Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

Представник позивача Столітній М.М. у січні 2024 року звернувся до суду із указаним позовом, який мотивував тим, що 17.04.2021 між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та [PERSON] був укладений електронний договір № 4011682 про надання споживчого кредиту відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 10000,00 грн на строк 30 днів (до 17.05.2021) з умовою сплати 1,90% на день. ТОВ «АВЕТУС Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит у розмірі 10000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 17.05.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора у розмірі нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 1700,00 грн, у зв`язку із чим відбулося продовження строку кредиту ще не 30 днів (до 16.06.2021) за стандартною процентною ставкою 1,90% у день. У подальшому, 14.06.2021, 15.07.2021 та 19.08.2021 відповідач здійснював оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів та відповідно строк кредиту щоразу продовжувався ще на 30 днів. 18.09.2021 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору у зв`язку із чим строк кредитного договору було автопролонговано та строк користування кредитом продовжено на 90 календарних днів. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював. 25.05.2022 між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу №25-05/2022, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС Україна» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право вимоги до відповідача за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС Україна» повідомило відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу електронної пошти dimlapko@gmail.com, зазначену при укладенні кредитного договору. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена і становить 32800,00 грн, яка складається з тіла кредиту в розмірі 10000,00 грн та нарахованих процентів у розмірі 22800,00 грн. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання позивачем були нараховані інфляційні втрати у розмірі 10200,80 грн та 3% річних у розмірі 2027,31 грн. Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ФІНТРАСТ УКРАЇНА» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 32800,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 10200,80 грн, 3% річних у розмірі 2027,31 грн, а також сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. Ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області Щербаченко М.В. від 19.01.2024 було відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судовий розгляд. 15.02.2024 представником відповідача [PERSON] були подані письмові пояснення, у яких останній просив позовні вимоги задовольнити частково. Зокрема представник відповідача зазначив, що повідомлення про автопролонгацію кредитного договору строком на 90 днів відповідач не отримував, а також не отримував жодних повідомлень про відступлення права грошової вимоги та про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Під час нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних не було враховано перехідні положення ЦК України та здійснено нарахування за період з 24.02.2022. Розмір інфляційних втрат має складати 958,02 грн, а 3% річних - 183,32 грн. Також представник вказав, що заявлений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн не відповідає ступеню складності справи, витраченим адвокатом часом на виконання робіт та обсягом наданих послуг. Позов є типовим, а тому час на його підготовку є незначним. Тому представник відповідача просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу. 22.02.2024 представник позивача Столітній М.М. подав відповідь на письмові пояснення представника відповідача, у якій виклав аналогічні обставини з тими, які зазначені в позовній заяві та просив задовольнити позов у повному обсязі. Ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області Огієнка О.О. від 08.04.2024 прийнято справу до свого провадження та розгляд справи розпочато спочатку за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10.06.2024 представник позивача Столітній М.М. подав заяву про зменшення розміру позовних вимог та просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ФІНТРАСТ УКРАЇНА» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 32800,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 857,06 грн, 3% річних у розмірі 180,62 грн, а також сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву в якій зазначив, що просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача до початку розгляду справи по суті подав заяву про визнання позову та просить справу розглянути без участі сторони відповідача. Також представник відповідача просить зменшити розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу до 2500 грн. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що 17.04.2021 між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та [PERSON] був укладений договір № 4011682 про надання споживчого кредиту відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 грн строком на 30 днів (до 17.05.2021) з умовою сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,90% за день. Також сторони погодили, що в разі наявності заборгованості за кредитом станом на дату закінчення строку кредиту, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль. Такий кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Зазначений договір був укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідним електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст. 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 25.05.2022 між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу №25-05/2022, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС Україна» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 4011682 на суму 32800,00 грн, з яких: 10000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22800,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС Україна» повідомило відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу електронної пошти [INFO] , зазначену при укладенні кредитного договору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, враховуючи досліджені судом докази, а також установлені обставини та положення зазначених вище норм права, суд вважає доведеним, що ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору, що був укладений 17.04.2021 між [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС Україна». Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Частиною першою ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Всупереч умов кредитного договору відповідач не виконав свої зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на момент відступлення прав вимоги складала 32800,00 грн, з яких: 10000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22800,00 грн - сума заборгованості за відсотками Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості по кредитному договору ні на рахунки ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ФІНТРАСТ УКРАЇНА», ні на рахунки первісного кредитора. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача, викладеного в заяві про зменшення позовних вимог, інфляційні витрати від несвоєчасно виконаного відповідачем зобов`язання щодо повернення кредиту за період складають 857,06 грн, а 3% річних становить 180,62 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем заявленого до нього позову, не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимоги позивача, як нового кредитора про стягнення заборгованості, а також інфляційних втрат та 3% річних підлягають задоволенню повністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,41 грн. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, суд вважає за необхідне повернути позивачу із державного бюджету 50% сплаченого судового збору, що становить 1211,20 грн, так як відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а інші 50% судового збору, що становить 1211,20 грн, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн суд враховує таке. Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023; ордер на надання правової допомоги від 09.01.2024; звіт про надання правової допомоги від 09.01.2024; рахунок на оплату по замовленню № 1833/09/01 від 09.01.2024; платіжну інструкцію №2628 від 08.01.2024 про перерахування позивачем адвокату Столітньому М.М. коштів за надання правової допомоги в розмірі 10000,00 грн. Указані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 10000,00 грн. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Дослідивши надані представником позивача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу та враховуючи доводи представника відповідачки щодо необґрунтованості таких витрат, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке. Згідно рахунку на оплату замовлення, до складу витрат на професійну правничу допомогу адвоката включені наступні послуги: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви, на що витрачено 3 години, а вартість роботи склала 3000 грн; складання позовної заяви, на що витрачено 5 годин, а вартість роботи склала 5000 грн; подання до суду позовної заяви, на що витрачено 2 години, а вартість роботи склала 2000 грн. Суд вважає, що вартість послуг адвоката зі складання позовної заяви є завищеною, оскільки позовна заява є незначною за обсягом, тому її складання, враховуючи професійну підготовку адвоката, який є фахівцем у галузі права, не може становити стільки тривалий час. Крім того, враховуючи, що позовна заява була надіслана через систему «Електронний суд», суд вважає явно завищеною вартість послуги адвоката з подання до суду позовної заяви. Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, з урахуванням висловлених представником відповідача заперечень щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до суми 4000,00 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved