Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

21.12.2023 адвокат Шавров Ігор Ігорович звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з цивільним позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості та стягнення аліментів 1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позиція позивача. 12.12.2011 суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Смаглієм М. В. винесено рішення, яким розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що був зареєстрований 05.07.2008 у відділі актів реєстрації цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №53; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 27.10.2011 року до 15.01.2013 року; стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2011 року до 15.01.2028 року. Проте починаючи з 24 лютого 2022 року змінилися життєві обставини, тому донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] вирішили, та фактично почали, проживати разом із батьком (Позивачем) у країні [PERSON] , по-перше для власної ж безпеки. Діти знаходиться на повному утриманні батька та саме Заявник забезпечує достатній рівень для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку сина і доньки. Тому такі обставини звільняють Позивача від обов`язку сплачувати аліменти. У зв`язку з тим, що діти починаючи з 24 лютого 2022 року проживають з батьком, ця обставина має істотне значення у розумінні ч. 2 ст. 197 СК України і є підставою для звільнення від заборгованості зі сплати аліментів за цей період. Так як станом на день подання заяви, із [PERSON] виконавча служба продовжує щомісяця стягувати аліменти на дітей, що і так перебувають на його утриманні. При ухваленні рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2011 року [PERSON] мала право на отримання аліментів від [PERSON] , оскільки на той час діти проживали разом з нею. Разом з тим, на теперішній час син та донька проживають з батьком, діти перебувають на його утриманні і вихованні. Оскільки, син та донька проживають з батьком та перебувають на його утриманні з 24 лютого 2023 року, то звільнення Позивача від заборгованості за аліментами саме з цієї дати відповідатиме інтересам дітей. Відтак просить суд припинити з 24 лютого 2022 року стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] , на користь [PERSON] , які стягуються на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2011 року у справі №2- 5021/11; звільнити [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] , на користь користь [PERSON] з 24 лютого 2022 року, які стягуються на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2011 року у справі №2-5021/11; стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.02.2022 року до 15.01.2028 року; стягнути з [PERSON] судові витрати пов`язані зі сплатою. У судове засідання позивач, представник позивача не прибув. Позиція відповідача. Відповідач правом подання відзиву не скористалася, у судове засідання також не прибула. 2. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 22.12.2023 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя Боярський О.О./ залишено позовну заяву без руху у зв`язку з несплатою судового збору. 29.12.2023 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків з доданою до неї квитанцією про сплату судового збору. 01.01.2024 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя Боярський О.О./ у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду з викликом сторін. Згідно розпорядження щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи №278 від 23.02.2024 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа 495/13881/23 передана на розгляд судді Братків І.І. 27.02.2024 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя Братків І. І./ цивільну справу прийнято до свого провадження. Від представника позивача адвоката Шаврова І. І. надійшла заяви про розгляд справи без участі представника позивача (а.с. 54). Відповідно до частини третьої статті 128\~ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно із частиною п`ятою\~статті 128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. За здійсненим судом запитом щодо реєстрації місця проживання особи відповідача встановлено, що [PERSON] з 14.02.2014 зареєстрована в [ADDRESS] , куди і направлялись судові повістки. До суду неодноразово повертались конверти невручені адресату. Моментом вручення судової повістки вважається:\~день вручення судової повістки під розписку; день проставляння в поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку або відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання або перебування особи, про яку повідомлено суд; день проставляння в поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку або відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання або перебування особи, які зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо така особа не повідомила суду іншої адреси. Вказане кореспондується\~з Постановами\~ВСУ від 22 квітня 2020 року справа № 522/19433/17, від 12 лютого 2019 року справа № 906/142/18. Таким чином, беззаперечним є належне повідомлення сторони відповідача судом. Відповідно до частини першої та другої\~статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Як визначено частиною четвертою\~статті 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач, належно повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не прибуває на виклики у судові засідання, про причини неявки суду не відомі; правом подачі відзиву не скористався; позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи здійснювати у заочному порядку на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 3. Фактичні обставини встановлені судом. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Новокапланівською сільською радою Арцизького району Одеської області [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2011 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що був зареєстрований 05.07.2008 у відділі актів реєстрації цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №53; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 27.10.2011 року до 15.01.2013 року; стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2011 року до 15.01.2028 року. Відповідно до посвідки на проживання [PERSON] [INFO] №I17615065, виданої Поліцейським управлінням м. Тренто 19.04.2022 року, та посвідки на проживання [PERSON] , [INFO] №I17615064, виданої Поліцейським управлінням м. Тренто 19.04.2022 року, а також посвідки на проживання [PERSON] [INFO] №I17615066, виданої Поліцейським управлінням м. Тренто, з 19.04.2022 року, зазначені особи проживають разом з батьком втрьох на території країни Італія. Одностороннім актом про прийняття засвідчена передача ключів від помешкання, придатного для користування спальним місцем, яке розташоване у [ADDRESS] , в якості користувача та будь-яких членів родини серед яких є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із копії закордонного паспорта [PERSON] [NUMBER] останній разом з дітьми перетнув кордон України в сторону виїзду 09.03.2024. 4. Позиція суду та її нормативно-правове обґрунтування. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до статті 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа №711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь в її вихованні. Окрім того як зазначено в постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі №596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати заборгованості), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 Сімейного кодексу України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. Висновки щодо застосування указаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі №477/1165/20, від 3 лютого 2021 року в справі №125/2525/18, від 26 грудня 2019 року в справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року в справі №760/32225/18, від 27 лютого 2019 року в справі №307/1186/17. Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] покликався на ту обставину, що з лютого 2022 року його діти переїхали жити до батька в іншу країну Італію, знаходиться на його утриманні, а тому обов`язку сплачувати відповідачу аліменти на утримання неповнолітніх дітей у нього не має. При дослідженні матеріалів справи в їх сукупності судом об`єктивно встановлено, що дійсно неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] не проживають з матір`ю, [PERSON] , на користь якої було присуджено стягувати аліменти з позивача - батька дітей, а проживає зі своїм батьком [PERSON] . Факт спільного проживання із батьком підтверджується письмовими доказами, поданими позивачем у цивільній справі. Відтак, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, судову практику, що склалася при вирішенні аналогічних справ, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, які стягуються на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2011 року у справі №2- 5021/11. Разом з тим, суд вважає безпідставним твердження позивача про необхідність припинення стягнення з нього аліментів з 24.02.2022, оскільки з наданих стороною позивача доказів вбачається виїзд закордон 09.03.2022. Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів є обґрунтованими - судом із матеріалів справи встановлено які реально права порушені, ким саме, в який спосіб і які конкретно несприятливі наслідки спричинило для позивача це порушення; а також мету пред`явлення позову позивачем як захист (відновлення) його прав і законних інтересів, оскільки лише при обраному ним способі захисту можливо відновити (захистити) його права саме у спірних правовідносинах про припинення стягнення аліментів, разом з тим, підлягають задоволенню починаючи з 09.03.2024. Окрім того, позивачем при поданні позову до суду також заявлено вимогу про звільнення його від сплати заборгованості по аліментах, накопиченої за період спільного проживання із дітьми, про що позивачем надано суду достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеної вимоги, а тому позивача [PERSON] слід звільнити від нарахованої заборгованості по аліментах, оскільки в цей період діти фактично проживала із батьком, котрий дійсно ніс усі витрати на них, а відповідач не брала достатню та основну участь в матеріальному забезпеченні дітей через віддаленість від місця проживання матері, а також через відсутність даних у цій цивільній справі про те, що саме вона брала участь у вихованні та утриманні дітей. Відтак, суд дійшов переконання, що необхідно позивача звільнити від сплати заборгованості за аліментами, нарахованої на виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2011 року у справі №2- 5021/11 із врахуванням попереднього висновку суду про перетин кордону 09.03.2022. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей, які, за твердженням позивача, з 24 лютого 2022 року проживають з ним, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Оскільки позивач заявив вимогу про стягнення на його користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей саме в частці від заробітку і вибір способу стягнення належить тому з батьків, з ким проживає дитина, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти у частці від доходу відповідача, як про це заявлено позивачем. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги закону, обов`язок відповідача утримувати своїх неповнолітніх дітей, відсутність на утриманні відповідача інших осіб, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. Враховуючи викладене, суд знаходить підстави для задоволення позовних вимог у у означеній вище частині. 5. Розподіл судових витрат. Порядок виконання Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у виді сплаченого судового збору на підставі ухвали про залишення позовної заяви без руху від 22.12.2024 в сумі 1073 грн. 60 коп. Згідно з п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Враховуючи викладене, з відповідача відповідно до п. 1 ч. 2\~ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» \~підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211, 20 грн на користь держави. Крім того,\~на підставі\~ст.\~264\~ЦПК України,\~під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує\~чи є\~підстави допустити\~негайне виконання\~судового рішення,\~а відповідно\~до ст.\~430\~ЦПК України\~суд допускає\~негайне виконання\~рішень у\~справах про\~стягнення аліментів\~-\~у межах\~суми платежу\~за один\~місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: partial