Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ТОВ «Закарпаттяенергозбут» про стягнення заборгованості за електричну енергію, вироблену за зеленим тарифом. Позов мотивований тим, що 01 січня 2019 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» (по умовах договору - Постачальник універсальних послуг) та [PERSON] (по умовах договору - Споживач) було укладено два Договори про купівлю-продаж електроенергії за «зеленим» тарифом Приватними домогосподарствами №120100147, місце знаходження: [ADDRESS]. Вказано, що договір є типовим та ідентичним за договірними зобов?язаннями. Відповідно до умов п. 1.1. вказаного Договору, Споживач бере на себе зобов?язання продавати Постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання Приватного домогосподарства, величина встановленої потужності становить: з енергії сонячного випромінювання 10,0 кВТ*год; з енергії вітру 0,0 кВт*год, але не більше потужності, дозволеної до споживання за договором про приєднання та параметри якості якої відповідають державним стандартам, а Постачальник універсальних послуг бере на себе зобов?язання купувати у Споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленими НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії Приватним домогосподарством, в строки, передбачені цим Договором. Відповідно до умов Договору Постачальник універсальних послуг зобов?язаний: - здійснювати отримання та обробку даних вузла обліку Споживача, отриманих від Постачальника послуг комерційного обліку та/або Оператора системи; - надавати Споживачу оформлені платіжні документи (п. 2.2 Договору). Споживач має право: - отримання плати за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об?єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, за «зеленим» тарифом, відпущеної Постачальнику універсальних послуг в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії Приватним домогосподарством; - відшкодування згідно із чинним законодавством збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав; - оплату неустойки (пені) у разі прострочення платежів за отриману Постачальником універсальних послуг електричну енергію відповідно до умов та порядку оплати, визначених цим Договором; - здійснення контролю за правильністю оформлення Постачальником універсальних послуг платіжних документів (п. 2.3 Договору). Пункт 4.1 Розділ 4 Договору (Умови та порядок оплати) передбачає що розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється Постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Згідно п. 4.2. Договору, - Постачальник універсальних послуг повинен перераховувати кошти для оплати проданої Споживачем електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання та/або з енергії вітру генеруючою установкою Приватного домогосподарства, на поточний рахунок Споживача відповідно до заяви-повідомлення. Відповідно до п. 4.6. Договору, Постачальник універсальних послуг щомісяця на основі отриманих показів засобу вимірювальної техніки не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, надсилає Споживачу в електронній формі на електронну адресу [INFO] «Звіт про покази засобу вимірювальної техніки, обсяги та напрямки перетоків прийнятої-переданої електричної енергії», (додаток №1 до Договору), що є підставою для проведення розрахунків зі Споживачем. Покази засобу вимірювальної техніки фіксуються в Акті прийому-передачі товару (електричної енергії, далі Акт) (додаток 2 до Договору), який складається в двох примірниках та підписується Споживачем і Постачальником універсальних послуг. За необхідності до Акту додається роздруківка з пам?яті засобу вимірювальної техніки про обсяги та напрямки перетоків електричної енергії за відповідний розрахунковий період. У п. 4.10 Договору передбачено, що у разі несплати обсягу придбаної електричної енергії до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, Постачальник універсальних послуг зобов`язаний сплатити Споживачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а у п. 4.11 Договорів, Сторони погодились, що Постачальник універсальних послуг виступає податковим агентом відносно Споживача, а тому зобов?язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір із суми вартості електричної енергії, придбаної у Споживача по договору. За умовми Договору Постачальник універсальних послуг несе відповідальність за прострочення оплати за придбану електричну енергію; порушення прав Споживача (п. 5.1 Договру). Договори набирають чинності з 01.01.2019 року та діють протягом дії договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №120100147, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Закарпаттяенергозбут» (п. 6.1 Договору). В актах купівлі-продажу електроенергії між ТОВ «Закарпаттяенергозбут» та [PERSON] , (щодо вказаних Приватних домогосподарств) визначено обсяг та вартість електроенергії, виробленої з альтернативних джерел енергії генеруючими електроустановками приватного домогосподарства, що перевищує місячне споживання електроенергії та підлягає оплаті «зеленим» тарифом. Акти, що є предметом даного позову, підписані сторонами без заперечень та зауважень. Позивач зазначає, що належно виконав умови укладеного Договору про купівлю-продаж енергії за «зеленим» тарифом за договором №120100147, а відповідач систематично порушує умови Договору, тобто не здійснює або ж здійснює невчасно надання передбаченої інформації, передбаченої п. 2.2, не дотримується п. 2.3, не здійснює оплату за придбану електроенергію за «зеленим» тарифом, користуючись умовами військового стану декларує відсутність будь-якої відповідальності за свої неправомірні дії через «обставини непереборної сили», які за умовами Договору - п. 5.2, слід доводити. Зауважує, що відповідач беззаперечно визнає суми до сплати перед позивачем, оскільки відповідач утримав з позивача податок на доходи фізичних осіб та військовий збір із суми вартості електричної енергії, яка зафіксована у акті купівлі-продажу. Виходячи з наведеного, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 12.07.2024, просить суд стягнути з відповідача залишок заборгованості у розмірі 30 083,21 грн., інфляційні нарахування у сумі 1 909,99 грн. та 3% у розмірі 1 632,65 грн., а також 10 000 грн. витрат на правову допомогу адвоката. Не погоджуючись з позовним вимогами, представником відповідача 05.07.2024 року через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву. У поданому відзиві зазначено, що відповідач повністю не визнає позовні вимоги, вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Також зазначено, що відповідач визнає та підтверджує, що між ТОВ «Закарпаттяенергозбут» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом №120100147 від 01.01.2019 року. Вказано, що [PERSON] є стороною договору, що укладається на ринку електричної енергії на підставі ЗУ «Про ринок електричної енергії» (ПРРЕЕ) та відповідно є повноцінним учасником (суб`єктом) ринку електричної енергії, яки згідно договору продає електричну енергію вироблену його власними генеруючими установками приватного домогосподарства, отримує дохід та сплачує податки. Зауважує, що постачальник універсальних послуг ТОВ «Закарпаттяенергозбут» відповідно до Постанови №396 від 26.04.2022 та в період дії такої зобов`язаний був забезпечити мінімальний гарантований розмір оплати, а отже вимога позивача про стягнення всієї суми та нарахуванням на всю суму штрафних санкцій є безпідставною та необґрунтованою. Далі, згідно абзацу 2 п. 2 Постнови НКРЕКП №153 віл 30.01.2023 встановлено постачальникам електричної енергії, що виконують функцію постачальника універсальних послуг забезпечити повну оплату вартості електричної енергії, виробленої генеруючи ми установками приватних домогосподарств в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, купленої ПУП за «зеленим тарифом» у 2022 році. Тому, остаточна та повна оплата за придбану електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств понад власне споживання за 2022 рік здійснюється згідно Постанови №153 від 30.01.2023 протягом 2023 за відповідні періоди, за умови повної оплати оператором системи передачі постачальнику універсальних послуг вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії за 2022 рік. Отже, строк для оплати Товариством за Договором №120100147 від 01.01.2019 за розрахункові періоди червень - грудень 2022 згідно Постанови НКРЕКПП №153 від 30.01.2023 ще не настав, а вимога про сплату заборгованості необґрунтована та безпідставна. Додатково зазначила, що позивачем не аргументовано нарахування штрафних санкцій та заявлені витрати на правову допомогу. У зв`язку з наведеним, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Також в матеріалах справи міститься заява представника відповідача з проханням про розподіл судових витрат після постановлення судового рішення та стягнення з позивача 30 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 28.05.2024 клопотання представника ТОВ «Закарпаттяенергозбут» Пеняк І.В. про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору залишено без задоволення. Вказаною ухвалою також відмовлено у задоволенні клопотання представника ТОВ «Закарпаттяенергозбут» Пеняк І.В. про об`єднання справ в одне провадження. Ухвалою суду від 28.05.2024 закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» про стягнення заборгованості, та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явився та в матеріалах справи міститься його заява, а також заява представника [PERSON] , згідно якої вони просять задолити позов та розглянути справу без їх участі. Представник ТОВ «Закарпаттяенергозбут» також не скористалася правом на участь у судовому засіданні та в матеріалах справи міститься її заява, згідно якої просить проводити розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи з урахуванням поданих стороною відповідача заяв та заперечень. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01 січня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» (Постачальник універсальних послуг) та [PERSON] (Споживач) було укладено Договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом Приватним домогосподарством №120100147, місце знаходження: В.Березнянський район, с. Стужиця, буд. 238. Вказаний договір підписаний сторонами та скріплені печаткою ТОВ «Закарпаттяенергозбут». Відповідно до п. 1.1. вищевказаного Договору, Споживач ( [PERSON] ) бере на себе зобов`язання продавати Постачальнику універсальних послуг (ТОВ «Закарпаттяенергозбут») електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, величина встановленої потужності становить: з енергії сонячного випромінювання 10,0 кВТ*год., але не більше потужності, дозволеної до споживання за договором про приєднання та параметри якості якої відповідають державним стандартам, а Постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у Споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленими НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії Приватним домогосподарством, в строки, передбачені цим Договором. Пункт 2.2. Договору передбачає обов`язки Постачальника універсальних послуг: здійснювати отримання та обробку даних вузла обліку Споживача, отриманих від Постачальника послуг комерційного обліку та/або Оператора системи; надавати Споживачу оформлені платіжні документи. Пункт 2.3. Договору передбачає права Споживача: отримання плати за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, за «зеленим» тарифом, відпущеної постачальнику універсальних послуг в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії Приватним домогосподарством; відшкодування згідно із чинним законодавством збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав; оплату неустойки (пені) у разі прострочення платежів за отриману Постачальником універсальних послуг електричну енергію відповідно до умов та порядку оплати, визначених цим Договором; здійснення контролю за правильністю оформлення постачальником універсальних послуг платіжних документів. Пункт 4.1 Розділ 4 Договору (Умови та порядок оплати) передбачає, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється Постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Постачальник універсальних послуг повинен перераховувати кошти для оплати проданої Споживачем електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючою установкою Приватного домогосподарства, на поточний рахунок Споживача відповідно до заяви-повідомлення. (п. 4.2. Договору). «Зелений» тариф встановлено до 1 січня 2030 року (п. 4.5. Договору). Постачальник універсальних послуг щомісяця на основі отриманих показів засобу вимірювальної техніки не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, надсилає Споживачу в електронній формі на електронну адресу [INFO] «Звіт про покази засобу вимірювальної техніки, обсяги та напрямки перетоків прийнятої-переданої електричної енергії», (додаток №1 до Договору), що є підставою для проведення розрахунків з Споживачем. Покази засобу вимірювальної техніки фіксуються в Акті прийому-передачі товару (електричної енергії) (додаток 2 до Договору), який складається в двох примірниках та підписується Споживачем і Постачальником універсальних послуг. За необхідності до акта додається роздруківка з пам`яті засобу вимірювальної техніки про обсяги та напрямки перетоків електричної енергії за відповідний розрахунковий період. (п. 4.6. Договору). Постачальник універсальних послуг несе відповідальність за прострочення оплати за придбану електричну енергію, порушення прав Споживача (п. 5.1. Договору). Договір набирає чинності з 01.01.2019 року та діє протягом дії договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 120100147, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Закарпаттяенергозбут» (п. 6.1. Договору). До позову додано Звіти про покази засобу вимірювальної техніки, обсяги та напрямки перетоків прийнятої-переданої електричної енергії, які було зафіксовано представником ТОВ «Закарпаттяенергозбут», де споживачем вказано [PERSON] , за січень - листопад 2022, та січень - квітень 2023 по особовому рахунку № [NUMBER] , якими було зафіксовано покази. Також у доданих актах купівлі-продажу електроенергії між ТОВ «Закарпаттяенергозбут» та [PERSON] визначено обсяг та вартість електроенергії, виробленої з альтернативних джерел енергії генеруючими електроустановками приватного домогосподарства, що перевищує місячне споживання електричної енергії електроенергії та підлягає оплаті за «зеленим» тарифом, Однак, ТОВ «Закарпаттяенергозбут», як постачальником універсальних послуг, не сплачено [PERSON] усієї суми за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, за «зеленим» тарифом, відпущеної постачальнику універсальних послуг в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як встановлено судом, у даній справі права та обов`язки сторін виникли на підставі договору №120100147 від 01.01.2019 року, який за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу електричної енергії. Вказаний договір укладений належним чином, підписаний повноважними особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним та не розірваний. А тому, відповідно до презумпції правомірності правочину, укладений договір є обов`язковим для виконання його сторонами, а його невиконання породжує негативні юридичні наслідки для сторони, яка ухиляється від належного виконання такого. Спірні правовідносини врегульовані як загальними положеннями ЦК України, так і нормами спеціального Закону України "Про ринок електричної енергії" та низкою підзаконних нормативних актів. Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення боргу за продану електричну енергію. Статтею 2 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що правову основу функціонування ринку електричної енергії становлять Конституція України, цей Закон, закони України, серед яких зазначено Закон України «Про альтернативні джерела енергії». Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема: 1) правилами ринку, які, в тому числі, визначають правила функціонування балансуючого ринку та ринку допоміжних послуг; 2) правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку; 3) кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу; 4) кодексом комерційного обліку; 5) правилами роздрібного ринку; 6) іншими нормативно-правовими актами. Правила роздрібного ринку затверджуються Регулятором. Регулятором є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (пункт 72 частини 1 статті 1 цього Закону). Згідно зі статтею 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії» «зелений» тариф встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики, у тому числі на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), генеруючих установках приватних домогосподарств, споживачів, у тому числі енергетичних кооперативів, з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями). За частиною першою статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» приватні домогосподарства здійснюють продаж виробленої електричної енергії за «зеленим» тарифом постачальнику універсальних послуг. Відповідно до вимог пункту 4 частини п`ятої статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує величину, визначену для відповідних категорій генеруючих установок приватних домогосподарств відповідно до частини двадцять третьої статті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії», за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, та у кожному розрахунковому періоді здійснювати пріоритетну оплату її вартості. За ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Відповідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено: одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач за вказаний у позовній заяві період часу продав відповідачу електроенергію, вироблену з альтернативних джерел енергії генеруючими електроустановками приватного домогосподарства, яка прийнята останнім без заперечень та зауважень, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії. Також встановлено, що Постачальником було сплачено Споживачеві за вказаний період не повну вартість придбаної електричної енергії. Згідно з позицією Верховного Суду, котра закріплена у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №754/17518/15-ц, у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати КЦС від 23.01.2019 року №355/385/19. Як встановлено судом, зобов`язання за вказаним вище договором виконано не в повному обсязі. Обсяг виробленої позивачем і переданої відповідачу електроенергії, а також наявність боргу відповідачем належним чином не заперечуються. Крім цього, даний факт підтверджено актами приймання-передачі товару і договорами про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом. Виходячи з підписаних сторонами Актів купівлі-продажу електроенергії, аналізуючи виписку з банківського рахунку Позивача, де відображена сума сплачених грошових коштів Відповідачем за придбану електричну енергію, суд вважає доведеним позивачем факт наявності заборгованості відповідача за отриману електроенергію, яка згідно з останньою заявою про зменшення позовних вимог становить 30 083,21 грн. Більше того, відповідач у заяві про закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу від 10.11.2023 року визнав існування заборгованості перед позивачем, а саме здійснив часткову оплату суми основного боргу у розмірі 54 194,62 грн. Окрім того, укладений між сторонами договір передбачає, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Оскільки позивач дійсно продавав відповідачу електричну енергію на підставі договору №120100147, однак такі послуги відповідачем не були своєчасно оплачені, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат згідно розрахунку, наданому у заяві про зменшення позовних вимог від 12.07.2024. Відповідно до вимог частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Щодо посилань відповідача на невиконання ПрАТ «НЕК «Укренерго» фінансових зобов`язань перед відповідачем, як на підставу невиконання останнім зобов`язань перед позивачем, то такі суд вважає недоведеними, оскільки згідно зі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. З наведеного, кредитор не має нести негативні наслідки відносин боржника з його контрагентами. Крім того, вступаючи у договірні відносини, боржник несе ризики можливої відсутності на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, та відсутності у нього необхідних коштів. Таким чином, посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини не приймається судом до уваги, оскільки невиконання ПрАТ «НЕК «Укренерго» укладеного з відповідачем договору не є підставою для невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем за відповідним договором, у тому числі в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 21.06.2022 у справі №910/9905/21 та у постанові КГС від 06.12.2022 року у справі №910/14453/21. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень та такі не знайшли свого спростування доводами сторони відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача частину сплаченого ним судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (1 073,6 грн.). Також суд залишає без задоволення подане представником відповідача клопотання про розподіл судових витрат після постановлення судового рішення від 12.10.2023. Крім того, відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). З оглянутих Договоур №04/01 про надання правової допомоги від 05.04.2023, Акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 23.05.2023 та виписки по рахунку судом встановлено, що позивач надав представнику за надані послуги 10 000 гривень. З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку, що позивачем обґрунтовано належними доказами заявлену суму витрат на правову допомогу, тому така вимога підлягає до задоволення.

Outcome: approved