Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог 07.03.2024 позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в загальному розмірі в сумі 128880,45 грн. В обґрунтування вимог вказано, що згідно рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 18.02.2010 з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка посилається на те, що аліменти на утримання сина сплачувались відповідачем не в повному обсязі, в тому числі, не здійснювалось відрахування аліментів з його грошового забезпечення, як військовослужбовця, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів. Станом на 01.02.2024 згідно довідки державного виконавця борг по сплаті аліментів становить 128880,45 грн. За період з січня 2020 по 01.02.2024 згідно проведеного розрахунку пеня нарахована в розмірі 352440,09 грн, а тому на підставі ст. 196 СК України позивачка просить стягнути на її користь неустойку в розмірі 100 % заборгованості по аліментах в сумі 128 880, 45 грн. ІІ. Процедура і позиції сторін Ухвалою суду від 25.03.2024 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. 24.04.2024 представник відповідача - адвокат Касянчук С.В. направив відзив на позовну заяву, в якому вказав, що відповідач позовні вимоги не визнає (а.с. 47-51). Зазначив, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась з незалежних від [PERSON] причин, вини відповідача у її виникненні не має. Адвокат вказує, що відповідач отримує пенсію, з якої добровільно сплачує аліменти, з 2023 року перебував на службі в Збройних Силах України, проте в період з моменту відкриття виконавчого провадження до 22.01.2024, по день направлення постанови про звернення стягнення на доходи боржника, державним виконавцем не було вчинено належних та вчасних дій, спрямованих на виконання рішення суду. На думку представника відповідача заборгованість по аліментах виникла не з вини [PERSON] , а у зв`язку з неналежним вчиненням державним виконавцем, на виконанні в якого перебуває виконавчий лист про стягнення аліментів, дій спрямованих на встановлення місця проходження служби відповідачем та направлення постанови про звернення стягнення на заробітну плату до військової частини. Враховуючи відсутність вини в діях [PERSON] позовні вимоги задоволенню не підлягають. Ухвалою суду від 23.05.2024, яка постановлена судом без виходу до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання, залучено до участі в справі в якості третьої особи Коростишівський ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ); витребувано з Коростишівського ВДВС належним чином засвідчені копії з матеріалів виконавчого провадження №17944161 з примусового виконання виконавчого листа №2-164, виданого 18.02.2010 Коростишівським районним судом Житомирської області, яке було відкрито 05.03.2010 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] ; визнано обов`язковою явку державного виконавця в судове засідання для надання пояснень (а.с. 68). 14.06.2024 [PERSON] направила відповідь на відзив (а.с. 74-77), в якій вказала, що наведені у відзиві на позов обставини не відповідають дійсності. Згідно матеріалів виконавчого провадження аліменти з пенсії відповідача стягуються в примусовому порядку, а відтак твердження адвоката Касянчука С. щодо сплати аліментів на утримання сина в добровільному порядку є неправдивими. Заперечувала щодо відсутності вини [PERSON] у виникненні заборгованості по сплаті аліментів. Зауважила, що прямим обов`язком боржника відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є повідомлення державного виконавця, зокрема, про зміну місця роботи. В свою чергу, державним виконавцем своєчасно направлялись запити для встановлення місця проходження служби [PERSON] , після його встановлення направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату відповідача. [PERSON] наполягала, що саме бездіяльність відповідача, яка полягала в приховуванні заробітку, який підлягає врахуванню при стягненні аліментів, та неповідомлення про зміну місця роботи, призвели до виникнення заборгованості. Позивачка вказує, що на даний час відповідач заборгованість по аліментах не сплатив, аліменти на утримання сина стягуються лише з суми отриманої пенсії, що свідчить про свідоме невиконання ним рішення суду. 09.07.2024 на виконання вимог ухвали суду від 23.05.2024 Коростишівський ВДВС направив копії належним чином засвідчених матеріалів виконавчого провадження №17944161 з примусового виконання виконавчого листа №2-164, виданого 18.02.2010 року Коростишівським районним судом Житомирської області (а.с. 89-141). В судовому засіданні представник позивача адвокат Гербеда К.О. позовні вимоги просив задоволити з підстав, викладених в позовній заяві та у відповіді на відзив. Додатково просив врахувати той факт, що відповідач свідомо ухиляється від сплати аліментів, йому відомо про відкрите виконавче провадження про стягнення з нього аліментів, саме бездіяльність [PERSON] призвела до виникнення заборгованості по аліментах. В судове засідання 24.07.2024 представник відповідача - адвокат Касянчук С.В. направив заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача, просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 154). Представник третьої особи - Коростишівського ВДВС Петраківська С.В., яка прибула в судове засідання 24.07.2024, пояснила, що станом на 01.02.2024 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина складає 12880,45 грн. Вказала, що відповідач самостійно не повідомляв державного виконавця про зміну місця роботи, державним виконавцем проведені виконавчі дії, спрямовані на встановлення місця проходження служби [PERSON] , оскільки ним неодноразово змінювались військові частини. За встановленим місцем проходження служби державним виконавцем для виконання була направлена постанова державного виконавця про звернення стягнення на доходи боржника. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Частиною 2 статті 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Згідно зі ст. 180 СК України\~встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Нормами ч. 1 ст.\~196\~СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено,\~що відповідно\~до рішення\~Коростишівського районного\~суду Житомирської\~області від\~18.02.2010з\~ [PERSON] \~ на\~користь [PERSON] \~стягнуто аліменти\~на утримання\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~1/4\~частини всіх\~видів заробітку\~(доходу)\~відповідача щомісячно,\~починаючи з\~дня подачі\~позову до\~суду \~18.12.2009\~року,\~до повноліття\~дитини [INFO] (а.с. 14). Рішення суду набрало законної сили. 18.02.2010 на підставі рішення суду виданий виконавчий лист (а.с.19). Постановою державного виконавця ВДВС Коростишівського РУЮ від 05.03.2010 відкрито виконавче провадження №17944161 про примусове стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] (а.с.20) . В ході здійснення виконавчого провадження 08.11.2018 державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка згідно супровідного листа направлена до Управління з координації та контролю за виплатою пенсій, за місцем отримання пенсійних виплат відповідачем (а.с. 92-93). Згідно довідки державного виконавця від 23.02.2024, яка видана [PERSON] , заборгованість зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №17944161 зі стягнення аліментів з [PERSON] станом на 01.02.2024 становить 128880,45 грн (а.с. 15). Дослідивши направлені на адресу суду копії з матеріалів виконавчого провадження №17944161, судом встановлено, що державним виконавцем в ході здійснення виконавчого провадження вживались заходи, направлені на примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів з [PERSON] , зокрема, з метою встановлення місця проходження служби задля правильності стягнення аліментів. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем направлено: 25.05.2023 вимогу за вих № 13045 до [INFO] для надання відомостей, чи призваний [PERSON] на військову службу із зазначенням часу, військової частини, в якій він отримує дохід; згідно отриманої відповіді від 02.06.2023 в списках особового складу [PERSON] не виявлений (а.с. 94-95); 10.11.2023 вимогу за вих № 43153 до Військової частини [NUMBER] із запитом повідомити, чи перебуває [PERSON] на військовій службі в даній військовій частині, якщо перебуває - надати довідку про доходи за відповідний період (а.с. 96); 10.11.2023 запит за вих № 43253 до Генерального штабу Збройних сил України з метою сприяння у встановленні місця проходження служби відповідачем, який був переадресований до [INFO] ; згідно відповіді від 14.12.2023 [PERSON] направлений на військову службу до 169 НЦ, а також до [INFO] , згідно відповіді - [PERSON] на військовому обліку не перебуває (а.с.97, 99, 100); 04.12.2023 вимогу за вих № 47284 до Військової частини [NUMBER] із запитом повідомити, чи перебуває [PERSON] на військовій службі в даній військовій частині, якщо перебуває - надати довідку про доходи за відповідний період, яка була повернута без виконання у зв`язку з переводом [PERSON] до нового місця служби з 04.02.2023 до військової частини [NUMBER] , надана довідка про його грошове забезпечення за січень-лютий 2023 (а.с. 98, 122-123). За результатами проведених виконавчих дій, неодноразових запитів, після отримання достовірних відомостей 22.01.2024 державним виконавцем винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, які були направлені для виконання за місцями проходження служби відповідачем - до Військової частини [NUMBER] (а.с.101-102); до Військової частини [NUMBER] (а.с. 103-104), згідно відповіді від 09.02.2024 виконавчий документ повернутий без виконання у зв`язку з переведенням [PERSON] до Військової частини [NUMBER] (а.с. 128); до Військової частини [NUMBER] (а.с. 105-106), до ТОВ «Спейсикс», яке веде діяльність з організації та проведення азартних ігор, - повернуто без виконання, оскільки [PERSON] не працював і не працює у вказаному товаристві (а.с. 107-109). 22.02.2024 державним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника (а.с. 110), про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а.с.113), про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання (а.с. 114); про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю (а.с. 115); про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортним засобом (а.с. 116); про арешт коштів боржника (а.с. 118); направлено повідомлення про внесення [PERSON] до реєстру боржників (а.с. 121). 22.02.2024 державним виконавцем направлені вимоги за вих № 10254 до Військової частини [NUMBER] та за вих № 10255 до Військової частини [NUMBER] про необхідність повідомити про причини невиконання постанови про звернення стягнення на доходи боржника від 22.01.2024, повідомити, з якого часу [PERSON] отримує дохід та надати довідку про його доходи (а.с. 119 - 120). На виконання даної вимоги з Військової частини [NUMBER] надійшла відповідь, що [PERSON] був зарахований до Військової частини [NUMBER] з 05.02.2023, призваний [INFO] , переведний згідно наказу КБ№166 від 15.06.2023 до Військової частини [NUMBER] [ADDRESS] , надана довідка від 01.03.2023 про доходи відповідача, отримані ним з березня 2023 по червень 2023 (а.с. 129). Зі змісту витягу з наказу командира Військової частини [NUMBER] № 12 від 01.02.2024 вбачається, що солдата [PERSON] , який проходить військову службу за контрактом, з 01.02.2024 виключено зі списків особового складу (а.с. 137-138), тобто звільнений з військової служби. Отже, матеріалами виконавчого провадження №17944161 підтверджено, що [PERSON] з січня 2023 по 01.02.2024 проходив військову службу, неодноразово переводився з однієї військової частини до іншої, 05.02.2024 змінив зареєстроване місце проживання з [ADDRESS] , натомість державного виконавця, на виконанні в якого перебуває виконавче провадження про стягнення аліментів, про вказні обставини не повідомляв. Лише після винесення державним виконавцем постанови про арешт коштів боржника від 22.02.2024, відповідач 23.02.2024 звернувся до державного виконавця з заявою про визнання поточного рахунку у банку зі здійснення видаткових операцій (а.с. 131). Відповідно до довідки Військової частини [NUMBER] про грошове забезпечення та відрахування відносно [PERSON] в період з 01.01.2023 по 28.02.2023 нарахований дохід становить 45809,19 грн, відомості про відрахування з грошового забезпечення військовослужбовця аліментів відсутні (а.с. 123). Згідно довідки Військової частини [NUMBER] про доходи за період з 01.03.2023 по 15.06.2023 [PERSON] нарахований дохід в розмірі 417749,85 грн, аліменти з грошового забезпечення військовослужбовця не утримувались (а.с. 129). Зі змісту відповіді з Державної податкової служби України від 19.03.2024 на запит державного виконавця, наданої в межах виконавчого провадження № 17944161, вбачається що [PERSON] в І кварталі 2023 отримав нарахований дохід у Військовій частині [NUMBER] в розмірі 45809,19 грн та у Військовій частині [NUMBER] - 105727,37 грн; протягом ІІ кварталу - у Військовій частині [NUMBER] - 311720,03 грн та у ТОВ "Спейсикс" - 2545 грн; у ІІІ кварталі - у Військовій частині [NUMBER] - 118858,50 грн; в ІV кварталі також у Військовій частині [NUMBER] - 137165,36 грн. Після отримання державним виконавцем відомостей про доходи, які були отримані боржником [PERSON] , був проведений розрахунок заборгованості по аліментах за виконавчим провадженням. Звертаючись до суду з позовом 07.03.2024, позивач вказувала, що згідно складеного державним виконавцем Розрахунку заборгованості по аліментах заборгованість станом на 01.02.2024 становить 128880,45 грн (а.с. 124-125). Дослідивши зміст наданого розрахунку, судом встановлено, що дохід відповідача, отриманий ним за вказаний період, з якого проведено нарахування аліментів, які підлягають сплаті, відповідає отриманому ним доходу. Згідно з ч. 4\~ст.\~195\~Сімейного кодексу\~України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідач не оспорював розмір нарахованої заборгованості по аліментах, тобто погодився з ним, не оспорював правильність проведених розрахунків, що є його обов`язком. На момент ухвалення даного судового рішення, будь-яких належних і допустимих доказів того, що наведений державним виконавцем розрахунок заборгованості по аліментам є неправильним, або існує рішення суду, яким такий розрахунок визнаний недійсним та визначена інша сума заборгованості за вказаний в позовній заяві період, суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. Отже, на підставі досліджених доказів судом встановлено, що за період з 01.12.2009 по 31.01.2024 (в межах заявлених вимог) у відповідача утворилась заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, яка становить 128880,45 грн (а.с. 124-125). В п.\~22\~постанови \~Пленуму Верховного\~Суду України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~№3\~від 15\~травня 2006\~року зазначено, що передбачена статтею 196\~Сімейного кодексу\~України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки настає за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання.\~\~\~ Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись\~\~\~як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення\~статті 196 СК України\~свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Частиною 9 статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі\~статтею 8\~СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами\~ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини 1\~статті 9 ЦК України\~положення цього\~Кодексу\~застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення\~статті 8 СК України\~та частини першої\~статті 9 ЦК України\~дозволяє зробити висновок, що положення\~ЦК України\~субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Норми Сімейного кодексу України \~не передбачають випадків, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства.\~Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні.\~Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Згідно з ч.ч. 1,2 \~статті 614\~ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання . Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою\~статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196\~СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Такі правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 10.01.2024 у справі №395/240/21 та від 14.12.2020 у справі №661/905/19. Відповідно до частини 4\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, аліменти на утримання неповнолітньої дитини з [PERSON] за рішенням суду стягувались з пенсії боржника відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08.11.2018 (а.с. 92-93). Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~19\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Частиною 5\~статті 19\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» передбачено,\~що боржник\~зобов`язаний,\~зокрема, утримуватися\~від вчинення\~дій,\~що унеможливлюють\~чи ускладнюють\~виконання рішення; за\~рішеннями майнового\~характеру подати\~виконавцю протягом\~п`яти робочих\~днів з\~дня відкриття\~виконавчого провадження\~декларацію про\~доходи та\~майно боржника,\~зокрема про\~майно,\~яким він\~володіє спільно\~з іншими\~особами,\~про рахунки\~у банках\~чи інших\~фінансових установах,\~небанківських надавачах\~платіжних послуг,\~електронні гаманці\~в емітентах\~електронних грошей,\~про майно,\~що перебуває\~в заставі\~(іпотеці)\~або в\~інших осіб,\~чи про\~кошти та\~майно,\~належні йому\~від інших\~осіб,\~за формою,\~встановленою Міністерством\~юстиції України; повідомити\~виконавцю про\~зміну відомостей,\~зазначених у\~декларації про\~доходи та\~майно боржника,\~не пізніше\~наступного робочого\~дня з\~дня виникнення\~відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця тощо. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] з 02.01.2023 був призваний на військову службу та почав отримувати грошове забезпечення військовослужбовця, проте всупереч положенням ч.ч. 4, 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» не повідомив державного виконавця про отримання доходу, з якого підлягають стягненню аліменти. З матеріалів виконавчого провадження також вбачається, що починаючи з травня 2023 державним виконавцем вживались заходи для встановлення місця проходження служби відповідачем і лише після надходження відповідної інформації 22.01.2024 державним виконавцем були винесені чотири постанови про звернення стягнення на доходи боржника, які були направлені до трьох військових частин та до одного товариства, яке веде діяльність з організації та проведення азартних ігор, які всі були повернуті без виконання, оскільки на час їх надходження відповідач вже не проходив військову службу, а з 01.02.2024 остаточно звільнений з військової служби. Судом не встановлено, що відповідачем у добровільному порядку вживались заходи щодо сплати аліментів у визначеному судом розмірі, що він в добровільному порядку проводив виплату аліментів. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази в обгрунтування заявлених вимог та заперечень проти них, суд дійшов висновку, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, оскільки він у добровільному порядку не вжив заходи щодо сплати аліментів у визначеному судом розмірі, був обізнаний, що має зобов`язання зі сплати аліментів в розмірі 1/4 частини від розміру всіх його доходів, а з січня 2023 почав отримувати грошове забезпечення військовослужбовця, проте не вживав жодних заходів для сплати аліментів, стороною відповідача не доведена наявність об`єктивних перешкод для своєчасної сплати аліментів. Суд визнає доводи представника відповідача адвоката Касянчука С.В, викладені у відзиві на позовну заяву (а.с.47-51), щодо відсутності вини [PERSON] у виникненні заборгованості неспроможними, такими, що не ґрунтуються на нормах Сімейного кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження». На переконання суду представником відповідача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON] мав об`єктивні перешкоди для своєчасного повідомлення державного виконавця про зміну місця проходження служби та своєчасної сплати аліментів. Суд визнає безпідставними доводи представника відповідача, що заборгованість виникла з вини державного виконавця, оскільки органи державної виконавчої служби здійснюють примусове виконання судового рішення, проте боржник не звільняється від обов`язку виконувати його добровільно. Відповідач не виконав свого обов`язку зі сплати аліментів у визначеному судом розмірі, як і не виконав обов`язку своєчасно повідомити державного виконавця про наявність обставин, які суттєво впливають на порядок виконання виконавчого документа, який перебуває на примусовому виконанні. В позовній заяви позивачем наведений Розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини (а.с. 4-5) за період з січня 2020 по 01.02.2024, який здійснений на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, за формулою: заборгованість по аліментах, яка виникла в поточному місяці, Х на 1% (розмір пені) Х на кількість днів прострочення (від дня виникнення прострочення зі сплати аліментів до 01.02.2024). Щомісячний платіж по аліментах, який не був сплачений в поточному місяці, який перетворився в заборгованість і на який нарахована пеня, відповідає сумам, які наведені державним виконацем в Розрахунку заборгованості по аліментах, у відповідній графі, в якій зазначається борг по аліментах в поточному місяці, що суд визнає правильним. Загальний розмір пені обчислений шляхом додавання нарахованої неустойки за кожен місяць, за який виникла заборгованість зі сплати аліментів. Таким чином, згідно наданого позивачкою розрахунку, за період з січня 2020 по 01.02.2024 нарахована пеня у зв`язку з несплатою аліментів в розмірі 352440,19 грн, перевірши який суд визнає його правильним, таким, що відповідає матеріалам та обставинам справи. Беручи до уваги те, що розмір нарахованої пені значно перевищує суму самої заборгованості, позивачка на підставі норм ч. 1 ст. 196 СК України просить стягнути неустойку, яка нарахована на борг, який утворився станом на 01.02.2024 року, в розмірі, що не перевищує 100 відсотків заборгованості, в розмірі 128880,45 грн, а тому суд не наводить в рішенні відповідні розрахунки пені в повному обсязі, що є недоцільним у зв`язку з тим, що розмір пені обмежується розміром заборгованості. За правилами ч. 2 ст. 196 Сімейного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Разом з тим, підстав для зменшення розміру пені за прострочення сплати аліментів судом не встановлено, відповідач про наявність таких обставин не заявляв, доказів на їх підтвердження не надавав. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, беручи до уваги те, що відповідач допустив виникнення заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, а відтак на підставі положень ст. 196 Сімейного кодексу України суд дійшов переконливого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка утворилась станом на 01.02.2024, в розмірі 128880,45 грн, який обмежується розміром заборгованості. V. Розподіл судових витрат На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1288,80 грн - 1% від суми, яка підлягає стягненню, оскільки при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення пені по аліментах позивачка звільнена від сплати судового збору. Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу. Відповідно до частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 10.11.2023 між [PERSON] та адвокатом Гербедою К.О., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №001200 від 09.09.2020, укладений Договір про надання правничої допомоги (а.с.21-22, 27), згідно якого адвокат зобов`язується здійснювати представництво та надавати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, передбачених даним Договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору. Згідно з п. 2.1 Договору про надання правничої допомоги винагорода (гонорар виконавця згідно з цим договором складається з суми вартості його послуг, тарифи яких узгоджені сторонами і залежить від строку надання та кількості послуг правової допомоги, що надаються згідно з цим договором та зазначені в додатку №1 цього договору. Відповідно до Акту наданих послуги по справі №295/3554/24 та їх вартості, передбаченої додатком № 1 договору складання адвокатських запитів 1000,00 грн, складання заяв 500,00 грн, підготовка проекту позовної заяви 2500,00 грн (а.с. 23, 28). Згідно платіжних доручень від 10.11.2023, 19.02.2024 та платіжної інструкції від 07.03.2024 [PERSON] оплатила послуги адвоката в розмірі 4000,00 грн (а.с.25-27). Обсяг виконаних адвокатом робіт підтверджується матеріалами справи. Частинами 4, 5 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням\~іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи категорію і складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт, виконаних адвокатом; те, що позовні вимоги задоволені, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати з надання професійної правничої допомоги в розмірі 4000,00 грн. Суд вважає, що такий розмір витрат на правничу допомогу є реальним, обґрунтованим та співмірним з обсягом виконаних адвокатом робіт, що підтверджується матеріалами справи. На переконання суду понесені витрати не є завищеними або такими, що явно не співмірні із наданими адвокатом послугами.

Outcome: approved