Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

ТОВ «Факторинг Партнерс», від імені та в інтересах якого діє директор ТОВ «Факторинг Партнерс» Сердійчук Я.Я., звернулось до суду з позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 555189544239001 (пролонгація) від 16.06.2023 в розмірі 26646,60 грн, суму судового збору у розмірі 3028,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн просять покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] на підставі заявки на пролонгацію від 15.06.2023 до договору позики № 555189544239, підписаної позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, був укладений договір позики № 555189544239001 (пролонгація), відповідно до якого сторони домовились продовжити строк виконання зобов`язання позичальника по погашенню заборгованості за попереднім договором №555189544239 в сумі 12000.00 грн на новий строк. Проте, відповідач\~своїх зобов`язань не виконав, внаслідок чого у\~ [PERSON] утворилась\~заборгованість в загальному розмірі 26646,60 грн.\~ 18.12.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у т.ч. за договором позики,\~що укладений між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та\~ [PERSON] .\~Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Оскільки\~ [PERSON] свої зобов`язання не виконав, а загальний розмір його заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом становить\~26646,60 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 12000,00 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 14646,60 грн. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів. В судовому засіданні представник позивача адвокат Морозова В.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити вимоги викладені в ньому. Вважає, що відзив відповідача не заслуговує на увагу, оскільки є необґрунтованим. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Попередньо надав суду відзив відповідно до змісту якого позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову. Також вказав, що позивачем не доведено понесення витрат на правничу допомогу в сумі 9000 грн. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши відзив відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази приходить до наступного висновку. Встановлено, що 16.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] на підставі заявки на пролонгацію від до договору позики № 555189544239, підписаної позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, був укладений договір позики № 555189544239001 (пролонгація), відповідно до якого сторони домовились продовжити строк виконання зобов`язання позичальника по погашенню заборгованості за попереднім договором №555189544239 в сумі 12000,00 грн на новий строк (а.с. 5-12, 16). Так, у заявці на пролонгацію від 16.06.2023 [PERSON] зазначає, що ознайомлений з умовами пролонгації, а саме: сплатити заборгованість по процентах у сумі 1980,00 грн та суму комісії за пролонгацію 0.00 грн до кінцевої дати сплати та підтвердив намір пролонгувати договір позики №555189544239 від 15.06.2023 на термін 15 днів під 511 %\~річних; просив перерахувати кошти по новому договору позики №555189544239001 в рахунок виконання грошових зобов`язань та погашення поточної заборгованості за діючою позикою №555189544239 від 01.06.2023. Окрім того, разом з підписанням договору № 555189544239001 (пролонгація) [PERSON] підписано графік платежів № 555189544239001-1 (додаток № 1 до Договору позики № 555189544239001 від 16.06.2023) (а. с. 13) та розрахунок вартості кредиту (додаток № 2 до Договору позики № 555189544239001 від 16.06.2023) (а. с. 14 зворот); загальні умови надання грошових коштів у позику (а. с. 18-23). Згідно з п. 13.2 договору № 555189544239001 (пролонгація)\~строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання шляхом проставлення Електронного підпису одноразовим ідентифікатором та перерахування суми кредиту позичальнику та до закінчення строку кредитування. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання. Відповідно до п. 4.3, 4.4 розділу № 4 загальних умов надання грошових коштів у позику\~договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті. Розміщені в особистому кабінеті проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію позикодавця про укладення договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення позикодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається позикодавцем електронним повідомленням (смс-повідомлення) на мобільний телефонний номер (фінансовий номер) позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) (п. 4.3). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником позикодавцю шляхом вводу у спеціально відведене вікно на офіційному сайті позикодавця. Після укладення договір розміщується в особистому кабінеті на сайті позикодавця. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором, яким позичальник скріплює оформлювані у системі документи, є аналогом власноручного підпису позичальника і тягне всі ті самі юридичні наслідки, які виникають внаслідок скріплення документів власноручним підписом. Створені в системі заявки, договори та інші документи в електронному вигляді є оригіналами і мають однакову юридичну силу з документами у паперовому вигляді (п. 4.4). Згідно умов договору позичальник зобов`язаний щоденно заходити до Особистого кабінету з метою ознайомлення із станом поточної заборгованості(за наявності), отримання інформаційних повідомлень передбачених цим Договором чи іншою інформацією, що стосується Договору. Цей договір складений в електронному вигляді та розміщений в особистому кабінеті позичальника на сайті системи за адресою\~www.loany.com.ua. Внесення змін та доповнень до цього договору оформлюється шляхом підписання Сторонами додаткових договорі /угод. Також,\~ [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту від ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» де останній підтвердив:\~отримання та ознайомлення з інформацією про умови надання позики та орієнтовну загальну вартість позики, надані виходячи із обраних умов надання позики; отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за таким договором; отримання інформації про право позикодавця залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, про встановлені законодавством вимоги щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки), про право на звернення до Національного банку України у разі недотримання таких вимог позикодавцем та/або колекторською компанією, а також про право на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої у процесі врегулювання простроченої заборгованості; підтвердив повідомлення про передбачену статтею 182 Кримінального кодексу України відповідальність за незаконне збирання, зберігання, використання, поширення конфіденційної інформації про третіх осіб, персональні дані яких передані мною кредитодавцю. [PERSON] ,\~відповідно до умов договору, підписав вказані документи шляхом електронного підпису з одноразовим ідентифікатором (СМС-код) 6296 (а. с. 16-18). Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Статтею 634 ЦК України\~передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.ч. 1-3\~ст. 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного\~кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 вказаного Закону визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ст. 8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом п.п. 10,11 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно з умовами договору № 555189544239001 вбачається, що сторони договору домовились продовжити строк виконання зобов`язань позичальника по погашенні заборгованості по договору позики № 555189544239 в сумі 1980,00 грн на строк 15 календарних днів під проценти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику та сплатити зазначені проценти. Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Сторони погодили тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання Позичальником умов договору. Відповідно до п. 2.1 договору позика пролонгується на новий строк 15 днів на підставі заявки на пролонгацію та сплати позичальником заборгованості по процентах за користування попередньою позикою в сумі 1980 грн. та оплати у повній сумі процентів за пролонгацію 0,00 грн. не пізніше 15.06.2023. Відповідно до п. 2.4. договору позика позичальнику надається шляхом погашення позикодавцем заборгованості за раніше укладеним договором позики та проведення відповідних бухгалтерських проводок в системі з одночасним формуванням за позичальником заборгованості за цим договором, в розмірі що дорівнює не погашеній заборгованості за попереднім договором позики. Датою надання позики при проведенні пролонгацїї/реструктуризації за раніше укладеним договором позики є дата проведення позикодавцем відповідних бухгалтерських проводок в системі, направлених на погашення попередньої заборгованості за раніш укладеним договором позики з одночасним формуванням\~за позичальником заборгованості за цим договором в розмірі що дорівнює не погашеній заборгованості за попереднім договором позики. Відповідно до п. 3.1. договору укладенням цього Договору сторони домовились про відкриття позичальнику кредитної лінії у межах якої кредитодавець надає позивальнику кредит з лімітом у розмірі 12000 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та сплатити йому проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Пунктами 3.8. договору встановлено порядок нарахування процентів. Виходячи з довідки по договору позики №\~555189544239001 від 16.06.2023 (а. с. 23-24)\~ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» взяті на себе зобов`язання виконало у повному обсязі, проте, відповідач свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів та нарахованих процентів не виконав. Згідно зі ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення, від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно з ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд приходить до висновку, що правовідносини, які склалися між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Окрім того, підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення її з умовами кредитування, що підтверджено постановами Верховного Суду від 23.12.2019 року у справі №572/1169/17, від 12.02.2020 року у справі №382/327/18. Судом встановлено, що в період дії кредитного договору № 555189544239001 [PERSON] свої зобов`язання порушив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у сумі\~26646,60\~грн, яка складається з: 12000,00 грн - заборгованості за кредитом; 14646,60 грн заборгованості за відсотками. Обґрунтовуючи суми заборгованості за кредитним договором позивачем надано суду розрахунок заборгованості (а. с. 25), який на думку суду відповідає матеріалам справи та може бути взятий за основу розрахунку суми боргу. За змістом договору № 555189544239001 ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою. Встановлено, що\~18.12.2023 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права грошової вимоги до боржників за договорами позики (а. с. 26-28). Відповідно до п.п.2.1-2.3 договору факторингу № 18/12-2023\~клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 113 637 981,90 гривень (сто тринадцять мільйонів шістсот тридцять сім тисяч дев`ятсот вісімдесят гривень 90 копійок), а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. Відповідно до умов цього договору фактор набуває права, на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від боржників, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані фактором суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. З моменту відступлення (передачі) фактору прав вимоги, фактор є таким, що замінив клієнта у правовідносинах з боржниками, що існують на дату відступлення (передачі) прав вимоги та мають відношення до прав вимоги. До фактора переходять права клієнта у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів, за прострочення виконання грошового зобов`язання (відповідно до статті 625 ЦК України) за договорами позики (кредитними договорами) (в тому числі за періоди що передували відступленню прав вимоги, якщо такі нарахування не були здійснені клієнтом) за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов договорів позики (кредитних договорів). Згідно з положеннями п.п. 6.1-6.2\~договору факторингу № 18/12-2023 клієнт відступає, а фактор приймає право вимоги. Реєстр боржників в електронному вигляді (додаток № 1) передається фактору за актом приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді (додаток № 2) не пізніше наступного робочого дня після здійснення повного фінансування на користь клієнта відповідно до розділу 7. Реєстр боржників в паперовому вигляді (додаток № 3) передається фактору за актом приймання-передавання реєстру боржників в паперовому вигляді (додаток № 4) не пізніше наступного робочого дня після здійснення повного фінансування на користь клієнта відповідно до розділу 7. Право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту' підписання сторонами акту приймання-передавання реєстру боржників в паперовому вигляді (додаток №4) який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. З моменту переходу до фактора права вимоги, відповідно до умов п.6.1 цього договору, всі гарантії, надані боржниками щодо погашення їх грошових зобов`язань перед клієнтом (у разі наявності), стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Перехід права вимоги також підтверджується: копією додаткової угоди № 1 до\~договору факторингу № 18/12-2023 від 21.12.2023 року; актом приймання передавання реєстру боржників в паперовому вигляді за договором факторингу№ 18/12-2023 від 21.12.2023 року;\~копією платіжної інструкції № 793 від 27.12.2023 року за яким ТОВ «Факторинг Партнерс здійснив перерахування грошових коштів у сумі 1100000,00 грн згідно договору\~факторингу № 18/12-2023 від 21.12.2023 року\~; копією реєстру боржників до договору\~факторингу № 18/12-2023 від 21.12.2023 року;\~копією витягу до договору\~факторингу № 18/12-2023 від 21.12.2023 року\~(а.с. 26-31). Таким чином, ТОВ\~«Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача за відповідним кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~статтею 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1\~ст. 516 Цивільного кодексу України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1077-1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як передбачено ч. 1\~ст.1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. З огляду на те, що\~відповідач\~не надала суду заперечення, що він не розуміє зміст Умов та правил надання банківських послуг, або не ознайомлена саме з тими умовами що долучені позивачем до матеріалів справи, тому суд при заочному розгляді справи вважає доведеним, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань не виконав. Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 555189544239001 від 16.06.2023\~в сумі\~26646,60\~грн, яка складається з: 12000,00 грн - заборгованості за кредитом; 14646,60 грн заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Встановлено, що між ТОВ\~«Факторинг Партнерс»\~та\~Адвокатським Об`єднанням «Лігал Ассістанс»\~укладено договір\~№ 15-02/2024 від 15 лютого 2024 року про надання правової допомоги (а. с. 38-39). Також, на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем суду надано:\~прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» затвердженого Рішенням Загальних зборів № 01-11/2023 від 01.11.2023 (а. с. 39 зворот-40); заявку на надання юридичної допомоги № 88 від 02.04.2024 (а. с. 41); витяг з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 09.04.2024 (а. с. 42); платіжну інструкцією від 16.04.2024 щодо сплати АО «Лігал Ассістанс» коштів за надання правової допомоги згідно договору № 15-02/2024 від 15.02.2024 року (а. с. 40 зворот). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. У відзиві відповідачем не спростовано та не доведено не співмірність заявленого до відшкодування розміру витрат на правовому допомогу. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що витрати пов`язані з оплатою правової допомоги у розмірі 9 000,00 грн підлягають задоволенню. Відповідно до платіжної інструкції № 422780232 від 26 квітня 2024 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн (а. с. 1). Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved