Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

07 травня 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 7813681 від 21 червня 2023 року у розмірі 19\~637,50 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 21 червня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7813681. Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, кредитні кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. 27 жовтня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27102023/1, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором № 7813681 від 21 червня 2023 року. Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 27 жовтня 2023 року до Договору факторингу № 27102023/1 від 27 жовтня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19\~637,50 грн., з яких: 5\~000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14\~287,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; 350,00 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги позивачем по відношенню до відповідача не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ». Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимушено звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. Ухвалою суду від 01 липня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, визначено проводити розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін. 05 серпня 2024 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з огляду на наступне. Вважає, що позивач у справі не надав суду жодного доказу, який би міг підтвердити укладення договору, на підставі якого ним заявлено вимоги щодо стягнення, а лише посилається на те, що договір може бути укладеним в електронній формі з дотриманням Закону Україну «Про електронну комерцію». Матеріали справи не містять підтвердження про направлення відповідачу пропозиції укласти будь-який договір взагалі, а тим більше саме в такій редакції, як надано позивачем. Не надано підтвердження, що відповідач звертався до позивача з відповідною заявою про намір укласти договір. Відсутні також підтвердження того, що вписані невідомою особою цифри на договорі, які позивач зазначає, як підпис відповідача, були взагалі колись отримані відповідачем для проходження верифікації, враховуючи той факт, що позивачем у позовній заяві навіть не вказав номер телефону та електронну адресу відповідача. Вважає також, що позивачем не доведено також факт виконання договору з його боку, тобто не надано підтвердження перерахунку грошових коштів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що має право на стягнення заборгованості за кредитним договором укладеному в електронній формі в особистому кабінеті позичальника. При цьому, позивач згідно до долученої копії договору не є його стороною, а документи, які стосуються відступлення права вимоги, частково заретушовані, що ставить під сумнів чи дійсно таке відступлення відбулося. Позивач наголошує на тому, що відступлення права вимоги відбулося на підставі нібито укладеного договору факторингу від 27 жовтня 2023 року № 27102023/1. Але, щонайменше декілька пунктів 3.2. та пунктів 3.3. очевидно заретушовані, зокрема, спотворено (прибрано відомості щодо ціни договору). Договір факторингу в обов`язковому порядку є оплатним договором, а ціна відступлення права вимоги є його істотною умовою, без якої його не можна вважати укладеним. Проте, в даному випадку копія договору була модифікована, що унеможливлює оцінку вказаного договору як належного та допустимого доказу. Наполягав на тому, що витяг з Реєстру боржників № 1 є внутрішнім документом позивача, який підписаний представником позивача, яка підписала текст позовної заяви і не може вважатися належним допустимим та достатнім доказом відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до позивача. При цьому, очевидно, що подання позову неналежним позивачем є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідач жодним чином не повідомлявся про заміну кредитора, нібито вчинену сторонами шляхом укладення договору факторингу. З урахуванням того що саме позивач звернувся з вимогами до відповідача, то саме на позивача покладено тягар доведення обставин, на які він посилається. Натомість, у даному випадку позивачем не доведено наявність підстав для задоволення позову. Окремо звертає увагу суду, що відповідач є діючим військовослужбовцем, який був таким з моменту введення воєнного стану 24 лютого 2022 року і по сьогоднішній день, а отже на нього розповсюджуються гарантії пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині того, що штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.». Таким чином, відсутні правові підстави (незалежно від згоди із аргументами вказаними у попередніх розділах) для нарахування та стягнення з відповідача процентів за договором, про стягнення яких просить позивач. Також, у відзиві на позовну заяву представник відповідача - [PERSON] просив витребувати у порядку ч. 6 ст. 95 ЦПК України у позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» для огляду у судовому засіданні оригінал Договору факторингу від 27 жовтня 2023 року № 27102023/1, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН». Розглянувши вказане клопотання представника відповідача - [PERSON] суд ухвалив відмовити у його задоволенні, оскільки судом не встановлено достатніх підстав для витребування такого доказу та у зв`язку з необґрунтованістю клопотання. Крім того, суд враховує, що у відповідності до приписів ч. 6 ст. 95 ЦПК України, можливість витребування від сторони оригіналу доказу є правом, а не обов`язком суду. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 7813681, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» надає відповідачу кредит у розмірі 5\~000,00 грн., загальним строком на 105 днів, з процентною ставкою протягом пільгового періоду 1,05% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду та зі стандартною процентною ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду, а [PERSON] зобов`язується повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (а.с. 5-10). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, наведені у відзиві на позовну заяву твердження представника відповідача про те, що позивачем не дотримано законодавчо визначений порядок укладення електронного договору суд до уваги не приймає та відхиляє як безпідставні та помилкові. На підтвердження наведених у відзиві тверджень відповідача про те, що Договір про споживчий кредит № 7813681 від 21 червня 2023 року відповідач не підписував, стороною відповідача не надано суду жодного доказу. При цьому, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Враховуючи викладене суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON] отримав у кредит обумовлені договором грошові кошти, скористався наданими кредитними коштами, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним Договором не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. У подальшому, 27 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» як фактором та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» як клієнтом було укладено Договір факторингу № 27102023/1, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 12-14). Згідно з Витягом з Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 27102023/1 від 27 жовтня 2023 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за Договором про споживчий кредит № 7813681, укладеним з [PERSON] , загальна сума заборгованості 19\~637,50 грн., з яких: 5\~000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14\~287,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; 350,00 грн. сума заборгованості за комісією; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею (а.с. 16), що також підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 17). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», та стало новим кредитором у зобов`язаннях за кредитним договором, який укладений з [PERSON] . При цьому, суд не приймає до уваги та відхиляє твердження сторони відповідача про те, що факт правонаступництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором є недоведеним, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та встановленими судом під час розгляду справи обставинами. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зазначає, що кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог або заперечень. При розгляді даної справи суд виходить з того, що в обґрунтування заперечень проти позову та підтвердження перед судом наведених обставин, відповідачем не надано суду жодного належного, допустимого та переконливого доказу, окрім доказів на підтвердження того, що відповідач є військовослужбовцем та має статус учасника бойових дій. Усі заперечення відповідача зводяться лише до його незгоди та невизнання обставин наведених позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог. При цьому, обов`язок доведення перед судом переконливості своєї позиції покладається у рівній мірі як на позивача так і на відповідача. Саме тому, оцінюючи у сукупності наявні в матеріалах справи докази та повідомлені сторонами суду обставини, суд вважає переконливішою позицію позивача, оскільки вона підтверджена відповідним доказами, в той час як позиція відповідача ґрунтується виключно на запереченнях та припущеннях, та не підтверджена відповідним засобами доказування. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач заборгованість за вищезазначеним кредитним договором так і не сплатив. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит. З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів за кредитним договором та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договорами зобов`язань, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором про споживчий кредит № 7813681 від 21 червня 2023 року у розмірі 5\~350,00 грн., з яких: 5\~000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 350,00 грн. сума заборгованості за комісією. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за відсотками у розмірі 14\~287,50 грн. суд виходить з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем, у довідці № 2535 від 30 липня 2024 року, виданій Військовою частиною [NUMBER] [INFO] , зазначено, що штаб-сержант [PERSON] прийнятий на військову службу за контрактом з 05 січня 2005 року по теперішній час (а.с. 51). Крім того, відповідач [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] (а.с. 52). При цьому, у пункті 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» закріплено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. За таких обставин, оскільки на теперішній час в України продовжує діяти воєнний стан, беручи до уваги, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем та має статус учасника бойових дій, то очевидним є висновок про те, що в даному випадку відсутні правові підстави для нарахування [PERSON] процентів за користування кредитом за Договором про споживчий кредит № 7813681 від 21 червня 2023 року, а отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 14\~287,50 грн. задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, з відповідача [PERSON] на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути заборгованість за Договором про споживчий кредит № 7813681 від 21 червня 2023 року у розмірі 5\~350,00 грн., з яких: 5\~000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 350,00 грн. сума заборгованості за комісією. Оцінюючи у\~сукупності усі\~інші докази\~та аргументи\~сторін,\~наведені ними\~в обґрунтування\~своїх вимог\~або заперечень,\~суд до\~уваги їх\~не бере,\~оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими та безпідставними. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~ судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. (у мінімальної розмірі для позовних вимог майнового характеру). На підставі ст.ст. 15, 16, 204, 512, 514, 516, 526, 627, 634, 638, 640, 641, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 14 Закону України «Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» та

Outcome: partial