової шкоди. Відповідно до частини першої статті 1166\~Цивільного кодексу\~України (далі по тексту - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Згідно зі ст. 1187 ЦК\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ст.\~1188\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Статтею 999\~ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Спеціальним законом, що встановлює обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі по тексту - Закон № 1961). Згідно зі статтею 3\~Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 5\~вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до п. «а» п.41.1 ст.41 Закону №1961-IVМТСБУ за\~рахунок коштів\~фонду захисту\~потерпілих відшкодовує\~шкоду на\~умовах,\~визначених цим\~Законом,\~у разі\~її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. За приписами ч. 1 ст.\~22\~Закону №\~1961 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 29 Закону №\~1961 у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За змістом Закону № 1961, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Так, згідно з п.36.2 ст.36\~Закону № 1961\~страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Як зазначив представник позивача, [PERSON] було отримано відшкодування від МТСБУ в сумі 160000 грн., разом з тим, ця сума є меншою, ніж вартість відновлювального ремонту автомобіля LEXUS RX 350 д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194\~ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1)\~втрати,\~яких особа\~зазнала у\~зв`язку\~зі знищенням\~або пошкодженням\~речі,\~а також\~витрати,\~які особа\~зробила або\~мусить зробити\~для відновлення\~свого порушеного\~права (реальні\~збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст.77ЦПК\~України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною 1,6 ст. 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається зі звіту про оцінку розміру матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу LEXUS RX 350 д.н.з. [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає 692455,43 грн. У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691дс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці. Враховуючи встановлені вище обставини, суд дійшов висновку, що відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля LEXUS RX 350 д.н.з. [NUMBER] та виплаченим МТСБУ відшкодуванням, в межах позовних вимог у розмірі 532455,00 грн., а також витрати, пов`язані з послугою з оцінки розміру матеріального збитку в сумі 4000,00 грн. Суд зауважує, що фактично підставою для заперечень відповідача проти позову [PERSON] є, зокрема, незгода з висновком суду, викладеним у постанові у справі про адміністративне правопорушення, про наявність вини [PERSON] у вчиненні ДТП, що сталася 17.01.2024. Разом з тим, повноваження щодо перегляду постанови Богодухівського районного суду Харківської області з наданням оцінки доказам у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.\~124\~КУпАП має виключно суд апеляційної інстанції, а суд першої інстанції при розгляді цивільної справи такими повноваженнями не наділений. При цьому, як зазначалось вище, відповідач у судовому засіданні визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Судом встановлено, що [PERSON] скористався своїм правом на апеляційне оскарження постанови Богодухівського районного суду Харківської області від 05.04.2023, однак, зробив це після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, подавши апеляційну скаргу 01.04.2024, пославшись на те, що про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо лише при дослідженні письмових доказів у цивільній справі, до цього оригінал постанови йому не вручався. Постановою Харківського апеляційного суду від 17.04.2024 апеляційну скаргу повернуто [PERSON] у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження та не зазначенням поважних причин пропуску цього строку. До 01.04.2024 відповідач апеляційної скарги на постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 05.04.2023 по справі № 613/177/23 не подавав. Враховуючи викладене, відповідач не був позбавлений можливості захистити свої права та довести свою невинуватість у вчиненні ДТП (або вину позивача у його вчиненні), подавши апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. Однак, такою можливістю відповідач не скористався. Об`єктивних причин, які б завадили йому подати апеляційну скаргу до 01.04.2024, відповідач у судовому засіданні назвати не зміг. З огляду на викладене, питання наявності вини [PERSON] у вчиненні ДТП вирішено постановою суду, яка набрала законної сили, а доводи відповідача про незгоду з висновком суду, викладеним у цій постанові, не є підставою для відмови в позові [PERSON] про стягнення відшкодування шкоди, заподіяної ДТП. Щодо доводів представника відповідача про те, що звіт про оцінку колісного транспортного засобу № 74/2023 від 30.04.2023, виконаний ФОП [PERSON] , не є належним доказом розміру заподіяної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до п.34.2-п.34.4 ст.34 Закону №\~1961 протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти. Згідно з пунктом 40.3 ст.40 Закону №\~961 Моторне (транспортне) страхове бюро України має право залучати експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Відповідно до пункту 3 Порядку залучення Моторним (транспортним) страховим бюро України аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 23 лютого 2006 року № 5417, залучення представника Моторного (транспортного) страхового бюро України для визначення причин настання страхових випадків, розміру збитків здійснюється на підставі договору з Моторним (транспортним) страховим бюро України. Згідно з пунктом 41.4. статті 41\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює оплату послуг аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, залучених відповідно до пункту 40.3 статті 40 цього Закону. Статтею 30\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи викладене, можливість використання звіту (висновку) спеціаліста-оцінювача при визначенні розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілому за рахунок коштів МТСБУ, прямо передбачено спеціальним законом - Законом № 1961. Відповідно до вимог статті 7\~Закону України\~«Про оцінку\~майна,\~майнових прав\~та професійну\~оціночну діяльність\~в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Як зазначено у п.1.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (далі по тексту Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів), Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Згідно з п.1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, вказана Методика застосовується з метою, зокрема, для визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ; визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ. Відповідно до п.1.3 Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Згідно з п.4.3 Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження) за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта або інший документ, передбачений законодавством (далі - висновок експерта). Виходячи з викладеного, висновок експерта складається у разі проведення судової автотоварознавчої експертизи, а звіт оцінювача - за результатами проведення оцінки КТЗ, при цьому, як висновок експерта, так і звіт оцінювача складаються на єдиних засадах, визначених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092. При цьому, Закон №\~1961 не вимагає саме подання висновку експертизи для оцінки розміру заподіяного збитку та вартості відновлювального ремонту, у зв`язку з чим суд відхиляє посилання представника відповідача на норми ст.ст. 74, 76, 110\~ЦПК України в обґрунтування твердження про те, що судом може бути взято до уваги в якості доказу лише висновок експерта. Твердження відповідача про те, що оцінювачем не було враховано попередніх пошкоджень автомобіля LEXUS RX 350 д.н.з. [NUMBER] , які він отримав до моменту купівлі [PERSON] , спростовуються фотографіями зазначеного автомобіля з сайту bidfax.info щодо автомобіля LEXUSRX 350 з він-кодом 2Т2ВК1ВА0DC214380 (тобто, спірного автомобіля), які наявні безпосередньо у звіті оцінювача № 74/2023. Крім того, у розділі «Нормативно-правові акти та інформаційні джерела» звіту наявне посилання на Інтернет-сайти з продажу автомобілів та складових частин, що вказує на те, що оцінювачем були взяті до уваги попередні пошкодження автомобіля, і саме з урахуванням цих пошкоджень було визначено ринкову вартість та як наслідок, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля. Відповідно до ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності. За приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 3 ст.\~83\~ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 7 ст.\~81\~ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Вважаючи завищеною визначену оцінювачем вартість відновлювального ремонту автомобіля LEXUSRX 350 д.н.з. [NUMBER] , відповідач не надав суду свого розрахунку завданих збитків, та чітко не зазначив суми, яка, на його думку, об`єктивно відображає фактичну вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля. Згідно з ч. 2 ст. 12, ч. 3 ст. 13\~ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст.\~84\~ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані\~встановлюються такими\~засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3) показаннями свідків. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч. 3 ст. 102 ЦПК України). Слід відмітити, що відповідач, заперечуючи проти заявленої позивачем вартості відновлювального ремонту автомобіля, не скористався правом надати докази на підтвердження реального розміру збитків, або ініціювати проведення судової автотоварознавчої експертизи для визначення фактичної вартості відновлювального ремонту автомобіля LEXUS RX 350 д.н.з. [NUMBER] . Доводи представника відповідача про те, що відповідач позбавлений можливості надати суду висновок експерта, оскільки вказаний автомобіль не перебуває у його розпорядженні, суд відхиляє, оскільки, як зазначалось вище, автотоварознавча експертиза в даному випадку може бути проведена не лише за замовленням учасника справи, а й за ухвалою суду, і в цьому випадку власник автомобіля зобов`язаний надати доступ до автомобіля для проведення експертизи. У ч. 2 ст.\~89\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими твердження відповідача про те, що заявлений позивачем розмір відновлювального ремонту автомобіля LEXUS RX 350 д.н.з. [NUMBER] , який підлягає стягненню з винуватця ДТП, є завищеним, оскільки жодних доказів на підтвердження таких доводів відповідачем не надано. Натомість, наданими позивачем належними та допустимими доказами підтверджується розмір витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля в сумі 692455,43 грн. Посилання представника відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 по справі № 522/1029/18 суд відхиляє, оскільки вона ухвалена у справі за інших фактичних обставин та з іншим правовим регулюванням. Так, за змістом вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду визнала належним та допустимим доказом висновок будівельно-технічного експертного дослідження 18 серпня 2014 року, який було подано до суду саме в якості висновку експерта, оскільки у цьому висновку не було зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Крім того, станом на дату виникнення спірних відносин ЦПК України не передбачав можливості складання висновку за зверненням учасника справи на момент складання вказаного висновку будівельно-технічного експертного дослідження, така можливість була передбачена лише з 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності такими змінами до ЦПК України, в тому числі, ст. 106 цього Кодексу. Натомість, у даному випадку спеціальним законом Законом № 1961 передбачено можливість підтвердження вартості відновлювального ремонту автомобіля та заподіяного збитку саме звітом оцінювача, який подається до суду саме як письмовий доказ. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача реального розміру збитків у розмірі 532455,00 грн., а також витрат, пов`язані з послугою з оцінки розміру матеріального збитку в сумі 4000,00 грн.. Щодо вимог про стягнення матеріальної шкоди, заподіяно позивачу внаслідок спричинення шкоди здоров`ю, у вигляді витрат на лікування, в сумі 7497 грн., суд зазначає наступне. Як зазначалось вище, статтею 22 Закону № 1961 передбачено відшкодування Моторним (транспортним) страховим бюро України витрат, заподіяних здоров`ю потерпілої особи. Так, відповідно до ст. 24 Закону № 1961 у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. На підтвердження витрат на лікування позивачем надано до матеріалів справи копії медичного висновку та консультаційного висновку спеціаліста лікаря медичного центру «Еввіва» від 28.02.2023, згідно з якими у [PERSON] було діагностовано посттравматичний шок внаслідок ДТП від 17.01.2023, забій правої верхньої кінцівки, струс головного мозку, забій шийного відділу хребта (а.с. 41, 42); виписки з медичної карти стаціонарного хворого КНП «Богодухівська ЦРЛ» від 30.01.2023 № 294, відповідно до якої [PERSON] перебував у стаціонарі неврологічного відділення КНП «Богодухівська ЦРЛ» з 19.01.2023 по 30.01.2023 з діагнозом : гостра закрита черепно-мозкова травма (17.01.2023), забій м`яких тканин верхніх та нижніх кінцівок тулуба (а.с. 43); товарних чеків від 19.01.2023, 20.01.2023, 22.01.2023, 23.01.2023, 24.01.20223, оригінали яких були досліджені у судовому засіданні, на придбання препаратів л-лізина есцинат, ті-колін, амбрія, вітацертин, цертамен, ренейро, дексалгін, магнезія, мітра (що відповідає даним розділу «проведене лікування» виписки з медичної карти стаціонарного хворого), шприців, систем для переливання крові, натрія хлорид (а.с. 44-45). Вказані документи підтверджують факт проходження [PERSON] лікування у зв`язку із заподіянням шкоди здоров`ю внаслідок ДТП в сумі 7497,70 грн., проте, відповідачем не надано доказів звернення до МТСБУ за відшкодуванням вказаних витрат, виплата яких саме МТСБУ передбачена безпосередньо Законом № 1961. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для покладення вказаних витрат на відповідача та задоволення позовних вимог у цій частині. Надаючи оцінку позовним вимогам про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок спричинених ушкоджень здоров`ю та внаслідок пошкодження належного позивачу майна, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 1 ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як зазначено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пункт 9 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~4\~від 31.03.1995р.\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд враховує, що внаслідок ДТП, що сталося 17.01.2023, було завдано шкоди здоров`ю позивача, а саме, відповідно до висновку судово-медичного експерта від 23.02.2023 № 12-14/25-БГ/23 та наданих медичних висновків МЦ «Еввіва», виписки з медичної карти стаціонарного хворого у [PERSON] внаслідок ДТП мали місце легкі тілесні ушкодження (закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, забій м`яких тканин верхніх, нижніх кінцівок та тулуба) (а.с.41-47), що само по собі є причиною душевних страждань. Вказані ушкодження здоров`ю потягли необхідність лікування, у т.ч. в стаціонарі протягом 12 днів (з 19 по 30 січня 2023 року), що внесло суттєві зміни у його життєвий уклад та життєві стосунки. Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими доводи представника позивача про заподіяння позивачеві внаслідок ДТП фізичних та моральних страждань, суттєвого порушення його звичного укладу життя протягом певного часу та вказує на наявність підстав для відшкодування моральної шкоди [PERSON] особою, яка її завдала - відповідачем [PERSON] .. Разом з тим, судом взято до уваги, що вказані ушкодження здоров`ю не позбавили позивача можливості вільно пересуватися, не викликали потреби у постійному сторонньому догляді, не потягли необхідності оперативного втручання. Лікування в умовах стаціонару не було надто довготривалим. Враховуючи викладене, виходячи з вимог виваженості, розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 8000 грн. моральної шкоди у зв`язку зі спричиненням шкоди здоров`ю. Крім того, суд враховує, що внаслідок вчиненого [PERSON] адміністративного правопорушення було пошкоджено майно позивача автомобіль LEXUS RX 350 д.н.з. [NUMBER] , що також само по собі є причиною душевних страждань. Вказаний автомобіль є досить коштовним придбанням, що очевидно підсилює душевні страждання позивача. Крім того, на даний час [PERSON] позбавлений можливості відремонтувати вказаний автомобіль та користуватися ним, оскільки сума, необхідна для його відновлювального ремонту, є значною, виплата МТСБУ не покрила вартості ремонту, а відповідачем в добровільному порядку вартість ремонту не відшкодована. Отже, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди позивачу, суд виходить з характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач внаслідок вчинення ДТП, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, суд вважає, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням належного [PERSON] майна в сумі 8000,00 грн. При цьому, судом взято до уваги, що в силу ст.26-1 Закону № 1961 Моторним (транспортним) страховим бюро України потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода відшкодовується лише у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону (у разі її заподіяння шкоди:особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону; у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка"). Отже, у даному випадку позивач позбавлений можливості отримати відшкодування моральної шкоди в інший спосіб, ніж стягнення її з відповідача. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно з\~ч.ч.1,\~3\~ст.133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, 3, 8 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 по справі № 922/1964/21, неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:фіксованого розміру,погодинної оплати. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу представником позивача надано до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги від 11.09.2023, укладеного між адвокатом Красиною С.М. та [PERSON] , акт № 1 про прийняття-передачу наданих послуг від 02.10.2023, ордер серії АХ № 1148617 від 13.09.2023 на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Красиною С.М., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 18.02.2015 (а.с.48-51), додатковий договір № 1 від 10.05.2024 до договору про надання правової допомоги від 11.09.2023. За умовами договору про надання правової допомоги від 11.09.2023 Адвокат зобов`язується представляти інтереси Клієнта в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед третіми особами, а також у судах України загальної юрисдикції та здійснювати професійну діяльність Адвоката згідно з умовами цього договору з усіма правами представника, що передбачені, зокрема, Цивільним процесуальним кодексом України. Пунктами 2.1-2.9 договору передбачено, що Адвокат має право, зокрема: збирати відомості про факти, які можуть бути використані як докази у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах; запитувати і отримувати документи або їх копії від підприємств, установ, організацій, об`єднань, від громадян за їх згодою; представляти права та законні інтереси Клієнта у судах загальної юрисдикції з усіма правами сторони, передбачені ЦПК України, ГПК України, КАС України, КУпАП, КПК України незалежно від його процесуального статусу; надавати правову допомогу та здійснювати захист законних прав та інтересів Клієнта у кримінальних справах на усіх стадіях ведення та розгляду таких справ; виконувати інші дії, передбачені законодавством України в інтересах Клієнта. Гонорар Адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та визначається додатковою угодою. Гонорар Адвоката складає 35000,00 грн. Актом прийняття-передачі наданих послуг № 1 від 02.10.2023 зафіксовано, що адвокат Красина С.М. з 11 вересня 2023 року по 02 жовтня 2023 року надав замовнику [PERSON] юридичні послуги у вигляді складання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної ДТП, відповідно до Договору про надання юридичних послуг від 11.09.2023, а Замовник прийняв юридичні послуги та оплатив їх. Вартість розрахована на підставі погодинного обліку часу, витраченого на надання відповідної послуги, згідно з рішенням Ради адвокатів Харківської області від 21.07.2021 № 13/17, складає не менше 0,25 мінімальної заробітної плати, що станом на 02 жовтня 2023 року складає 6700 грн./0,25 = 1675 грн. Час, витрачений на підготовку та складення позовної заяви з додатками, у необхідній кількості екземплярів, враховуючи аналіз актуальної судової практики та вивчення наданих Клієнтом документів, складає 5 годин. Вартість послуги зі складання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної ДТП, відповідно до Договору від 11.09.2023, складає 8375 грн. (1675 грн. * 5 год.). Згідно з додатковим договором № 1 від 10.05.2023 доповнено Договір про надання правової допомоги від 11.09.2023 пунктом 4.3 в наступній редакції: «4.3. Сторони погодили, що гонорар за надання адвокатських послуг у вигляді правової допомоги за ведення цивільної справи № 613/1681/23 в Богодухівському районному суді Харківської області складається з вже сплаченої Клієнтом суми у розмірі 8375 грн., за підготовку та подання позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди майну та здоров`ю, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 17.01.2023, і безпосередню гонорару Адвоката за участь у судовому розгляді цивільної справи № 613/1681/23 в Богодухівському районному суді Харківської області, у фіксованому розмірі 26625 грн., і який підлягає сплаті Клієнтом Адвокату незалежно від результатів розгляду вказаної цивільної справи в суді першої інстанції, протягом одного календарного місяця з моменту винесення рішення судом першої інстанції». Викладено п.6.3 договору від 11.03.2024 в наступній редакції: «Строк дії договору складає 14 місяців з моменту укладення, тобто до 11 листопада 2024 року». З вказаного договору від 11.09.2023 та додаткового договору № 1 від 10.05.2024 до нього чітко вбачається, що правова допомога [PERSON] адвокатом Красиною С.М. надається з приводу складення та подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної ДТП, що сталася 17.01.2023, а також ведення відповідної цивільної справи у Богодухівському районному суді Харківської області. Ордер на надання правової допомоги від 13.09.2024 серії АХ № 1148617 містить всі відомості, передбачені Положенням про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 122.04.2019 № 41, а отже, вказаний ордер є належним і достатнім підтвердженням правомочності адвоката Красини С.М. на вчинення дій в інтересах клієнта [PERSON] в обсязі, визначеному укладеним між ними договором про надання правової допомоги від 11.09.2023, зокрема, містить підставу його видачі договір про надання правової допомоги від 11.09.2023, та орган, в якому надається правова допомога Богодухівський районний суд Харківської області. Отже, наданими документами у їх сукупності підтверджується вартість послуг на правничу допомогу адвоката, якав підлягає сплаті [PERSON] у зв`язку з поданням позовної заяви та участю адвоката Красини С.М. в розгляді цивільної справи № 613/1681/23. З огляду на зміст наданих документів, суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача про те, що надані документи не підтверджують факту понесення позивачем судових витрат в розмірі 35000 грн. та їх зв`язку з розглядом справи № 613/1681/23. Твердження представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів фактичної сплати адвокату суми в розмірі 35000 грн., не впливають на порядок відшкодування цих судових витрат, оскільки за змістом додаткового договору від 10.05.2023, частина гонорару в сумі 26625 грн. сплачується протягом 1 місяця з дня винесення рішення суду у справі, а за змістом ст.ст.137, 141 ЦПК України відшкодовуються не лише вже понесені витрати, а й ті, що підлягають понесенню. При цьому, суд зауважує, що договір від 11.09.2023 та додатковий договір до нього № 1 від 10.05.2023 передбачають фіксований розмір гонорару 35000 грн., в той же час, з їх змісту можливо встановити, з чого сформована вартість послуг за цим договором підготовка документів, складання та подання позовної заяви, ведення справи у суді. Доказів того, що вказана сума не є співмірною зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг за вказаними договорами, відповідачем та його представником не надано, переконливих доказів на підтвердження цього твердження не наведено. З матеріалів справи вбачається, що адвокатом Красиною С.М. було підписано та подано позовну заяву до суду, безпосередньо взято участь у 5 судових засіданнях, складено відповідь на відзив та письмові пояснення у справі. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в сумі 35000 грн. безпосередньо пов`язані з розглядом даної справи, є обґрунтованими та співмірними зі складністю справи та часом, витраченим адвокатом на надання правничої допомоги, а тому, враховуючи, що позовні вимоги задоволено судом на 94,57%, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату правничої допомоги пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 30099,50 грн. (35000,00 грн. *94,57%). Також з матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 5464,56 грн. згідно з квитанцією АТ КБ «Приватбанк» № 0.0.3195601908.1 від 13.09.2023 (а.с.1). Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 5167,83 грн. (5464,56 грн.*94,57%).

Outcome: partial