Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Романцов М.В., звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить з урахуванням уточнень стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на дитину в сумі 238 224,44 гривень. В подальшому, протягом розгляду справи подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог. В остаточні редакції позовних вимог просила стягнути з відповідача неустойку(пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 207124,44 гривень. В обґрунтування позову зазначила, що з [PERSON] перебували у шлюбі з 12 серпня 2006 року, однак 16.12.2008 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2009 року у справі № 2-2296/2009 було стягнуто щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , починаючи з 25 грудня 2008 року і до повноліття дитини. 07.07.2017 року позивач одружилась з [PERSON] , в зв`язку з чим змінила своє прізвище на [PERSON] . 26 березня 2009 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист № 2-2296 з виконання вказаного рішення. Соборним відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрите виконавче провадження № [NUMBER]. Відповідно до розрахунку заборгованості від 12.06.2024 року заборгованість по сплаті аліментів станом на 30.05.2024 рік становить 207124,44 гривень. Відповідно до розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, та викладений у позовній заяві, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів складає 2620771,80 гривень. Посилаючись на вимоги ст. 196 СК України просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 207124,44 гривень. Ухвалою суду від 01 вересня 2023 року відкрито провадження по даній цивільній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 22.01.2024 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] - адвокат Летучий В.І. надав суду заяву, в якій зазначив, що підтримує розрахунок Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 12.06.2024 року за яким заборгованість [PERSON] складає 202 705 гривень 15 копійок, які просив стягнути з відповідача на користь позивача, розгляд справи просив провести без його участі та без участі позивача. Відповідач [PERSON] надав суду заяву з проханням відмовити в задоволенні позову, розгляд справи просив провести в його відсутність. Також 24.07.2024 року надав до суду відзив в якому в обґрунтування своїх заперечень зазначив, що він не ухилявся від покладеного на нього обов`язку щодо утримання своєї доньки, кожного місяця перераховував аліменти, хоча і не в повному обсязі, оскільки він не працював і не працює в силу хвороби (психопатичних розладів). Довідкою від 10.04.2024 року №2906 підтверджується його перебування в «Дніпропетровській багатопрофільній клінічній лікарні з надання психіатричної допомоги», з якої вбачається, що з 07.08.2010 по 02.09.2010, з 28.10.2010 по 01.12.2010, з 11.02.2011, з 28.03.2013 по 17.05.2013, з 22.10.2014 по 20.11.2014, з 06.09.2016 по 18.10.2016. Ліки, які йому призначались у якості підтримуючої терапії - є дорогими, їх допомагають йому купувати його батьки. В силу своєї хвороби він не може працевлаштуватись, він не приховував розмір свого заробітку, оскільки не мав роботи, не приховував місцезнаходження з метою запобігання сплати аліментів, не вчиняв дій, що свідчать про його намір ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання дитини. В нього не було доходу, з якого він би міг сплачувати визначену судом частку, тому в нього виникла заборгованість, проте не через її навмисні винні дії. Відтак, жодної вини и умислу у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за спірний період немає, а отже і підстав для стягнення з неустойки (пені) теж немає. Розрахунок, який зробив представник позивача не відповідає дійсності, оскільки останнім розраховано пеню з червня 2019 року по квітень 2024 на повну суму аліментів, яка підлягає стягненню без врахування сплачених грошових коштів щомісяця за вищезазначений період. Ним також отримано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 30.05.2024 року від 12.06.2024 року, виданий державним виконавцем Мельник Л.Л., з якого вбачається, що сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на квітень 2024 року становить 202 705,15 гривень. Зважаючи на вищевикладене просив відмовити в задоволенні позову. Представник позивача [PERSON] - адвокат Летучий В.І. надав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що у вказаних епікризах з історії хвороби підкреслюється, що порушень соціального функціонування, зокрема працездатності, у відповідача не має, а також зауважено, що психотичний розлад відповідача був викликаний саме зловживанням останнім алкоголем, у зв`язку з чим для лікування таких розладів було рекомендовано, зокрема, вести тверезий спосіб життя. Також зауважує, що у жодному з документів, наданих відповідачем, не зазначено,що останній не може працювати, що його робота має бути з особливими умовами, що він повністю та частково втратив працездатність тощо. Вважає, що позовні вимоги з урахуванням уточнених позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд розглянув справу без участі учасників справи. Вивчивши матеріали справи суд дійшов наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі з 12 серпня 2006 року. 16 грудня 2008 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2009 року у справі № 2-2296/2009 було стягнуто щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , починаючи з 25 грудня 2008 року і до повноліття дитини. За ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини [PERSON] та проживання її з матір`ю встановлені рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2009 року у справі № 2-2296/2009,тому не доказуються. 26 березня 2009 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист № 2-2296 з виконання вказаного рішення. Соборним відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрите виконавче провадження № [NUMBER]. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 12.06.2024 року ВП [NUMBER], з яким погодились сторони, сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] станом на 30.05.2024 рік становить 202 705,15 гривень. Розмір заборгованості по сплаті аліментів визначений державним виконавцем в судовому порядку відповідачем не оскаржено. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину. Згідно з ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Верховний Суд у складі Великої Палати у Постанові від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц зазначив, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Позивачем в остаточній редакції позовної заяви, з урахуванням розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, здійснено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, відповідно до якого нарахований розмір пені становить 2620771,80 гривень. З даним розрахунок суд погоджується, оскільки він відповідає вище зазначеному розрахунку, викладеному у постанові ВС №572/1762/15-ц від 25.04.2018. Щодо наявності чи відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментах, суд зазначає наступне. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Згідно зі статтею 196 СК України, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України). Системне тлумачення вказаних норм дає підстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статі 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Оскільки Сімейним кодексом України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається, застосуванню підлягають норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував рішення суду про стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання їх доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти сплачував нерегулярно, допускав несвоєчасне виконання обов`язку зі сплати аліментів, про що він не заперечував. При цьому доказів невчасного виконання рішення суду із причин, що об`єктивно від нього не залежали, відповідачем не надано. Так, довідкою від 10.04.2024 року №2906,на яку відповідач посилається як на поважну причини несплати ним аліментів, підтверджується перебування [PERSON] в «Дніпропетровській багатопрофільній клінічній лікарні з надання психіатричної допомоги», з 07.08.2010 по 02.09.2010, з 28.10.2010 по 01.12.2010, з 11.02.2011, з 28.03.2013 по 17.05.2013, з 22.10.2014 по 20.11.2014, з 06.09.2016 по 18.10.2016. Проте пеня нарахована позивачем за період з січня 2018 по квітень 2024 року, доказів неможливості сплати аліментів за цей період матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано, тому суд при вирішення спору по суті відхиляє ствердження відповідача щодо відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Епікризу з історії хвороби №7765/10 КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» №2907/6 від 10.04.2024, діагноз [PERSON] зазначений як: розлад адаптації, короткочасна депресивна реакція F43.20, соціальне функціонування по категорії працездатність не порушено. Доводи відповідача про відсутність у нього доходів також не є обставиною, що підтверджує відсутність вини відповідача у несплаті аліментів на дитину, оскільки відповідач є працездатною особою та зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. У зв`язку із наведеним суд вважає, що наведені відповідачем обставини не вказують на відсутність його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, а тому у суду є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пеню) за прострочення сплати аліментів. Щодо розміру пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів, яка підлягає до стягнення суд зазначає наступне. Як зазначалося вище, судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку пені на заборгованість по аліментам, яка у період з січня 2018 по квітень 2024 становить 2 620 771,80 гривень. Контррозрахунку, який би спростував визначення такого розміру пені, відповідачем не надано. Оскільки у суду не виникло сумніву, щодо правильності визначення позивачем розміру пені, тому суд приймає такий розрахунок пені до уваги при вирішенні спору по суті, не зазначаючи деталізацію такого розрахунку у змісті даного рішення. Разом з тим, відповідно до положення ч.1 ст. 196 СК України, максимальний розмір неустойки обмежується 100% розміром заборгованості по аліментам. У постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 вказано, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості на яку вона нараховується. Оскільки розмір пені становить 2 620 771,80 гривень, що перевищує розмір заборгованості на яку вона нараховується, тому розмір пені за прострочення сплати аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 202 705,15 гривень(розмір заборгованості по сплаті аліментів). Відповідно до ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Вивчивши матеріали справи, враховуючи позицію представника позивача, відповідача, а також відсутність у відповідача постійного місця роботи, що безперечно впливає на його матеріальний стан, щомісячної часткової сплати аліментів на користь позивача останнім, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування у даній справі положень ч. 2 ст. 196 СК України та зменшення розміру неустойки за несплату аліментів на 40%, що складає 116 601 гривень 35 копійки, що за остаточним розрахунком розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача, складає у розмірі 121 623 гривень 09 копійки. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими і їх необхідно задовольнити шляхом стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 121 623 гривень 09 копійки. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст. 141 ЦПК України позивач звільнений від сплати судового збору, а тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073, 60 гривень.

Outcome: partial