Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

Позивачка до суду з вищевказаним позовом та просить зобов`язати АТ «СМНВО» нарахувати та сплатити відносно неї єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на заробітну плату за період з вересня 2019 року по березень 2020 року. В обґрунтування позову зазначає, що з 19.06.1995 до 03.04.2020 була звільнена та переведена до АТ «СМНВО-Інжиніринг». Однак, відповідачем у встановлені чинним законодавством України строки не сплачені податки за період з вересня 2019 року по березень 2020 року, у зв`язку з чим звертається до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 10.04.2024 позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, слухання справи призначено на 10:00 04.06.2024, без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов. Протокольною ухвалою суду від 04.06.2024 слухання справи відкладено на 10:00 29.07.2024 для повторного повідомлення учасників справи. Позивачка та її представник, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи та розгляду справи з викликом учасників від них не надходило. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи та розгляду справи з викликом учасників від них не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач з 20.06.1995 по 30.04.2020 перебувала у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7-9). В лютому 2024 позивач отримав довідку за формо ОК-5, з метою оформлення пенсії, однак у зв`язку з не нарахуванням відповідачем ЄСВ за період з вересня 2019 року по березень 2020 року, позивачу не було зараховано зазначений період у страховий стаж роботи. Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхування за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій. Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяли раніше; кошти, сплачені на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону (ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в ст.14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій ст. 12 цього Закону (ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Ч. 1 ст. 14 зазначеного Закону передбачено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці - підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами). Згідно ч.1 ст.4 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» роботодавці є платниками єдиного внеску, а п.1 ч.1 ст.7 цього Закону передбачено, що для платників, зазначених у п. 1 (крім абз. 7) ч. 1 ст. 4 цього Закону єдиний внесок нараховується на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок. Згідно ст. 11 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій. Згідно ч.1 ст.11 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхові кошти, акумульовані на централізованих рахунках податкових органів, автоматично перераховуються не пізніше наступного операційного дня після їх зарахування на централізовані рахунки Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, на рахунки Накопичувального пенсійного фонду (далі - Накопичувальний фонд), а у випадках, передбачених законом, - недержавних пенсійних фондів відповідно до визначених законом пропорцій. Згідно ч. 8 ст. 9 У «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Зважаючи на те, що відповідач не виконав вимог положень законодавства, що призвело до порушення права позивача, зокрема, щодо нарахування його страхового стажу, його вимога щодо зобов`язання відповідача нарахувати та сплатити нарахування на заробітну плату єдиний соціальний внесок за період з вересня 2019\~року по\~березень 2020\~року підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 12-13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог ч.2 ст.229 ЦПК України, докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Статтею 83 ЦПК України передбачено, що позивач … повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються… Тому докази не надані сторонами суду першої інстанції не можуть в подальшому подаватись судам інших інстанцій і такі докази не можуть бути покладені в основу їхніх рішень. Суд розглянув справу у межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України. З установлених судом обставин, суд дійшов висновку, що права позивача порушенні АТ «СМНВО» шляхом невиплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на заробітну плату. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18липня 2006 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме по конкретним обставинам справі, які мають правове значення для вирішення спору. Отже, вирішуючи позов у межах заявлених вимог суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання нарахувати та сплатити єдиний внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на заробітну плату підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: approved