Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Адвокат Покоєвич А.О. в інтересах позивачки в травні 2024 звернувся\~ в суд з\~вказаним вище позовом. В\~обгрунтування позовних\~\~вимог зазначив,\~\~що позивачка уклала\~шлюб з\~відповідачем, який зареєстровано Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 08.09.2021, актовий запис № 1823.\~Від даного\~шлюбу вони\~мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Протягом останнього часу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. У них протилежні погляди на відносини у шлюбі. Відповідач не хотів розуміти сутності проблем, які виникали у них, не здатен підтримувати нормальну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Вважає, що шлюб сторін носить формальний характер, адже між ними розвинулася неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. За таких обставин позивачка вважає примирення та збереження сім`ї неможливим. Тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Також представник позивча посилається на те, що відповідач не виконує свій обов`язок щодо матеріального утримання дочки, яка на даний час проживає з позивачкою та знаходиться на\~її утриманні.\~У зв`язку з чим представник позивачки просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання\~\~дочки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно але не\~менше 50 відсотків\~прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно,\~\~починаючи \~з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути понесені судові витрати, а саме 1211, 20 грн. сплаченого судового збору та 6000 грн. за надання правової допомоги. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. До позовної заяви додано їх заяву,\~в якій\~вони просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. \~ \~ \~ \~Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Від представника відповідача, адвоката Коверги Г.В., до суду надійшла письмова заява, в якій вона щодо задоволення позовних вимог не заперечує та просить\~ розглядати справу у її відсутність. \~ \~ \~ \~26.02.2024 від представника відповідача, адвоката Коверги Г.В., до суду надійшла письмова заява, в якій вона, посилаючись на практику ЄСПЛ та на норми ст. 137 ЦПК України, просить відмовити в задоволенні заяви про стягнення з відповідача на корить позивача судових витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги відмовити. Зазначає, що дана справа не є складною, розглядається в спрощеному порядку, а отже, витрати на правничу допомогу є завищеними, належним чином необґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приймаючи до уваги, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.\~ \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08.09.2021, судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 08.09.2021, актовий запис № 1823. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 10). \~ \~ \~ \~Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 24.11.2021 (а.с. 11). \~ \~ \~ \~Згідно довідки голови вуличного комітету Тульчинської міської ради, виданої 25.04.2024 [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28 а). \~ \~ \~ \~За змістом ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. \~ \~ \~ \~Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що спільне подружнє життя між сторонами не склалось. Як встановлено, вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи що збереження сім`ї неможливе, відповідач наміру зберегти шлюб не висловив, з відповідною заявою до суду не звертався. За таких обставин суд доходить висновку, що шлюб сторін носить лише формальний характер, фактично сім`я розпалась, у зв`язку з чим вважає можливим його розірвати, оскільки подальше його збереження буде суперечити інтересам сторін. \~ \~ \~ \~Згідно\~ст. 113\~\~СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~ \~ \~ \~У зв`язку з чим суд вважає можливим відновити позивачці її дошлюбне прізвище « [PERSON] », оскільки таке бажання вона висловила в своїй заяві. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180\~ СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з положень вищевказаної статті утримання дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. А тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини. За змістом частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2\~ст.\~182\~СК\~України\~визначено,\~що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю - позивачкою у справі, тому аліменти необхідно стягувати на її користь, а також, що відповідач є особою працездатного віку, доказів, які б свідчили про наявність у відповідача інших утриманців, суду не надано. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України та приймає до уваги, що визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в заявленому позивачкою розмірі - 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, оскільки позовну заяву пред`явлено до суду 16.05.2024, саме з цієї дати суд і присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1\~ст.\~133\~ЦПК\~України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Зі змісту ч.ч. 1-3\~ст. 134 ЦПК України\~вбачається, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до ч.ч. 1-4\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Підсумовуючи можна зробити висновок, що\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. На виконання вимог\~ст. 134 ЦПК України\~представником позивачки у позовній заяві зазначено орієнтовний розрахунок суми судових витрат: 1211,20 грн. сума судового збору та 6000 грн. витрати на правову допомогу (а.с. 2-4). Також в\~матеріалах справи\~наявний ордер\~серії АІ\~№ 1600626\~від 01.05.2024\~(а.с.\~13),\~виданий адвокатом\~Покоєвичем А.О.\~ на\~надання правової\~допомоги [PERSON] \~ на підставі договору про надання правничої допомоги б/н від 25.04.2024. Крім того, судом встановлено, що 25.04.2024 між адвокатом Покоєвичем А.О. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги б/н, предметом якого є надання адвокатом Покоєвичем А.О. правничої допомоги [PERSON] , в якому сторони погодили фіксовану суму вартості послуг за надання адвокатом правової допомоги у розмірі 6000 грн. (а.с. 14). Також адвокатом Покоєвичем А.О. на підтвердження отримання ним та здійснення позивачем [PERSON] витрат на правничу допомогу в сумі 6\~000 грн. надано квитанції до платіжної інструкції про переказ готівки №49 про сплату позивачкою 6000 грн., за надання правової допомоги згідно договору від 25.04.2024 (а.с. 17). Згідно квитанції до платіжної інструкції про переказ готівки №112 від 26.03.2024 [PERSON] було сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (а.с. 1). Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі\~статтею 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. \~У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17), від 06 .11.2020 у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19), від 08.01.2024 у справі № 642/4993/17 (провадження №\~61-3789св23) зроблено висновки, що: «суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved