Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

20.06.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 09.06.2017 року перебуває в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом №89. Від шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . З 22.11.2021 року вони з відповідачем фактично припинили шлюбні відносини, він зібрав свої речі та виїхав до гуртожитку. З того часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет. На утримання неповнолітнього сина позивач надає відповідачу матеріальну допомогу у добровільному порядку, приймає участь у його вихованні, оздоровленні тощо. Причиною припинення шлюбних відносин послужило те, що вони з відповідачем виявилися зовсім різними людьми, у кожного з них своєрідний характер, свої погляди на життя, побут, виховання сина та сімейні цінності, у зв`язку з чим в сім`ї постійно виникали сварки та непорозуміння. Як виявилося, вони мають зовсім різні життєві цінності, прагнення та плани на майбутнє. Протягом тривалого часу, їх шлюб існує лише формально, не відповідає своєму призначенню і волевиявленню та зберігати сім`ю наміру вони не мають, оскільки між ними назавжди втрачені почуття любові та поваги один до одного. На сьогоднішній день, відповідач зустрічається з іншим чоловіком, тож примирення між ними не можливе, і вони дійшли обопільної згоди про необхідність розірвання нашого шлюбу, що можливо зробити лише в судовому порядку, оскільки вони мають неповнолітнього сина. Спору про місце проживання неповнолітнього сина в них немає, позивач не заперечує, щоб дитина проживала разом з відповідачем. Зазначає, що він буде піклуватися про сина, приймати участь у його вихованні, духовному розвитку та матеріально утримувати його, як батько. Спору про розподіл спільно нажитого майна між ними немає, сподівається, що всі питання вони владнають в добровільному порядку. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, та інтересам їх неповнолітнього сина, який є свідками безпідставних сварок і непорозумінь, що негативно відображається на емоційному стані дитини. На підставі викладеного вище просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, а також стягнути половину понесених ним судових витрат на його користь у розмірі 605,60 гривень. У судове засідання позивач не з`явився, однак надав заяву, у якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згоден та просить розглянути справу без його участі. Відповідач також не з`явилася у судове засідання, але надала заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на примирення не згодна та просить розглянути справу без її участі. Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 09.06.2017 року, зареєстрованому Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом №89, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.06.2017 року (а.с. 10). Прізвище після одруження дружина залишила своє « [PERSON] ». Від шлюбних відносин мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №1532 (а.с. 11). Шлюбне життя подружжя не склалося, з 22.11.2021 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї з відповідачем є неможливим. На примирення сторони не згодні. Позивач просить розірвати шлюб, відповідач позовні вимоги визнала повністю. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи позиції сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, так як подальше спільне життя та збереження сім`ї є недоцільним. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (а.с. 13). Оскільки позивачем ставиться питання про відшкодування половини судового збору, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Outcome: approved