Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11 листопада 2017 року Самбірському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, посилаючись на те, що шлюб із відповідачем виявився невдалим; спільне життя із нею не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на подружні обов`язки і ведення спільного господарства, відповідач зловживає спиртними напоями та веде розгульний спосіб життя, через що постійно виникали сварки, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин; сторони втратили почуття любові та взаємоповаги. Від шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , котрий наданий час є неповнолітнім та проживає із позивачем; сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин та разом не проживають більше двох років, збереження сім`ї неможливе, шлюб існує формально і подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, а тому [PERSON] просить суд шлюб розірвати. Позивач до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити; відповідач до суду не прибула і також подала заяву, якою позов визнала та не заперечила проти розірвання шлюбу, просила розглядати справу без її участі. З`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Також судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 листопада 2017 року у Самбірському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області; від цього шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , котрий на даний час є неповнолітнім та проживає із позивачем; спільне життя між ними не склалося через різні погляди на сімейне життя та постійні непорозуміння, що призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких дійсних обставинах, що ґрунтуються на наведених нормах закону суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, оскільки як вбачається із позицій сторін їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача; визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а також їх неповнолітнього сина. Разом з тим, сторони вирішили, що син [PERSON] залишиться проживати разом із позивачем. Згідно з правилами частини 1 та частини 2 статті 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Як встановлено судом, як на час пред`явлення позову, так і на час розгляду справи, між сторонами не існувало спору щодо місця проживання малолітнього сина. У Постанові Верховного суду від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18 зазначено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу; лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Тому, з урахуванням вимог наведених норм, аналізуючи зібрані дані та матеріали справи, які не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, позицію учасників про те, що вони дійшли згоди, враховуючи інтереси дитини, суд приходить до переконання залишити проживати малолітнього [PERSON] , - з батьком, позивачем по справі, що не позбавляє матері [PERSON] права та можливості особистого спілкування з сином, обов`язку брати участь в його утриманні та вихованні.

Outcome: approved