Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

24 грудня 2021 року на адресу Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Відділ опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . У квартирі були зареєстровані [PERSON] та її неповнолітня дитина - [PERSON] . У 2020 році [PERSON] знялась із реєстрації в належній позивачу квартирі, однак її донька так і продовжує бути там зареєстрованою. При цьому, [PERSON] не мешкає у даному житлі з липня 2020 року, комунальні послуги не сплачує, добровільно знятись з реєстрації відмовляється, чим перешкоджає власнику розпоряджатись своїм майном та створює інші незручності. [PERSON] мешкає за іншою адресою, жодних особистих речей в квартирі не має. Враховуючи зазначене, позивач просить: усунути [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом визнання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням. Питання про відкриття провадження суддею Краматорського міського суду Донецької області не вирішено. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX зі змінами, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Згідно з позицією Ради суддів України, викладеній у рішенні від 05.03.2023 року та на засіданні 17.08.2023 року, судові справи, які станом на день видання Верховним Судом розпорядження від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» перебували в провадженні Краматорського міського суду Донецької області, підсудні Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. 23 листопада 2023 року цивільна справа № 234/17750/21 надійшла до Індустріального районного суду м. Дніпропетроська та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2023 року, для її розгляду визначено суддю Мачуського О.М. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 27 листопада 2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались. Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідачі не скористались. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року витребувано \~Відділу опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради письмовий висновок щодо доцільності визнання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явилась, натомість в матеріалах справи наявна заява предстанвик позивача про розгляд справи без його участі. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надали, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась натомість подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено,що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копіями наступних документів: договору купівлі-продажу квартири від 11 липня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори Уваровою Г.І. та зареєстровано в реєстрі за № 1-5698; витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від20.08.2003 року з номером 1294245; свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 11 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Калінівського районного управління юстиції м. Донецька. Відповідно до довідки №65452 про склад сім`ї або зареєстрований у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 22 листопада 2021 року відділом обліку проживання фізичних осіб Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру Територіальної громади Краматорської міської ради, [PERSON] про те, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , [INFO] , яка не має родинних зв`язків із власником. У матеріалах справи міститься Довідка про непроживання, виданої Головою комітету мікрорайону № 3 Краматорської міської ради Донецької області від 16.12.2021 року вих. № 01-25/120, про те, що [PERSON] , [INFO] , фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] , з липня 2020 року по теперішній час. Витребуваний ухвалою суду від 30 квітня 2024 року у Відділі опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради письмовий висновок щодо доцільності визнання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Як встановлено судом, відповідач [PERSON] , [INFO] , яка є єдиною особою, зареєстрованою в належній позивачу квартирі, [INFO] досягла повноліття. При цьому, позивачем не подано до суду будь-яких заяв, клопотань, окрім заяви про розгляд справи без її участі, що вказує на підтримання [PERSON] заявлених нею позовних вимог. Статтею 383 ЦК України\~передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України\~передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності зі ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлення порядку надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг регулюються Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні". За приписами ч. 2 ст. 4 цього Закону порядок декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання, скасування декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), форми декларацій (заяв), що подаються для декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування), а також порядок ведення реєстру територіальної громади, надання та передачі інформації з та до такого реєстру визначаються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265 затверджено «Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування)». Цей Порядок визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. Відповідно до ч. 4 статті 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зазначено, що разом із заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), що подається у паперовій формі, така особа подає паспортний документ особи, а також у випадках та порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України, - військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). Проте, вказана вимога не відноситься до випадку зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) на підставі заяви власника житла, а стосується випадку зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) безпосередньо зареєстрованою особою. Так, відповідно до пп. 5 п. 50 «Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування)», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6. Пунктом 61 Порядку вказується, що у разі звернення до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) разом із заявою власника житла про зняття особи (осіб) із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) власник житла подає: документ, що посвідчує особу (у разі особистого звернення); документ, що підтверджує право власності на житло, в якому задекларовано/зареєстровано місце проживання (перебування) особи (осіб), що знімається. Аналізуючи вищевказане, законом передбачено право власника житла на зняття з місця реєстрації осіб, які не є співвласниками даного житлового приміщення без їх згоди в досудовому порядку, а тому позивач має право звернутися до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем зареєстрованого місця проживання відповідача для зняття останнього з місця реєстрації. Позивачем не надано до суду документів, які б вказували на неможливість, після досягнення [PERSON] повноліття, зняти її реєстрації в порядку, передбаченому Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні». Суд звертає увагу, на наявність у позивача можливості реалізувати свої права як власника житла в позасудовому порядку. При цьому, відсутність письмової відмови [PERSON] в реалізації її права на зняття повнолітньої особи з реєстрації в належному їй житлі, за встановлених в ході судового розгляду обставин, вказує на відсутність порушення прав позивача на даний момент. Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, з урахуванням балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи позови у межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до\~п.\~2\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~у разі\~відмови у\~позові покладаються на позивача. Доказів понесення відповідачами витрати, пов`язані з розглядом справи, суду не надано. Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, то понесені позивачем витрати пов`язані з розглядом справи, відповідно до ст.141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed