Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» від імені якого діє Кудіна Анастасія Вячеславівна звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості: -за договором про споживчий кредит №100361152 (індивідуальна частина) від 24.08.2023 в сумі 17007,50 грн (в т.ч. 5000,00 грн - основний борг, 12007,50 грн - відсотки); -за договором позики №4981663 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 18.10.2023 в сумі 24850,00 грн (в т.ч. 6000,00 грн - основний борг, 18850,00 грн - відсотки); Представник позивача у змісті позовної заяви просив суд розглядати справу у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. На виконання вимог частини шостої ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України, суд встановив зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача та виконав свій процесуальний обов`язок, надіславши на цю адресу копію ухвали про відкриття провадження по справі разом з позовною заявою та додатками до неї. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. 24 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (надалі - Кредитодавець), правонаступником прав та обов`язків якого є товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (договір факторингу №28112023 від 28 листопада 2023 року) та [PERSON] (надалі - Позичальник) було укладено договір про споживчий кредит №100361152 (індивідуальна частина) від 24.08.2023 (надалі - Договір), згідно з яким Кредитодавець надав відповідачу кредит в сумі 5000,00 грн. загальним строком на 105 днів з 24.08.2023. Відповідно до підпункту 1.3.1. пункту 1 Договору, пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 08.09.2023 року (рекомендована дата платежу). Згідно з підпунктом 1.3.2. пункту 1 Договору, поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 07.12.2023 року (дата остаточного погашення заборгованості). Сторони погодили, що Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 08.09.2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 07.12.2023 року (останнього дня строку кредитування). Відповідно до пункту 1.5. Договору орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника за пільговий період складає 5007,50 гривень. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника за весь строк кредитування складає 18507,50 гривень. Також сторони погодили що кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Позичальник підтвердив, що до укладення цього Договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього Договору, з інформацією передбаченою ч.ч.2, 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; отримав проект цього Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п. 6.3) та Правилами, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті Позичальника із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 18 жовтня 2023 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (надалі - Позикодавець), правонаступником прав та обов`язків якого є товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (договір факторингу від 14 червня 2021 року №14/06/21, додаткова угода №2 від 28 липня 2021 року до договору факторингу від 14 червня 2021 року №14/06/21, додаткова угода №20 від 27 лютого 2024 року до договору факторингу від 14 червня 2021 року №14/06/21) та [PERSON] (надалі - Позичальник) укладено Договір позики №4981663 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 18.10.2023 (надалі - Договір 1), на підставі якого Позикодавець надав [PERSON] кредит у сумі 6000,00 грн строком на 15 днів до 02.11.2023 року. Базова процентна ставка за перший день користування позикою (фіксована) - 44,86%, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики (фіксована) - 3,00%. Сторони погодили, що проценти за Договором 1 нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за Договором 1, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного Договором 1/додатковими угодами. Підписанням Договору 1 Позичальник підтвердив, що до моменту його підписання вивчив Договір 1 та Правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «ClickCredit», їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього Договору 1, йому зрозумілі (пункт 5.3). Кредитні кошти надано в безготівковій формі шляхом перерахування на платіжну картку вказану відповідачем. Договір 1 укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. По відношенню до вищевказаних фактичних обставин справи суд наводить наступні норми права та мотиви їх застосування. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. В свою чергу, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 Цивільного кодексу України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобов`язання за Договором, Договором 1, відповідачем не виконані. Заборгованість [PERSON] за Договором, Договором 1, станом на 30.04.2024 (розрахунки заборгованості, а.с. 21, 37, витяги з реєстру боржників, а.с.20, 36) складає відповідно: 17007,50 грн (в т.ч. 5000,00 грн - основний борг, 12007,50 грн - відсотки) за Договором; 24850,00 грн (в т.ч. 6000,00 грн - основний борг, 18850,00 грн - відсотки) за Договором 1 та підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 76-81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачем не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Судові витрати по справі у сумі 3028,00 грн. підлягають віднесенню на відповідача відповідно до частин першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного,

Outcome: approved