Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Пасажирська компанія» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді. В обґрунтування позову зазначив, що наказом № 1441/ос від 24.09.2019 р. позивача було призначено на посаду начальника виробничого підрозділу пасажирське депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія «АТ «Укрзалізниця». Наказом в.о. директора філії «Пасажирська компанія» № 355/ос від 03.07.2023 р. на підставі ст. 3 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» з метою ліквідації наслідків бойових дій на території виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця з 03.07.2023 р. та на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, позивача було переведено на посаду начальника дільниці виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» та ознайомлено з посадовою інструкцією начальника виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця. Вважає вищезазначений наказ таким, що не відповідає вимогам законодавства та підлягає скасуванню, оскільки 03.07.2023 р. позивача було ознайомлено з наказом про переведення та посадовою інструкцією начальника виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця. Згоди на переведення [PERSON] не надавав. Тобто, позивача було ознайомлено з наказом про переведення вже в день, коли умови настали, чим порушено норму ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Крім того, позивача, всупереч вимогам ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», переведено на роботу в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії, згоду на переведення останній не надавав. Позивача було ознайомлено з посадовою інструкцією начальника Харківської вагонної дільниці без роз`яснення в чому саме полягає його роль у ліквідації наслідків бойових дій на території виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця, який об`єм робіт має бути виконаний, в чому саме полягають та без обґрунтування необхідності переведення саме позивача. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд визнати притоправним та скасувати наказ № 355/ос від 03.07.2023 року про переведення [PERSON] на посаду начальника виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» та поновити його на посаді начальника виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця». Ухвалою суду від 23.10.23 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з повідомленням сторін. 09.11.2023 року представником відповідача подано відзив на позов, в якому зазначено, що з метою якісної організації роботи щодо безумовної ліквідації наслідків бойових дій на території ПКВЧ-7, для безпеки руху поїздів, дорожнього руху та охорони праці працівників підрозділу і т.д. було погоджено кандидатуру [PERSON] на переведення на підставі ст. 3 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» начальника депо виробничого підрозділу Пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна філії. 03.07.2023 р. позивачу було запропоновано перевестися на підставі ст. 3 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на посаду начальника дільниці виробничого Харківського вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» та ознайомлено з наказом № 355/ос від 03.07.2023 р., який підписаний ним без зауважень та заперечень, що підтверджує згоду позивача на таке переведення, його терміни та умови. [PERSON] , ознайомившись з вищевказаним наказом, цього ж дня ознайомився і з посадовою інструкцією начальника вагонної дільниці № 416 від 18.05.2023 р. та підписав її вже як начальник ПКВЧ-7, також не вказавши жодного заперечення або зауваження щодо її виконання, тим самим погодився з виконуваною ним роботою на посаді начальника дільниці виробничого Харківська вагонна дільниця. Повідомення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці в день запровадження таких умов не порушує положення ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а отже дії відповідача є правомірними. Положення ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які регулюють діякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Позивач самостійно погодився з умовами та встановленням саме такого терміну дії його переведення, який передбачений наказаом № 355/ос від 03.07.2023 р. та яким тимчасово були внесені зміни до трудового договору. Наявність підписів сторін на договорі, за загальним правилом, презюмує їх згоду на дотримання та виконання його положень. Робоче місце позивача встановлене за адресою: [ADDRESS] , а тому обставина, що до складу виробничого підрозділу входить Куп`янська дільниця, розташована у м. Куп`янськ, не є доказом того, що позивача було переведено працювати на територію активних бойових дій. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на обставини, викладені у відзиві та поясненнях. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають\~ задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідно до наказу директора філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» Міняйло М.Б. № 874/ос від 23.09.2019 року, [PERSON] призначено з 24.09.2019 р. на вакантну посаду начальника депо виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» з посадовим окладом згідно штатного розпису за переведенням з виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Запоріжжя-1 філії «Пасажирська компанія» АТ Укрзалізниця. Згідно із наказом (розпорядженням) заступника начальника депо виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна Апалькова С.О. № 1441/ос від 24.09.2019 р. про прийняття на роботу, [PERSON] прийнято на роботу з 24.09.2019 р. на підставі наказу директора філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» від 23.09.2019 року № 874/ос, по переведенню з виробничого підрозділу «Пасажирське вагонне депо Запоріжжя-1» філії «Пасажирська компанія» АТ Укрзалізниця. Відповідно до протоколу робочої зустрічі при в.о. директора філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» № ПКК-11/од від 20.06.2023 р., зокрема, постановлено на підставі ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», перевести начальника депо виробничого підрозділу Пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна філії Сидоренка С.В. на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування на посаду начальника дільниці виробничого Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця», з оплатою праці за викону роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою, та визначити йому робоче місце за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська, 199. Згідно із наказом в.о. директора філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» Перцовського О. № 355/ос від 03.07.2023 року, на підставі ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», переведено 03.07.2023 начальника депо виробничого підрозділу Пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна філії Сидоренка С.В., на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, на посаду начальника дільниці виробничого Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця», з оплатою праці за викону роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою, та визначено йому робоче місце за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська, 199. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю, передбачені статтями 43-46 Конституції України. Разом з тим, відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і триває на даний час. Згідно з пунктом 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Статтею 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що цей Закон визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України\~«Про державну службу»,\~«Про службу в органах місцевого самоврядування», інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом. Відповідно до п.п. 5 п.1 статті 6 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Згідно із Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» главу XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: «Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». З огляду на вищевикладене положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем. Частина третя статті 32 КЗпП України (в редакції, що діяла до запровадження воєнного стану) визначала, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Стаття 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначала, що у період дії воєнного стану норми частини третьої статті 32 Кодексу законів про працю України та інших законів України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються. Разом з тим, відповідно до положень ст.3 Закону України\~«Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», зазначено, що у\~період дії воєнного стану роботодавець\~має право перевести працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди\~(крім переведення на роботу в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії), якщо така робота не протипоказана працівникові за станом здоров`я,\~лише для відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей, з оплатою праці за виконану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою. У період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов. З аналізу ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» слідує, що під час дії воєнного стану, для здійснення переведення з ініціативи роботодавця без згоди працівника мають бути дотримані наступні умови: 1) переведення здійснюється виключно для виконання робіт, спрямованих на відвернення або ліквідацію наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей; 2) переведення не здійснюється в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії (для переведення в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії необхідна згода працівника); 3) оплата праці за виконану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою. Законодавство про працю не визначає перелік обставин, що становлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей, задля переведення працівника на іншу роботу без його згоди, роботодавець самостійно оцінює обставини та добирає аргументи, що мали місце на конкретному підприємстві, в установі, організації. Аналіз змісту посадової інструкції начальника виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця (начальника вагонної дільниці) філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» свідчить, що зазначена посада належить до розділу класифікації професій «Керівники», метою діяльності якого є задоволення потреб держави, юридичних і фізичних осіб у перевезенні пасажирів при безумовному забезпеченні безпеки руху та належного сервісного обслуговування пасажирів, утримання рухомого складу відповідно до встановлених норм. Основним завданням є забезпечення керівництва та управління діяльністю виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця Філії. Переведення позивача на посаду начальника дільниці виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» було ініційоване на підставі протоколу зустрічі при в.о. директора філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» від 20.06.2023 року, під час якої, зокрема, по третьому питанню порядку денного, слухали: Л. Гриценко заступника директора з управління персоналом філії, яка повідомила, про наступне: враховуючи, що ліквідація наслідків бойових дій, з метою збереження життя та здоров`я, працівників вагонної дільниці, людей, які проживають в даному регіоні та людей, які користуються послугами із залізничних перевезень є однією з пріоритетних цілей та враховуючи обставин, що на даний час в Україні спостерігається кадровий дефіцит щодо професій керівницького складу з досвідом роботи в галузі пасажирських перевезень залізничним транспортом, запропоновано здійснити кадрові зміни, шляхом переведення працівника у спосіб, врегульований ст. 3 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Суд зазначає, що переведення, для відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей, не може здійснюватися лише щодо одного працівника, а має стосуватись усіх працівників підприємства чи структурного підрозділу; організаційні зміни на підприємстві не повинні стосуватись трудової функції працівника, тобто роботи за певною спеціальністю, кваліфікацією, посадою, обумовлені трудовим договором. Так, фактичною причиною переведення позивача на іншу посаду був кадровий дефіцит щодо професій керівницького складу з досвідом роботи в галузі пасажирських перевезень залізничним транспортом, що суперечить нормі статті 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Водночас, посилання на ст.3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» в наказі № 355/ос від 03.07.2023 р. про переведення позивача є безпідставним, оскільки у даному випадку не встановлено обставин, які б свідчили, що переведення [PERSON] на іншу посаду було пов`язано та відповідає саме меті відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей. Таким чином, не встановлено підстав передбачених ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які б допускали можливість переведення [PERSON] на іншу посаду без його згоди. Посилання представника відповідача на надання [PERSON] такої згоди шляхом підписання спірного наказу, суд відхиляє, оскільки саме лише проставлення підпису про ознайомлення з наказом не свідчить про згоду позивача на таке переведення, а належних доказів (зокрема письмових), які б підтверджували згоду позивачата на таку обставину, матеріали справи не містять. Зокрема і сам представник відповідача вказала, що згоди у позивача на таке переведення не відбирали. Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів повідомлення позивача про зміну істотних умов праці до запровадження таких умов, а саме до 03.07.2023 року. У статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати наказ № 355/ос від 03.07.2023 року, [PERSON] поновити на посаді начальника виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця». Згідно із ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких підстав, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору за позовні вимоги про поновлення на роботі, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. На підставі п. 4 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на роботі.

Outcome: approved