Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

21.02.2024 року директор ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" [PERSON] звернувся до суду\~ із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання кредиту № 491033894 від 04.09.2020 року в розмірі 56\~968,10 грн. та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3 028,00 грн. та витрат на професійну правову допомогу у розмірі 7 100,00 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем [PERSON] 04.09.2020 року був укладений договір про надання кредиту №491033894, за яким кредитодавець надав відповідачу кредит в сумі 38\~713,68 грн. строком на 60 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90 % річних. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладений в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «АЛЬФА БАНК» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 38\~713,68 грн, в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 20.12.2021 загальний розмір заборгованості становив 56\~968,10 грн, яка складалась з тіла кредиту в розмірі 38\~503,26 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 18\~464,84 грн. 20.12.2021 між АТ «Альфа Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором №500838649 від 28.08.2020. Враховуючи вищевикладене, представник ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 63 222,73 грн., та судові витрати по справі, в тому числі на правову допомогу у розмірі 7\~100,00 грн. Ухвалою судді від 27.02.2024 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] , який здійснює свої повноваження на підставі довіреності від 21.03.2024 року, строком дії до 21.03.2025 року, подав 23.07.2024 року до суду через підсистему "Електроний суд" заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bg.od.court.gov.ua/sud1507/ та надіслання судової повістки за місцем реєстрації, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Суд, дослідивши матеріали цивільно справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За правилом ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог ч. ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що 04.09.2020 року між [PERSON] та АТ «Альфа Банк» була підписана оферта на укладення угоди про надання кредиту № 491033894. Відповідно до умов оферти [PERSON] запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти з ним угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Оферта містить умови споживчого кредиту: тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту 38\~713,68 грн, процентна ставка 39,90 % річних, тип ставки - фіксована, строк кредиту 60 місяців. Дата повернення кредиту вказана до 07.09.2025 року (а.с.5). Всі відносини, що не врегульовані угодою, [PERSON] запропоновано врегулювати договором, який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, є невід`ємною частиною угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку www.alfabank.ua. Крім того, сторони своїми підписами узгодили в письмовій формі графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що становить додаток № 1 до укладеного між сторонами договору № 491033894 від 04.09.2020 (а.с.6). Також з наданого позивачем паспорта споживчого кредиту вбачається, що сторонами за вказаним кредитним договором узгоджено суму кредиту 38\~713,68 грн, строк кредитування - 60 міс., процентну ставку - 39,90 %, а також неустойку (штраф) у розмірі 100,00 грн за кожне прострочення платежу від 1 до 4 днів та 300,00 грн за кожне прострочення платежу, яке триває 5 і більше днів (а.с.5 на звороті). 20.12.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 4, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами (а.с.8-12). Згідно додатку № 1-1 до договору про відступлення права вимоги від 20.12.2021 відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором № 491033894 від 04.09.2020, що був укладений між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем (а.с.13), загальний розмір заборгованості зазначений 56\~968,10 грн. Відповідно до вимог п.п.2.3 Договору право вимоги вважається відступленим Фактору з дати оплати Фактором ціни вимоги відповідно до п.4.2 цього Договору (12\~878\~944,00 грн.). В дату здійснення оплати сторони підписують акт приймання-передачі Реєстру боржників (Додаток 2). Оплату в розмірі 12\~878\~944,00 грн. було здійснено 20 грудня 2021 року, що підтверджується платіжним дорученням №34291 від 20.12.2021 року (а.с.15) та в цей саме день сторонами було підписано акт приймання-передачі Реєстру боржників (а.с.14). Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 491033894 від 04.09.2020. У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку зі сплати коштів в обумовлений договором строк у рахунок погашення боргу за кредитним договором та сплати інших платежів станом на 20.12.2021 року за ним рахується заборгованість на загальну суму 56 968,10 грн., яка складається з: 38\~503,26 грн - заборгованість за тілом кредиту; 18\~464,84 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, підтвердженням чому є виписки по особових рахунках та розрахунок заборгованості (а.с. 16-25,26). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 16.09.2020 при розгляді цивільної справи № 200/5647/18. Таким чином, оскільки відповідач в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України не виконав належним чином взятого на себе грошового зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підтверджується належними доказами, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 491033894 від 04.09.2020 у сумі 56\~968,10 грн. Оскільки відповідач є стороною, котра порушила договірні зобов`язання та позов підлягає задоволенню, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 3\~028,00 грн. Щодо стягнення судових витрат на професійну правову допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно зі ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Відповідно до ч.2 ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. За такого, розподілу між сторонами підлягають лише витрати на професійну правничу допомогу адвоката, натомість з наданих суду доказів слідує, що відповідна правова допомога позивачу надавалась іншою юридичною особою, але не надані докази, що така правнича допомога була надана адвокатом, адвокатським бюро чи адвокатським об`єднанням, тому така допомога не може визнаватись професійною правничою допомогою, а, отже не підлягає розподілу між сторонами. Суд зауважує, що витрати на юридичні послуги, надані позивачу ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у справі іншою, ніж адвокат особою, а саме ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб», не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України. Вказана позиція, узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21), а тому має бути врахована судом. Відтак із врахування викладеного, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 100 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved