Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~14.05.20245 позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 17.04.2023 між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладено договір позики №5471571, який підписано електронний підписом позичальника. 18.10.2023 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ЄАПБ» укладено договір факторингу №18-10\\2023, у відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги. Відповідно до реєстру боржників від 18.10.2023 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача у сумі 25940 грн, з яких 9000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 16940 грн сума заборгованості за процентами. З моменту отримання права вимоги позивачем не нараховувались штрафні санкції. [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №5471571 у розмірі 25940 грн. окрім того, 12.05.2023 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали договір позики №78694186, який підписано електронний підписом позичальника. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників. Відповідно до реєстру боржників №12 від 22.11.2023 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАНБ» набуло право вимоги до відповідача у сумі 31708 грн, з яких 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 23708 сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача за договором позики №5471571 у розмірі 25940 грн, за договором позики №78694186 у розмірі 31708 грн та судові витрати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2024 вказану справу передано в провадження суду [PERSON] . На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом, 15.05.2024, направлено запит до Реєстру територіальної громади міста Харкова. З відповіді від 15.05.2024 вбачається, що за параметрами « [PERSON] » у Реєстрі відомості відсутні, за параметрами « [ADDRESS] » відомості про осіб, місце проживання\\перебування яких зареєстровано за запитуваною адресою, відсутні. За правилами ч. 8 ст. 187 ЦПК України - суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. Судом направлено запит до Єдиного демографічного реєстру. З відповіді №592804 від 15.05.2024 за парамертами « [PERSON] » особу не знайдено. З листа ГУ ЖМС України в Х\\о від 20.05.2024 вбачається, що станом на 20.05.2024 за даними відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління з питань паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС у Х\\о [PERSON] не значиться зареєстрованим на території Харківської області. 22.05.2024 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Представник позивача до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 17.04.2023 між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики №5471571. П.п 2.1, 2.2 вказаного договору передбачено, що позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти, а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього договору. Позика надається на умовах повернення, платності та строковості у національній валюті України гривні. П. 2.3.3 сторонами погоджено, що сума позики становить 9000 грн Строк позики: загальний строк до 28.06.2023 (72 днів). Строк позики складається з розрахункових періодів, визначених розрахунком (п. 2.3.4 договору). Відповідно до п.п. 2.3.5, 2.3.6 договору дата надання позики 17.04.2023, дата повернення 28.06.2023. Окрім того, п.2.4.1, п. 2.4.2, п. 2.4.3 визначає процентні ставки: акційна 2,20000%, базова 2,20000%, основна 3,00000%. Як зазначено у п 2.5 договору позика надається позичальнику у день підписання сторонами договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] , зареєстрованого позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті. Договір підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором w90476. 09.05.2023 [PERSON] та ТОВ «Маніфою» підписано додаткову угоду №1 до договору позики №5471571 від 17.04.2023, якою погодили продовження строку позики шляхом встановлення строку користування позикою за цією додатковою угодою. Вказана додаткова угода також підписана [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором t87290. Окрім того, сторонами погодженого графік обов`язкових платежів за додатковою угодою, який підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором t87290. 18.10.2023 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 18-10/2023, у відповідності до умов якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором При цьому, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами акту прийому пернедачі реєстру боржників, згідно з додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників, стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (п. 1.2 договору факторингу). 18.10.2023 ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підписано акт прийому- передачі реєстру боржників за договором факторингу №18-10/2023 від 18.10.2023. З витягу Реєстру боржників до договору факторингу №18-10/2023 від 18.10.2023 вбачається, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за договором №5471571. Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги за договором позики №5471571 до [PERSON] . При цьому матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] був повідомлений про зміну кредитора, проте неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №5471571 за період з 18.10.2023 по 31.03.2023 у [PERSON] утворилась заборгованість за кредитним договором, яка з заборгованість за основною сумою боргу 9000 грн, відсотки 16940 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому, матеріалами справи підтверджується, що відповідач [PERSON] кизи порушила графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачувала, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З моменту отримання права вимоги до відповідача за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювало нарахування штрафних санкцій на суму заборгованості відповідача. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором у загальній сумі 25940 грн за договором №5471571. З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №5471571 підлягає до задоволення у повному обсязі. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики №78694186 від 12.05.2023. 12.05.2023 між ТОВ «1безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №78694186. За цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або дострокового, та сплатити позикодавцю плату від суми позики (п. 1 договору позики). Сторонами визначено, зло сума позики становить 8000 грн, строк позики 30 днів та процентна ставка 2,5%. Датою надання позики є 12.05.2023, дата повернення 11.06.2023, процентна ставка 2,5%, процента ставка за понадстрокове користування 2,70%, пеня 2,70%, орієнтовна річна процентна ставка 90465,53%, орієнтовна загальна вартість 14000 грн (п.п. 2.1, 2.2, 2.3 договору позики). Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором g64IfFqН0о. Також, сторонами підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту. 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1безпечне агентство необхідних кредитів» підписали договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, проценти за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. 28.07.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1безпечне агентство необхідних кредитів» підписали додаткового угоду №2, якою внесли зміни до договору факторингу. 22.11.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1безпечне агентство необхідних кредитів» підписали додаткову угоду №13, якою погодили, що загальна сума прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників №12 від 22.11.2023 становить (копія додаткової угоди не містить сум). З акту прийому передачі реєстру боржників №12 від 22.11.2023 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. вказаний акт хоча і підписаний сторонами, проте містить пропуски, не заповнені кількість боржників та загальна сума заборгованості. З наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором №78694186 вбачається, що у [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 31708 грн, з яких 8000 грн сума заборгованості за основним боргом, 23708 грн заборгованість за відсотками. Відповідно до положень статей\~512,\~514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16. Крім того, Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданих позивачем доказів, що 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений договір факторингу № 14/06/21. З договору позики №78694186 вбачається, що вказаний договір ТОВ «1безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] підписано 12.05.2023, тобто вже після укладення зазначеного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1безпечне агентство необхідних кредитів». Отже, кредитний договір між [PERSON] та ТОВ «1безпечне агентство необхідних кредитів» укладений 12.05.2023, тобто майже через два роки після укладення 14.06.2021 договору факторингу між ОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1безпечне агентство необхідних кредитів». Право вимоги до [PERSON] вказано лише у реєстрі від 22.11.2023 і не існувало на момент укладення договору факторингу від 14.06.2021. Отже, з копії зазначеного договору факторингу від 14.06.2021 вбачається, що його предметом було право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав, тобто право майбутньої вимоги відсутнє. До того ж, така вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги на момент укладення договору факторингу від 14.06.2021 не було, та сторони не могли передбачити, що 12.05.2023 ТОВ «1безпечне агентство необхідних кредитів» буде укладено кредитний договір із [PERSON] . Таким чином, позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надав доказів переходу до нього права вимоги до боржника [PERSON] за договором позики №78694186 від 12.05.2023, оскільки кредитний договір був укладений 12.05.2023, а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору 14.06.2021, тобто задовго до укладення кредитного договору. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу від 14.06.2021. Оскільки, позивачем не надано доказів переходу права вимоги від первісного кредитора ТОВ «1безпечне агентство необхідних кредитів» до нового кредитора ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №78694186, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову в цій частині. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 3028 грн, позовні вимоги задоволено частково на 45%, судовий збір підлягає стягненню у розмірі 1362,60 грн (3028 грн*45%). На підставі викладеного,

Outcome: partial