Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що ним протягом опалювального сезону з жовтня 2016 року по 2021 рік надавалась теплова енергія за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровано п`ять осіб, у т.ч. відповідачка [PERSON] , на ім`я якої відкрито особистий рахунок № [NUMBER] . Остання щомісячні платежі за надані послуги не здійснювала, внаслідок чого за період з 01.10.2016 року по 30.04.2021 року утворилась заборгованість в сумі 37146 грн. 17 коп. Даний борг було реструктуризовано, шляхом укладення з відповідачкою договору про реструктуризацію заборгованості строком на 36 місяців. Посилаючись на те, що вказана заборгованість в повному обсязі відповідачкою не погашена та станом на 01.04.2024 року становить 26824 грн. 40 коп., позивач просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість, а також у відповідності до ч.2 ст.625 ЦПК України інфляційні витрати в сумі 16896 грн. 24 коп., 3% річних в сумі 4325 грн., а всього стягнути 48065 грн. 64 коп. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.05.2024 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В наданій заяві представник позивача просив розглядати справу без його участі, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачка за неодноразовими викликами до суду не з`явилась, про поважність причин своєї неявки не повідомила, відзиву на позов не надала. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що КП «Теплоенерго» ДМР протягом опалювального сезону з жовтня 2016 року по 2021 рік надавалась теплова енергія за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровано п`ять осіб, у т.ч. відповідачка [PERSON] , на ім`я якої відкрито особистий рахунок № [NUMBER] . Остання щомісячні платежі за надані послуги не здійснювала, внаслідок чого за період з 01.10.2016 року по 30.04.2021 року утворилась заборгованість в сумі 37146 грн. 17 коп. 31.05.2021 року між сторонами було укладено договір про реструктуризацію зазначеної вище заборгованості, відповідно до умов якого відповідачка зобов`язалась погашати наявну заборгованість протягом 36 місяців, у вигляді щомісячних платежів згідно наведеного в договорі графіку. Відповідно до виписки по особистому рахунку № [NUMBER] вбачається, що заборгованість в повному обсязі відповідачкою не погашена та станом на 01.04.2024 року становить 26824 грн. 40 коп. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов?язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.п.5,6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», введеного в дію 01.05.2019 року, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», введеного в дію 01.05.2019 року, встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно ст.9 вказаного вище Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2015 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст.25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов?язання недопустима. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням наведеного, враховуючи, що відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, надані позивачем послуги своєчасно не оплачувала, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.10.2016 року по 01.04.2024 року в сумі 26824 грн. 40 коп. В частині заявлених позивачем вимог стягнення інфляційних витрат та 3% відсотків річних суд враховує, що відповідальність за ч.2 ст.625 ЦК України настає за прострочення виконання грошового зобов`язання. З наданого позивачем до позову розрахунку інфляційних витрат та 3% відсотків річних вбачається, що остання розраховано за період з 01.10.2016 року по 23.02.2022 року, виходячи із суми заборгованості в розмірі 26824 грн. 40 коп., яка утворилась станом на 01.04.2024 року. Поряд з цим, враховуючи, що 31.05.2021 року між сторонами було укладено договір про реструктуризацію заборгованості, відповідного до якого було змінено строки виконання грошового зобов`язання шляхом здійснення щомісячних платежів не пізніше 20 числа слідуючого за розрахунковим, починаючи з червня 2021 року по травень 2024 року, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково та з відповідачки стягнути: -за період червня 2021 року по січень 2022 року включно інфляційні витрати в сумі 551 грн. 06 коп. (8254,65 (заборгованість за період з червня 2021 року по січень 2022 року) х 1,06675745 - 8254,65 коп. = 551,06 коп.); -за період з червня 2021 року по 23.02.2022 року 3% річних в сумі 204 грн. 56 коп. (9286,49 (заборгованість за період з червня 2021 року та станом на 23.02.2022 року) х 3% : 365 х 268 днів прострочки). Таким чином, всього з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 27580 грн. 02 коп., з яких: заборгованість за послуги за період з 01.10.2016 року по 01.04.2024 року в сумі 26824 грн. 40 коп., інфляційні витрати за період з червня 2021 року по січень 2022 року включно в сумі 551 грн. 06 коп., 3% річних за період з червня 2021 року по 23.02.2022 року в сумі 204 грн. 56 коп. В іншій частині в задоволенні позову відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог (57,38% від ціни позову), також слід стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 1737 грн. 47 коп.

Outcome: partial