Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення\~аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 08.03.2024 року. Також позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 2500 грн. щомісячно протягом всього часу її проживання з дитиною з інвалідністю- [PERSON] , [INFO] та опікування нею, починаючи з 08.03.2024року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що з 06 грудня 2015 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано 13 листопада 2023 року. В шлюбі у них народилися діти: [PERSON] - [INFO] , та [PERSON] [INFO] ,\~якіпроживають\~разом з\~позивачкою \~та знаходиться\~на її\~утриманні.\~Крім того,\~донька [PERSON] є\~дитиною з\~особливостями, вона є дитиною з інвалідністю ( G91.0), потребує постійного стороннього догляду та контролю, у зв`язку з чим позивачка не працює та знаходиться в скрутному матеріальному становищі, при цьому відповідач офіційно працевлаштований, має стабільний заробіток, однак в добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає та ухиляється від обов`язку утримувати їх до досягнення ними повноліття, тому позивачка змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей . Ухвалою суду від 12 березня 2024 року відкрито провадження у справі(а.с. 32). Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача- адвоката Ісаєвої Н.С. надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином, надав суду заяву ,згідно якої позов визнає частково в частині стягнення аліментів на дітей, щодо стягнення коштів на матір, яка опікується дитиною-інвалідом заперечує. Просив розглянути справу без його участі. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності судом було встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. 06.02.2015 року [PERSON] (позивач) уклала шлюб з [PERSON] , про що 06.02.2015 зроблено запис Виконавчим комітетом Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області за №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 06.02.2015 року серія [NUMBER] (а.с. 24). Сторони мають двох спільних дітей: доньку - [PERSON] , яка народилася [INFO] , про що Василівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зроблено актовий запис №53 від 09 березня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про народження від 09.03.2017 року серія [NUMBER] (а.с.23) та сина [PERSON] , який народився [INFO] , про що Виконавчим комітетом Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області зроблено запис №4 від 20 березня 2020 року, що підтверджується свідоцтвом про народження від [INFO] серія [NUMBER] (а.с.22). 13 листопада 2023 року Заводським районним судом м.Запоріжжя по справі №332/3985/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано(а.с. 20). Позивач з відповідачем \~проживають окремо, що підтверджується довідками про реєстрацію внутрішньо переміщених осіб(а.с.27,28). Діти проживають з матір`ю, що також підтверджується довідками про реєстрацію внутрішньо переміщених осіб(а.с.28-30). Крім того, донька є дитиною з інвалідністю (G91.0), що підтверджується відповідним медичним висновком від 07 лютого 2024 року(а.с.14-15). Потребує індивідуальної реабілітації, а також дитині необхідний домашній догляд, що засвідчено медичною довідкою від 07 лютого 2024 року №314(а.с. 13, 16-19). Оскільки донька, яка є особою з інвалідністю, яка проживає разом з матір`ю, що самотужки утримує, виховує та піклується про доньку та інших дітей, яка в свою чергу не може самостійно захищати свої права, потребує постійного стороннього догляду та контролю. Мати не працює, перебуває в скрутному матеріальному становищі, при цьому батько дітей офіційно працевлаштований, що підвтерджується довідкою ВЧ [NUMBER] від 07 грудня 2023 року №3391, яка наявна в матеріалах справи(а.с.44). Відповідно до статей 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~\~Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до\~Закону України\~"Про\~реабілітацію осіб\~з інвалідністю\~в Україні"\~від 06.10.2005р.\~N\~2961-IV (з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. За правилами\~ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Вказана норма встановлює підстави, за яких виникає зазначене вище право: 1) один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом; 2) дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; 3) цей з подружжя опікується нею; 4) другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя, з яким проживає дитина-інвалід, є не тільки наявність в дитини інвалідності, але й неспроможність дитини обходитись без постійного стороннього догляду, а також наявність в другого з подружжя можливості надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Суд враховує, що право того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, на утримання, пов`язане з виникненням досить складних життєвих обставин, в яких останній з об`єктивних причин значно більшою мірою виконує обов`язки по догляду і розвитку дитини, зазнає більших фізичних та психологічних навантажень і у зв`язку з цим потребує додаткової підтримки. А тому, відповідач зобов`язаний брати участь у забезпеченні матеріального благополуччя позивача, з яким проживає їх спільна дитина-інвалід, як це визначено приписами ч. 2ст. 88 СК України. Положення ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України визначають, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пункт 1 ст. 3 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2- дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. \~ \~ \~ \~Пунктом 2 ст. 27 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням зазначених обставин, інтересів дітей , виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у статті 7 СК України, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що позов\~є законним\~та підлягає\~ задоволенню. Так, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 08.03.2024 року та аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 2500 грн. щомісячно протягом всього часу її проживання з дитиною з інвалідністю- [PERSON] , [INFO] та опікування нею, починаючи з 08.03.2024року. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, у відповідності зі ст.\~141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збірна користь держави у розмірі 1211,20\~грн., оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду.

Outcome: approved