Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни № 33843від 22 грудня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості в розмірі 6761,32 грн. 18 липня 2024 року від представник позивача - адвоката Степанова О.Л. надійшлазаява про ухвалення додаткового рішення. В мотивування поданої заяви зазначив, що позивачем 08 травня 2024 року укладено договір про надання правової допомоги № 112/05-24 відповідно до якого, адвокат Степанов О.Л. надавав позивачу правову допомогу з ведення вищезазначеної справи в суді. За надання юридичних послуг позивач сплатила гонорар в розмірі 5000,00 грн. До закінчення розгляду справи по суті, 15 липня 2024 року представник подавав до суду відповідну заяву про намір клопотати про стягнення судових витрат після ухвалення судового рішення. З цих підстав просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду 18 липня 2024 року заяву передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31 липня 2024 року прийнято заяву до розгляду і призначене розгляд на 07 серпня 2024 року. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином. Представник відповідача до суду не з`явився. В заяві про визнання позовних вимог предстанвик подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Суд, дослідивши заяву, докази надані в її обгрунтування, письмові матеріали справи, дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни № 33843від 22 грудня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості в розмірі 6761,32 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс протии Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» протиУкраїни», заява № 19336/04). Вищевказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковійпостановівід 24.01.2019 у справі № 922/15944/17. Яка на підставі положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України має ураховуватися судом при застосуванні відповідних норм. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатськудіяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторонни або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України). На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано довідку-розрахунок гонорару адвоката Степанова О.Л. від 15 липня 2024 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 112/05-24 від 08 травня 2024 року, відповідно до яких сума гонорару за надані послуги становить 5000,00 грн, яка сплачена позивачем. Верховний Суд дотримується позиції (постанови КГС ВС від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17, від 30.07.2019 у справі № 902/519/18), що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених вимогами процессуального законодавства. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. До прийняття рішення у справі, 04 липня 2024 року від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якому просить зменшити розмір таких витрат з 5000,00 грн. до 3000,00 грн через визнання заявлених позовних вимог. В обґрунтування поданого клопотання посилається на те, що зазначена справа відноситься до не складних, спірні правовідносини не передбачають виконання та дослідження великої кількості нормативно-правової бази та значного обсягу роботи адвоката. В свою чергу, відповідач визнав позов і не заперечував проти його задоволення. Враховуючи категорію справи, яка не відноситься до категорії складних, обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність,

Outcome: partial