Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

представник Крюкова М.В. в інтересах ТОВ «ФК «Фінтранс Україна», 25.12.2023 звернулася в суд з позовом про стягнення з [PERSON] 95\~222 грн. боргу за електронним договором №\~5562505 про надання споживчого кредиту (далі - кредитний договір) від 18.02.2022. Позов обґрунтовує тим, що 18.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи укладено кредитний договір №\~5562505, згідно умов якого Товариство строком на 360 днів, надало відповідачу 20\~000 грн. кредиту, шляхом зарахування коштів на його платіжну картку № [NUMBER] , зі сплатою стандартної процентної ставки в розмірі 1, 99 % в день, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит та сплатити проценти за користування таким у розмірі та в строки, передбачені договором, що 19.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтранс Україна» укладено договір факторингу №19.06/23-Ф, згідно умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №\~5562505 від 18.02.2022 перейшло до позивача, що [PERSON] свої зобов?язання за спірним договором належним чином не виконав, через що у нього перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 22.12.2023 (час звернення до суду з позовом) склала 95\~222 грн., з яких 20\~000 грн. тіло кредиту та 75\~222 грн. - проценти за користування таким. Просила стягнути з [PERSON] 95\~222 грн. заборгованості за кредитним договором, 2\~147 грн. 20 коп. судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 10\~000 грн. Ухвалою судді від 27.12.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 68). Представник ТОВ «ФК «Фінтранс Україна» - адвокат Крюкова М.В. у клопотанні від 23.07.2024 просила про розгляд справи за її відсутності та задоволення вимог (а.с. 122). Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в т.ч. через оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», у судове засідання в черговий раз не з?явився, причини неявки не повідомив, відзиву не подав, у заявах від 29.02.2024 та від 02.04.2024 укладення 18.02.2022 договору з ТОВ «Авентус Україна» та суму заборгованості за таким, не заперечив (а.с. 86, 95, 116, 118-120). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Згідно ст. 4, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054\~ЦК\~України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст.\~1056-1\~ЦК\~України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до положень ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно положень ст. 1082 ЦК Уркаїни, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Із змісту заяви від 22.12.2023, із долучених до неї матеріалів справи, зокрема копії кредитного договору №\~5562505 (а.с. 35-40), паспорта споживчого кредиту (а.с. 41-42), Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. 21-30) убачається, що 18.02.2022 між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» через інформаційно-телекомунікаційну систему укладено електронний договір № 5562505 про надання споживчого кредиту, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С254013». За умовами кредитного договору [PERSON] , строком на 360 днів, отримав від ТОВ «Авентус Україна» кредит у сумі 20\~000 грн. 00 коп. шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , вказаними ним особисто в заяві на отримання кредиту. Відповідно до п. 1.4. кредитного договору, детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору. пп. 1.5.1. договору передбачено, що стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Згідно з п. 2.4 кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 Договору. Відповідно до довідки №КНО-20.4/79 від 26.06.2023, АТ «ПУМБ» за дорученням ТОВ «Авентус Україна», 18.02.2022 о 19 год. 12 хв. перерахувало грошові кошти у сумі 20\~000 грн. на платіжну картку № [NUMBER] , статус «успішна», на виконання умов кредитного договору №\~5562505 від 18.02.2022 (а.с. 32-33). Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт (п. 3.1. Кредитного договору № 5562505 від 18.02.2022). Відповідно до п. 3.4 договору розмір процентної ставки, встановлений в п.1.5.1 договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку. Підписавши кредитний договір №5562505 та паспорт споживчого кредиту від 18.02.2022, відповідач [PERSON] підтвердив отримання інформації про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, а також отримання всіх пояснень необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз?яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання зобов?язань за таким договором ( п. 7 Паспорта кредиту). Окрім цього, підпунктом 3 п. 4.1. кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача. 19.06.2023, між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтранс Україна» укладено договір факторингу №\~19.06/23-Ф, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №\~5562505 від 18.02.2022 укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Фінтранс Україна» (а.с. 18, 51-55). Відповідно до Витягу реєстру боржників від 19.06.2023 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 71\~342 грн., з яких: 20 000 грн. - сума виданого кредиту; 51\~342 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 34). Листом від 19.06.2023, направленим на електронну пошту відповідача, вказану ним при укладанні кредитного договору, ТОВ «Авентус Україна» повідомило [PERSON] про відступлення права вимоги за укладеним 18.02.2022 кредитним договором №\~5562505 (а.с. 31). [PERSON] не належним чином виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №\~5562505 від 18.02.2022, внаслідок чого у нього перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» виникла заборгованість, яка станом на 22.12.2023 (час звернення до суду з позовом) склала 95\~222 грн., з яких 20\~000 грн. сума кредиту та 75\~222 грн. сума процентів за користування кредитом (а.с. 46-50). Вищеозначений розрахунок відповідачем не оспорювався, і такий покладається в основу судового рішення. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тоді як, відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо повернення кредиту та сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). З огляду на наведене, а саме те, що внаслідок неналежного виконання умов договору №5562505 від 18.02.2022 допущена заборгованість перед позивачем, суд доходить висновку, що позов в цій частині слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 95\~222 грн. 00 коп. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК\~України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ч. 8 ст.\~141\~ЦПК\~України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст. 137\~ЦПК\~України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Стаття 30\~Закону\~України\~«Про\~адвокатуру\~та\~адвокатську\~діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції\~про\~захист\~прав\~людини\~і\~основоположних свобод 1950 року, справа «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Представник позивача [PERSON] у заяві від 22.12.2023 просить про стягнення з відповідача на користь позивача витрат понесених на професійну правничу допомогу в сумі 10\~000 грн. Так, 07.07.2022 між адвокатом Крюковою М.В. та ТОВ «ФК «Фінтранс Україна» в особі директора Москалюка А.М., який діє на підставі Статуту укладено договір про надання правової допомоги №07/07-2022, відповідно до умов якого, адвокат бере на себе зобов?язання надавати юридичну допомогу клієнту і зокрема представляти інтереси клієнта в судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, згідно з умовами цього Договору з усіма правами представника, які передбачені ст. 42, 49, 62 ЦПК України (а.с. 12-13). За положеннями пп. 9 п. 2 Договору, клієнт зобов?язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати вартість отриманих послуг за Договором та фактичні витрати, пов?язані з виконанням адвокатом угоди (а.с. 12). Згідно рахунку на оплату по замовленню №13/12 від 13.12.2023, сума заявлена представником позивача до стягнення у розмірі 10\~000 грн., складається з: -\~збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви, 3 год. 3\~000 грн.; -\~складення позовної заяви, 6 год. 6 000 грн.; -\~подання позовної заяви, 1 год. 1\~000 грн. (а.с. 19). Як убачається із платіжної інструкції №2084 від 18.12.2023, адвокатом Крюковою М.В. за надання правової допомоги згідно Договору №07/07-2022 від 07.07.2023 отримано від ТОВ «ФК «Фінтранс Україна» 10 000 грн. (а.с. 20). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях: від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. За наведеного,

Outcome: partial