Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

У травні 2024 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) в особі представника [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач)про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, фактично їх спільне життя припинене, примирення між ними неможливе і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини.Вказала, що на даний час спору щодо місця проживання дитини немає, дитина проживає і надалі буде проживати з матір`ю. Ухвалою від 03.06.2024 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання 08.08.2024. В судове засідання учасники справи не з`явились. Від позивачки, від імені якої діє представник [PERSON] ,надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач, від імені якого діє представник [PERSON] , подав заяву про визнання вимог про розірвання шлюбу та розгляд справи без його участі. Водночас у вказаній заяві відповідач зазначив, що заперечує проти проживання дитини з матір`ю. Зважаючи на неявку учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.06.2018 Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 914. Подружжя має малолітню дитину - дочку [PERSON] , яка народилась [INFO] у Республіці Польща. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності сторони втратили почуття взаємної любові і, як наслідок, припинили шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання. Наведені обставини і послугували підставою для звернення позивачки до суду з цим позовом. Право на припинення шлюбу передбачене нормою статті 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України), за змістом якої кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Частина третя статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина перша статті 110 СК України). За приписами частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням сукупності установлених обставин суд дійшов до переконання, що розлад подружніх стосунків сторін не є тимчасовим явищем і передумови для збереження їх шлюбу відсутні, у зв`язку з чим визнає обґрунтованими доводи позову про те, що подальше збереження шлюбу, який наразі існує лише формально, порушить засаду добровільності шлюбу і буде суперечити інтересам позивачки, що є підставою для його розірвання. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачкою судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved