Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому проситьстягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» частину заборгованості за кредитним договором №69/П/04/2008-840 від 27 березня 2008 року у розмірі 36\~480,00 доларів США. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 27 березня 2008 року між ВАТ Комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір №69/П/04/2008-840, відповідно до якого банк надав кредит в розмірі 78 000 дол. США строком до 20.03.2023 року. Даний кредитний договір був забезпечений договором поруки до КД №69/П/04/2008-840, укладеним з [PERSON] . Відповідачі своїх зобов`язань за даними кредитними договорами не виконують внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яку позивач просить стягнути на його користь. В судове засідання представник позивача\~Товариства зобмеженою відповідальністю«Консалт Солюшенс» Башук Денис Сергійович з`явився, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідачів [PERSON] участь в судовому засідання за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua. Заперечував проти задоволення позовних вимог, у їх задоволенні просив відмовити з підстав викладених у відзиві. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, вислухавши представників сторін приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 березня 2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір №69/П/04/2008-840, відповідно до якого банк надав кредит в розмірі 78 000 дол. США строком до 20.03.2023 року. Даний кредитний договір був забезпечений договором поруки до КД №69/П/04/2008-840, укладеним з [PERSON] . 24.04.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» було укладено договір №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. за реєстровим №125, за яким ПАТ КБ «Надра» передало, а ТОВ «Консалт Солюшенс» прийняло зокрема право вимоги до [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором №69/П/04/2008-840 від 27 березня 2008 року, договором поруки до КД №69/П/04/2008-840 від 27 березня 2008 року та договором іпотеки до КД №69/П/04/2008-840 від 27 березня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яковенко Л.А., та зареєстрованим в реєстрі за №1648. З позову вбачається, що відповідачі свої зобов`язання за вказаним кредитним договором та договором поруки належним чином не виконують протягом тривалого часу, не здійснюютьвідповідні платежі щодо погашення кредиту, внаслідок чого у них перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості становить 36\~480,00 дол. США. За змістом пункту 1.4. Кредитного договору Банк надає Позичальнику Кредит строком до 20 березня 2023 року. Згідно пункту 3.3.2. кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 1140 доларів США. Пунктом 3.3.3. Кредитного договору встановлено, що Позичальник вносить черговий мінімальний платіж щомісячно до 20 числа місяця наступного за звітним. Відповідно до частини другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу. Так,\~відповідно до\~пункту 1\~частини другої\~статті 11\~Цивільного кодексу\~України у\~підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої статі 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 2\~ст. 612 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за спричинені простроченням збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. За змістом ст. 1048 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З вказаного вбачається, що [PERSON] , підписавши кредитний договір, має перед кредитором зобов`язання з виконання його умов, зокрема, пов`язаних з повернення кредиту. Так, за умовами кредитного договору, зобов`язаний був щомісячно до 20 числа вносити мінімальну суму на погашення кредитної заборгованості в розмірі 1140 дол. США до кінця дії кредитного договору, тобто до 20.03.2023 року,а тому, у [PERSON] існують окремі зобов`язання з внесення таких щомісячних платежів. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18) зазначає, що якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів». Як вбачається з позовної заяви, Позивач просить суд стягнути заборгованість, яка складається з несплачених щомісячних мінімальних платежів з 20.08.2020 року по 20.03.2023 року (закінчення строку дії кредитного договору). Тобто, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість по сплаті окремих щомісячних в межах трирічного строку позовної давності. Стягнення заборгованості за щомісячними платежами поза межами трирічного строку позовної давності позивачем не заявлялись. Щодо заперечень представника відповідача відносно строку позовної давності на вимогу відносно поручителя, суд погоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018 року по справі № 408/8040/12, в якій зроблено висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Як вбачається з умов кредитного договору, щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 1140 доларів США, тобто вказана сума складає окреме щомісячне грошове зобов`язання позичальника. За таких підстав, порука припиняється лише до частини щомісячних платежів, які стягуються поза межами строку передбаченому ч. 4 ст. 559 ЦК України. Разом з тим, слід зазначити, що у вищевказаній постанові Великої Палати Верховного Суду зазначений шестимісячний строк для звернення з вимогою до поручителя (ч.4 ст. 559 ЦК України в редакції станом на 2012 рік), який станом на сьогодні становить 3 роки, у зв`язку зі змінами в ЦК внесеними на підставі Закону України № 2478-VIII\~від 03.07.2018 року. Оскільки ТОВ «Консалт Солюшенс» звернувся з вказаним позовом в 2023 році, то застосуванню підлягають положення ч. 4 ст. 559 ЦК України в чинній редакції. Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. (ч. 4 ст. 559 ЦК України в чинній редакції). Відповідно\~ст. 554 Цивільного кодексу України\~у разі порушення боржником зобов`язання, забезпечено порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. А тому суд приходить до висновку, що позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором, в тому числі з поручителя, в межах строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України. Заперечення представника відповідача в частині пропущенням строку позовної давності як відносно позивача, так і відносно поручителя не знаходить свого підтвердження з огляду на вищевказане. Суд також не погоджується з твердженням представника відповідачів щодо відсутності належних доказів наявності заборгованості за кредитним договором з наступних підстав. Так, відповідно до умов п.3.1 Кредитного договору, надання кредиту проводиться шляхом, зокрема, видачі готівки Позичальнику через касу Банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки, сума в якій зазначена у іноземній валюті доларах США. З позовною заявою позивачем було надано суду копію Заяви на видачу готівки № NL-183 від 27 березня 2008 року, що є первинним бухгалтерським документом, який підтверджує факт видачі кредитних коштів. 17 грудня 2020 року Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи\~№ 278/2177/15-ц, провадження № 61-22158св19 (ЄДРСРУ № 93630925) підтвердив раніше висловлену правову позицію стосовно належних доказів, які підтверджують факт видачі кредитних коштів. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Вказане вище узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.07.2019 по справі\~№342/180/17\~(провадження №14-131цс19). Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526,527,530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі\~№161/16891/15-ц). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір\~є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. П.п. 14 ч. 3 Розділу 1 \~Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України вказує, що\~первинний документ\~- документ, який містить відомості про операцію. Єдиним допустимим\~доказом отримання\~готівкової іноземної валюти\~позичальником та факт виконання умов договору є касовий документ - заява про видачу готівки. Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом в постанові від 29.05.2019 року у справі\~№539/1582/16-ц\~(ЄДРСРУ № 82308325). Таким чином, доводи Відповідачів про відсутність первинних бухгалтерських документів, які підтверджують факт видачі кредитних коштів спростовуються матеріалами справи. Крім того, [PERSON] не заперечував факт отримання кредитних коштів, а в своїй заяві про застосування строків позовної давності підтвердив факт того, що ним було сплачено мінімальний щомісячний платіж за кредитним договором майже за 3 місяці в розмірі 3\~190,29 доларів США. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обовязку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання предявленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій (близька за змістом правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.10.2018 у справі №922/4099/17). Розрахунок Позивача здійснений у відповідності до умов кредитного договору з зазначенням мінімального щомісячного платежу, строком дії кредитного договору та з урахуванням строку позовної давності. Контррозрахунку відповідачами надано не було. Також заперечуючи проти позовних вимог ТОВ «Консалт Солюшенс», представник [PERSON] посилається на довідку № 179/01-23 від 23.01.2015 року про відсутність претензій по кредиту. Проаналізувавши наданий доказ, суд не погоджується з твердженням відповідача за наступних підстав. В своєму відзиві сторона відповідача не посилається на факт відсутності в нього заборгованості за кредитним договором №69/П/04/2008-84 від 27.03.2008 року, а зазначає лише про незгоду з розрахунком заборгованості та пропуск строку позовної давності. Окрім того, наявність непогашеної заборгованості за кредитним договором підтверджується і самим фактом укладенням між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» договору №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 125. За змістом пункту 18 Додатку 1 до Договору № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення права вимоги від 24.04.2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за кредитним договором №69/П/04/2008-840 від 27 березня 2008 року, договором поруки до КД №69/П/04/2008-840 від 27 березня 2008 року та договором іпотеки до КД №69/П/04/2008-840 від 27 березня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яковенко Л.А., та зареєстрованим в реєстрі за №1648. За змістом пункту 18 Додатку 1 до Договору № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення права вимоги від 24.04.2020 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №69/П/04/2008-840 від 27 березня 2008 року складає 206 494 (двісті шість тисяч чотириста дев`яносто чотири) долари США 34 центи, з яких: -основна сума боргу (тіло кредиту): 74 809 (сімдесят чотири тисячі вісімсот дев`ять) доларів США 71 цент; -відсотки: 121 679 (сто двадцять одна тисяча шістсот сімдесят дев`ять) доларів США 90 центів; -комісії: 10 004 (десять тисяч чотири) долари США 73 центи. Окрім того, матеріали справи містять копію листа НБУ №20-0006/54116 від 16.06.2021, з якого вбачається, що довідка від 23.01.2015 №179/01-23 або інша довідка про погашення [PERSON] кредитної заборгованості відсутні. Також представником ТОВ «Консалт Солюшенс» було долучено до матеріалів справи копію листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку №089-57-1043/21 від 10.09.2021, з якого вбачається, що за період з 02.04.2012 р. відсутні будь-які платежі за кредитним договором №69/П/04/2008-840 та станом на 01.01.2014 наявна заборговааність. Також, суд бере до уваги висновок Верховного Суду по справі № 755/15457/14-ц за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, постанова від 20.09.2022 року: «колегія суддів вважає, що сама по собі довідка про відсутність заборгованості при наявності інших доказів у справі про наявність такої заборгованості, не може бути покладена судом в основу висновку про припинення кредитного зобов`язання внаслідок його виконання [PERSON] і не може бути підставою для відмови у задоволенні позову» Відповідно дост. 81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихЦПК України. Згідност. 13 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбаченихЦПК Українивипадках. Згідно Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), у якому, серед іншого, звертається увага, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.2ст. 141 ЦПК Українисудові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судом встановлено, що внаслідок невиконання умов кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 20\~010,34 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням на зазначену суму . На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved