Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

10.05.2024 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 26.01.2018 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . З 04 березня 2022 року шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, спільне господарство не ведеться, мають окремий бюджет. Подружнє життя не склалося через розбіжність характерів, різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя та інші життєві цінності, внаслідок чого сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спір щодо визначення місця проживання дитини та розподілу спільного майна подружжя між сторонами відсутній. [PERSON] вважає спільне проживання з відповідачем неможливим та таким, що суперечить її інтересам. На примирення не згодна. За таких обставин позивач просить суд строк на примирення не надавати та розірвати шлюб. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 11.06.2024 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.21-22). Позивач та її представник, кожен окремо, були повідомлені про розгляд справи належним чином, додаткових заяв або клопотань на адресу суду не надіслали. 25.07.2024 року на адресу суду надійшла заява відповідача про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує, але не згоден з причинами припинення шлюбних стосунків, викладених в позові. Відповідач зазначає, що 04.03.2022 року позивач разом з дитиною виїхала за кордон після повномасштабного вторгнення рф та територію України. До цього часу у них була повноцінна родина без сварок та скандалів. На теперішній час шлюбні відносини припинені через різні погляди на подружнє життя (а.с.26). Розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено: 26.01.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 35 (а.с.9). Від даного шлюбу у подружжя народилась донька - [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Шлюбні стосунки фактично були припинені 04.03.2022 року. Позивач разом з дитиною, рятуючись від збройної агресії рф на території України, виїхали за кордон. З того часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, а тому шлюб носить формальний характер. На даний момент подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Спору щодо визначення місця проживання дитини між подружжям немає. Майновий спір також відсутній, на примирення не згодні. Таким чином, подальше збереження сім`ї суперечить їх інтересам. За змістом ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача, а також те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що шлюб необхідно розірвати, задовольнивши тим самим позовні вимоги.

Outcome: approved