Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

У провадженні Дрогобицького міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Юзви Назарія Богдановича про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 23.05.1997 він та його мати [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS] . Після смерті його матері [PERSON] належну їй 1/2 ідеальну частину у вказаній квартирі успадкував його батько - [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом. [INFO] помер його батько та після смерті останнього він успадкував належну йому 1/2 ідеальну частину квартири [ADDRESS] . Тобто, він є власником квартири [ADDRESS] . Зважаючи на те, що у вказаній квартирі він проживав один та часто працював за межами міста Дрогобича, то передав своїй дочці [PERSON] правовстановлюючі документи на спірну квартиру для зберігання, щоб вони не попали до сторонніх рук та щоб він не став безхатченком. Оскільки у 2023 році він не зміг знайти роботу у м. Дрогобичі, то перебував на тимчасовій роботі у м. Львові, де йому також надавали харчування та тимчасове проживання. Проте, попав під вплив невідомих людей, які розпитували його: де та з ким він живе та чи має громадянський паспорт. Свій громадянський паспорт він сховав. Згадані особи виробили йому новий паспорт, який у травні 2023 року йому передали. Після цього, без його відома та згоди сторонні особи отримали у відповідних інстанціях дублікати документів, що посвідчують його право власності на згадану квартиру, яка є єдиним його житлом. У червні 2023 року невідомі особи, які діяли в інтересах відповідача у справі, поза його волею, із застосуванням фізичної сили доставили його до приватного нотаріуса Юзви Н.Б, де із застосуванням насильства, шляхом вчинення до нього психологічного тиску, примусили підписати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Повідомлено, що він не вийде з кабінету нотаріуса, допоки не підпише договір купівлі-продажу квартири. Тривалий час, перебуваючи під психологічним тиском, переживаючи за своє життя та здоров`я, він не витримав вчиненого на нього психологічного тиску, тому підписав договір купівлі-продажу згаданої квартири, що не відповідає справжній вільній волі, оскільки не бажав продавати квартиру, яка є єдиним його житлом. Більше того, за вказаним договором жодних грошей йому не передано. Із розмов, які відбувалися у приміщенні нотаріуса, йому відомо, що спірну квартиру оцінено близько 16 000 доларів США, що не відповідає її ринковій вартості. Зокрема, з висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки, копія якого додається, вбачається, що дійсна вартість вказаної квартири становить 1196466,0 грн., тобто, більше, ніж у два рази від ціни згідно незаконного договору купівлі-продажу квартири. Так, згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу. Після цього, вже 23.09.2023 за ініціативою відповідача у квартиру [ADDRESS] з`явився працівник Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області, який сказав йому негайно виселитися, що вчинив відносно нього примусово. Наведені обставини свідчать про порушення його права на житло, а тому просить суд витребувати квартиру [ADDRESS] , з чужого незаконного володіння [PERSON] у його, [PERSON] , власність. Представник відповідача адвокат Школьна А.В. подала відзив на позовну заяву, де вказала, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.06.2023 зареєстрованого в реєстрі за №2506. У п. 2 договору зазначено, що згадана квартира належить Продавцю на праві особистої приватної власності: частка у праві власності - на підставі дубліката свідоцтва про право власності на квартиру (реєстраційний № [NUMBER] ), виданого Комісією з питань приватизації при виконавчому комітеті Дрогобицької міської ради Львівської області 15.05.2023 на підставі протоколу від 15.05.2023 за №55 (Дублікат видано взамін Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Дрогобицьким міським бюро з приватизації державного житлового фонду 23.05.1997 на підставі розпорядження від 23.04.1997 за №161-р, квартира зареєстрована 23.05.1997 Дрогобицьким МБТІ і записана у реєстрову книгу за №8509; 1/2 частка у праві власності - на підставі Дубліката Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] , приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області, 06 червня 2023 року, і зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №556,спадкова справа №110/2019 (Дублікат видано взамін свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] - приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області, 24.10.2019 і зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №771. Пунктом 3 договору встановлено, що продаж вчинено за 706 463 грн, які отримані Продавцем від Покупця до підписання цього договору, своїми підписами на цьому договорі Сторони підтверджують факт повного розрахунку за цим Договором, у зв`язку з чим Продавець не має до Покупця жодних претензій фінансового характеру. Відтак, відповідач [PERSON] є законним власником вищезазначеної квартири, яка правомірно володіє нею на праві приватної власності. Купівлі спірної квартири передувало наступне. Приблизно всередині травня 2023 року чоловік відповідача - [PERSON] зустрів свого знайомого [PERSON] , який у розмові йому повідомив, що його брат продає квартиру у м. Дрогобичі, а той допомагає йому знайти покупця. [PERSON] відповів, що треба порадитися з дружиною, оскільки відповідачка з чоловіком розглядали варіант придбання квартири з метою здачі її в оренду для отримання пасивного доходу. Після розмови з дружиною [PERSON] поїхав у м. Дрогобич, щоб подивитися на стан квартири. При огляді такої був присутній [PERSON] і, як останній сказав, його брат - власник квартири [PERSON] . Квартира була у жахливому стані, непридатна для проживання. При цій зустрічі [PERSON] повідомив, що потрібно робити капітальний ремонт для подальшої здачі квартири в оренду і запропонована ціна продавця у розмірі 25 000 доларів США є завеликою. Вони домовились про те, що [PERSON] замовляє незалежну оцінку для визначення вартості цієї квартири, після чого вони ще раз зустрінуться. У червні 2023 року до [PERSON] зателефонував [PERSON] і повідомив, що висновок про оцінку квартири готовий і вона коштує 19000 доларів США. Після цього чоловік відповідача поїхав у м. Дрогобич, передав аванс у розмірі 3000 доларів США [PERSON] та домовились про оформлення договору купівлі-продажу квартири. [PERSON] попросив про те, щоб цей договір укладали у Львові, оскільки власником квартири буде його дружина. Продавець не заперечував та зобов`язався в найближчі дні надати нотаріусу документи для перевірки, зокрема, чи немає заборон відчуження та інших обставин, які б унеможливили укладення цього правочину. 21.06.2023 до нотаріуса Юзви Н.Б. для підписання договору прийшли відповідач [PERSON] , її чоловік [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Перед тим, як підписувати договір, [PERSON] у приміщенні нотаріальної контори передані грошові кошти у розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) доларів США, післячого він повідомив нотаріусу, що з ним здійснено повний розрахунок і він готовий підписати документ. Жодних заперечень чи висловлювань про те, що укладення такого договору здійснюється всупереч його волевиявленню, з боку позивача не було. Нотаріус перед тим, як давати на підпис договір сторонам, надав можливість його перечитати та переконався у тому, чи дійсно умови договору та його наслідки є зрозумілими та відповідають волі сторін. Також на прохання [PERSON] нотаріусом вголос прочитано договір. У своїй позовній заяві [PERSON] вказує про те, що він потрапив під вплив невідомих людей, які без його відома та згоди виготовили йому новий паспорт та дублікати правовстановлюючих документів. Однак, на підтвердження своїх слів не подав жодних доказів. Зокрема, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які підтверджують те,: що позивач звертався із заявою про вчинення кримінального правопорушення до правоохоронних органів, звертався до органу ЦНАП із запитом - яким чином, на підставі чиєї заяви (особистої чи по довіреності) здійснювалася видача паспорта, дублікати правовстановлюючих документів. Як вже зазначалося вище, на підтвердження права власності на спірну квартиру позивач подав нотаріусу дублікат Свідоцтва про право власності на квартиру та дублікат Свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивачем не долучено до матеріалів справи документів, які б свідчили про те, що не він особисто звертався із заявою до Дрогобицької міської ради та до нотаріуса Москалик Л.П. про видачу Дублікатів свідоцтв, або якщо така видача відбулася на підставі довіреності - немає жодних доказів того, що таку довіреність позивач не видавав, або ж підпис на такому документі здійснено іншою особою (зокрема, почеркознавчої експертизи). Зважаючи на п. 20 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302, твердження позивача про те, що невідомі особи без його відома і згоди виготовили вищезазначені документи, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підтверджуються жодними належними та допустимими, безсумнівними доказами. Позивач у червні 2023 року отримав кошти за квартиру, однак, даний позов подав лише через чотири місяці після укладення Договору. При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів того, що за цей час він звертався до правоохоронних органів із заявою про підробку документів, про застосування до нього фізичного чи психологічного насилля, зокрема, висновку судово-медичної експертизи для встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Відтак, вважає, що позовні вимоги є незаконними та безпідставними, а позов таким, що не підлягає задоволенню. Крім того, позивачем обрано наступний спосіб захисту: витребування майна з чужого незаконного володіння, що, на думку представника відповідача, є хибним та неефективним. Зважаючи на вищенаведене, просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача адвокат Возняк В.Й. подав відповідь на відзив, де зазначив, що у спростування доводів відзиву слід повідомити, що позивач [PERSON] звернувся із заявою про вчинене кримінальне правопорушення відносно нього у червні 2023 року у м.Львові за обставин посвідчення спірного договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , і дана заява отримана 26.10.2023 відділом поліції Шевченківського району м.Львова. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та, будучи допитаним в якості свідка, пояснив, що минулого літа невідомий йому чоловік запропонував роботу, він погодився і той відвіз його до Львова. Він там доглядав свиню, натомість, його годували і давали кошти. Однак, з часом йому перестали давати гроші, лише один раз в день годували і змушували працювати. Пізніше двоє мужчин, які теж там перебували, дізналися, що він живе сам і має квартиру в Дрогобичі. Вони запропонували придбати у нього квартиру, на що він погодився, оскільки мав намір її продати. Вказані чоловіки привезли його до нотаріуса, де також знаходився [PERSON] . Вони казали: « [PERSON] підписуй, бо не виберешся звідси». У його присутності тим двом чоловікам дали кошти за квартиру, не пригадує суми, а він віддав [PERSON] від неї ключі. Гроші йому ніхто так і не віддав. Згадані чоловіки на його прохання дати гроші сказали йому: « [PERSON] за що ти тут живеш і за що їж?». Його від нотаріуса привезли назад туди, де він працював, але згодом він звідтам утік. Доповнив, що якийсь час перебував у місті Бориславі в реабілітаційному центрі (для безхатченків та залежних від алкоголю). Коли повернувся у [PERSON] , пішов у поліцію до дільничого і розказав йому про все, що з ним трапилось. Вони разом із дільничим поїхали до [PERSON] (за місцем його роботи), де останній щось з`ясовував, після чого привіз його назад у [PERSON] і лише сказав, що все буде добре. У Дрогобичі він зустрів [PERSON] , якого попросив повернути ключі від квартири і той їх віддав. Згодом, дзвонила його донька, вони говорили щодо проблеми із квартирою, і через неї він познайомився з адвокатом - своїм представником. Зазначив, що якби все відбувалося законно, то він не проти був продати квартиру. Але на нього чинився психологічний тиск. Дублікати документів (паспорт громадянина України, свідоцтво про право власності на квартиру) він виготовляв самостійно, дільничий возив його у ЦНАП. Оригінали цих документів у нього відібрали вищезгадані чоловіки. Дублікати виготовляв про всяк випадок. Доповнив, що братів у нього немає. У нотаріуса при укладенні договору [PERSON] не було. Вона прийшла пізніше, коли вони вже йшли. Підтвердив, що на договорі купівлі-продажу підпис та напис « [PERSON] » здійснено ним особисто. Однак, договір не читав, бо у нього не було окулярів. Грошей за продаж квартири йому не дали. Бачив, як [PERSON] давав кошти вищезгаданим двом чоловікам, з якими він прийшов. Вони казали, що пізніше дадуть йому гроші, але так і не дали. Нотаріусу він нічого не говорив. Фізичної сили до нього ніхто не застосовував. Не пригадує чи був у нього в квартирі [PERSON] . Також не пам`ятає чи приходив останній разом з [PERSON] . Вказане прізвище йому знайоме, то можливо такий і був у нього вдома. У реабілітаційному центрі перебував у той час, як підписав договір, а також після того. Нотаріус його запитував, чи він має де жити, на що відповів, що як заплатять гроші, то він знайде де жити. У Підгородцях жили його батьки, які померли. Там дерев`яна хата, в якій немає газу, але була електроенергія, є колодязь. Однак, проживати там неможливо. Представник позивача - адвокат Возняк В.Й. підтримав позовні вимоги у повному обсязі та пояснив, що у приватній власності позивача [PERSON] перебувала квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності (1/2 частка) та свідоцтва про право на спадщину (1/2 частка). У цій квартирі позивач проживав сам; шукав роботу; опинився у Львові. Внаслідок застосування фізичної сили, був доставлений до нотаріуса Юзви Н.Б., де його примусили укласти договір купівлі - продажу квартири. Позивач перебував під психологічним тиском, а згадана квартира є його єдиним житлом, оскільки будинок в Підгородцях не придатний для проживання. Донька позивача проживає за кордоном. Зазначив, що гроші за квартиру [PERSON] не передавали і відсутні докази протилежного. При цьому, враховуючи, що сума оплати становила більше 50 тис. грн., то таку необхідно було здійснювати шляхом переказу коштів на рахунок, як цього вимагає постанова НБУ №148. У свою чергу, відповідач не надала банківської виписки на підтвердження здійснення оплати на виконання спірного договору. Доповнив, що у даному випадку не було волевиявлення зі сторони позивача. Як наслідок, - недійсність спірного договору купівлі-продажу. Вважає, що у даному випадку належним способом захисту буде саме витребування майна з чужого незаконного володіння. Позивач продовжує проживати у спірній квартирі і надалі. Він звертався у поліцію з відповідною заявою, однак, відсутність вироку, яким встановлювався факт насильства стосовно позивача, не є обов`язковим для вирішення даних спірних відносин. Просить задоволити позовні вимоги з підстав, наведених у позові та викладених вище. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Школьна А.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та заперечили щодо їх задоволення. Представник відповідача пояснила, що чоловік відповідачки [PERSON] зустрів знайомого, який повідомив, що його брат (позивач) продає квартиру в м.Дрогобичі. Вони удвох приїхали дивитись вказане житло у присутності [PERSON] , який оцінив його у 25 тис. доларів. Однак, квартира була у жахливому стані, вирішили зробити оцінку. Позивач погодився зі звітом про оцінку майна, після чого вирішили укласти договір купівлі-продажу у Львові. Нотаріус зачитував вголос договір та запитував позивача чи той має де жити, на що останній повідомив, що має хату в селі. Крім того, на запитання нотаріуса [PERSON] повідомив, що гроші йому заплатили. Отже, вважає, що відповідач володіє спірною квартирою на законній підставі. Існує презумпція правомірності правочину. Якщо особа вважає, що договір було укладено під тиском, то слід було звертатися з позовом про визнання правочину недійсним. Звертає увагу, що позивач лише через 4 місяці звернувся до суду з даним позовом. Додатково зазначила, що паспорт громадянина України ( [PERSON] ) видано 03.05.2023, дублікат свідоцтва про право власності на квартиру виготовлено 15.05.2023, а дублікат свідоцтва про право на спадщину 06.06.2023. Паспорт без присутності особи виготовити неможливо. Замовником висновку про вартість об`єкта оцінки є [PERSON] . Спірний договір укладено 21.06.2023. Вказане свідчить про наміри позивача укласти договір купівлі-продажу. Звертає увагу, що позивач у судовому засіданні підтвердив виготовлення вказаних документів ним особисто. Крім того, позивач пояснив, що у місце виготовлення документів його підвозив працівників поліції. Отже, це давало змогу звернутися до останнього з тим, що на нього чинять тиск. Також позивач підтвердив, що гроші перераховувалися при ньому і на договорі міститься його особистий підпис. У доповнення представник відповідача зазначила, що вважає обраний стороною позивача спосіб захисту неналежним, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. При застосуванні насильства договір визнається недійсним. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Юзва Н.Б. у судове засідання не з`явився, попередньо подавши клопотання про розгляд справи без його участі. Вислухавши учасників судового розгляду, свідка, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов наступних висновків. Як пояснив свідок [PERSON] в судовому засіданні, близько року тому він зустрівся з давнім знайомим на ім`я [PERSON] , якому сказав, що має намір придбати нерухомість. Останній повідомив, що у нього є брат, який у місті Дрогобичі продає квартиру. Він приїхав туди, оглянув разом із [PERSON] та [PERSON] (позивачем) квартиру останнього, яка знаходилась у жахливому стані. Позивач просив за неї більше 20-ти тисяч доларів США, однак, вони зійшлися на ціні в сумі 19 тисяч доларів США. Він заплатив аванс в розмірі 3 тисячі доларів США, а в нотаріуса доплатив ще 16 тисяч. Йому телефонувала дочка [PERSON] , яка закордоном, і казала, що їм квартира не потрібна. Згодом йому подзвонили з поліції і сказали, що пропав [PERSON] та просили привезти ключі від квартири. Він приїхав, вони з поліцейськими пішли до квартири, а коли вийшли, [PERSON] сидів на лавочці. Він залишив позивачу ключі, щоб той мав де переночувати. У нотаріуса він був з дружиною [PERSON] (відповідач), [PERSON] і [PERSON] (його знайомий, який доводиться [PERSON] братом). Нотаріус зачитувала договір вголос і позивач не висловлював жодних заперечень. Інших сторонніх осіб при укладенні договору не було. Коли вони з дружиною приїхали, [PERSON] з [PERSON] були уже в нотаріуса. Гроші (долари) за квартиру він передав особисто позивачу. Останній відмовлявся підписувати договір, допоки йому не дадуть гроші. І лише після того, як він позивачу заплатив, той підписав договір купівлі-продажу. Як вбачається з п.1 договору купівлі-продажу квартири від 21.06.2023, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н.Б., зареєстрований в реєстрі за № 2506, [PERSON] (продавець) передає у власність (продає) [PERSON] , а [PERSON] (покупець) приймає у власність (купує) квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п.2 вказаного договору, ця квартира належить продавцю на праві особистої приватної власності: - 1/2 (одна друга) частка у праві власності - на підставі дубліката свідоцтва\~про право\~власності на\~квартиру (реєстраційний\~№ [NUMBER] ),виданого Комісією з питань приватизації при виконавчому комітеті Дрогобицької міської ради Львівської області 15.05.2023 на підставі протоколу від 15.05.2023 №55, (дублікат видано взамін свідоцтва про\~право власності\~на квартиру,виданого Дрогобицьким міським бюро з приватизації державного житлового фонду 23 травня 1997 року на підставі розпорядження від 23 квітня 1997 року №161-р, квартира зареєстрована 23 травня 1997 року Дрогобицьким МБТІ і записана у реєстрову книгу за №8509); - 1/2 (одна друга) частка у праві власності - на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] , приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області, 06 червня 2023 року, і зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №556, спадкова справа №110/2019 (дублікат видано взамін свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Москалик Л.П., приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області, 24 жовтня 2019 року, і зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №771), і в Спадковому реєстрі за №70749006, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданим Москалик Л.П., приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області, 06.06.2023 року за № витягу: 72727300. Пункт 3 договору визначає, що продаж цей вчинено за 706 463 (сімсот шість тисяч чотириста шістдесят три) гривні 00 копійок, які отримані продавцем від покупця до підписання цього договору, згідно з чинним законодавством, оскільки сторони встановили, що умови Договору щодо сплати ціни Договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання (ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України). Сторони свідчать, що вони обізнані стосовно рівня ринкових цін на аналогічні об`єкти нерухомого майна та за їхнім розсудом визначена в цьому Договорі ціна саме цієї квартири відповідає її дійсній вартості, що їм нотаріусом роз`яснено про настання негативних наслідків, які можуть виникнути у разі, якщо ними навмисно буде здійснено зниження дійсної ціни договору. Сторони вважають визначену ними ціну Договору справедливою, її розмір не пов`язаний зі збігом якихось тяжких для них обставин. Зазначена ціна відповідає домовленості Продавця та Покупця, є остаточною і змінам не підлягає. Своїми підписами на цьому договорі Сторони підтверджують факт повного розрахунку за цим Договором, у зв`язку з чим продавець не має до покупця жодних претензій фінансового характеру. У пункті 4 договору купівлі-продажу зазначено, що відповідно до Звіту про оцінку майна №18-230612-012 (пароль пошуку звіту про оцінку: ОБАПЛР869862), виконаного ТЗОВ «ОЦІНКА МАЙНА УКРАЇНА» (Сертифікат\~суб`єкта\~оціночної діяльності\~№217/2023\~від 12/04/2023)станом на 12 червня 2023 року ринкова вартість квартири становить 706 463 (сімсот шість тисяч чотириста шістдесят три) гривні 00 копійок. Відповідно до абзацу 2 п. 20 спірного договору, на прохання продавця договір прочитано нотаріусом вголос. Сторони договору підтвердили, що вони розуміють українську мову і володіють нею в обсязі, достатньому для розуміння суті цього Договору, який підписується ними особисто і добровільно, при здоровому розумі та ясній пам`яті, зміст статей законодавства, які зазначені в Договорі, їм відомі та зрозумілі. Одночасно стверджують, що однаково розуміють значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать їхні особисті підписи на договорі. Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно положень ст.656 ЦК України,\~ предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Статтею 657\~ЦКУ встановлено\~форму\~окремих видів\~договорів купівлі-продажу,\~відповідно до\~якої договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно частини першої\~статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою\~статі 203 цього Кодексу. Частиною третьою статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини першої статті 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Слід зазначити, що у разі\~вчинення правочину під впливом насильства, формування волі особи, яка вчиняє правочин, відбувається внаслідок втручання стороннього фактора фізичного чи\~психічного тиску з боку контрагента або іншої особи з метою спонукання до вчинення тих дій, які особа не бажала б вчинити без наявності таких фізичних чи психічних страждань. (Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 484/3809/16 (провадження № 61-36524св18).) У справі, що розглядається, позивач, як на підставу звернення з даним позовом, посилається на застосування до нього насильства шляхом вчинення фізичного та психологічного тиску, внаслідок чого його примусили підписати спірний договір купівлі-продажу квартири. Однак, суд звертає увагу на показання позивача у судовому засіданні, де останній зазначив, що він мав намір продати спірну квартиру, однак за умови, щоб усе відбувалось законно. Отже, обґрунтування вимог тим, що інші особи вчинили психологічний тиск з метою спонукання до підписання спірного договору суперечить висловленому бажанню позивача вчинити такі дії без наявності психічних страждань. Разом з тим, суд зауважує, що мотиви, викладені у позовній заяві, не відповідають показанням позивача, наданим у судовому засіданні, будучи допитаним в якості свідка. Зокрема, останній вказав, що фізичне насильство до нього не застосовувалось, до нотаріуса він прийшов добровільно, маючи намір продати своє майно. Натомість, у позовній заяві йдеться про те, що він не бажав продавати житло і його доставили до нотаріуса примусово із застосуванням фізичної сили. Крім того, в обґрунтування позову [PERSON] зазначав, що невідомі люди забрали у нього паспорт громадянина України та без його відома виготовили дублікати документів, що посвідчують його право власності на спірну квартиру. Проте, у судовому засіданні позивач надав показання, що паспорт та дублікати згаданих документів він виготовив самостійно. Не можна залишити поза увагою й те, що в позовній заяві йдеться про передачу оригіналів правовстановлюючих документів доньці позивача [PERSON] для зберігання. Проте, під час допиту в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що оригінали документів у нього відібрали незнайомі йому люди, які були зацікавлені у продажі його квартири. У той же час, до позовної заяви долучено копії правовстановлюючих документів не дублікатів (копія свідоцтва на право власності на квартиру та копія свідоцтва про право на спадщину за законом) з відміткою «згідно з оригіналом», що свідчить про наявність оригіналів у сторони позивача. Таким чином, пояснення позивача в судовому засіданні не узгоджуються з обставинами, викладеними у позові. Крім того, показання [PERSON] є суперечливими та частково сумбурними (позбавлені ясності, системності, порядку; плутані). Водночас, позивач надав суду ствердну відповідь, що підпис на договорі купівлі-продажу та напис « [PERSON] » зроблені ним особисто, але договір купівлі-продажу він не перечитував, оскільки не взяв із собою окулярів. При цьому, як вже зазначалось вище, спірний договір містить пункт, в якому вказується, що на прохання продавця договір прочитано нотаріусом вголос. Крім того, доводи позивача спростовуються письмовими доказами у справі. Зокрема, паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] видано 03.05.2023. Дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.2019 на спадкового майна ідеальної частини житлової квартири [ADDRESS] виданий приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Москалик Л.П. 06 червня 2023 року; дублікат свідоцтва отримано [PERSON] , повноваження якого, як представника [PERSON] , перевірені нотаріусом. Як вбачається з дубліката свідоцтва про право власності від 23.05.1997 на квартиру [ADDRESS] , такий видано 15.05.2023 на підставі протоколу засідання комісії з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради №55 від 15.05.2023, реєстраційний номер 118, за підписом заступника голови комісії з питань приватизації [PERSON] . З технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] видно, що такий виготовлено 15.05.2023 на замовлення [PERSON] . Викладене, зокрема, свідчить про бажання позивача здійснити продаж спірного майна, який, у свою чергу, відбувся 21.06.2023. При цьому, останній під час його допиту підтвердив виготовлення ним особисто паспорта громадянина України та дублікатів правовстановлюючих документів на квартиру, а не сторонніми особами без його відома з метою придбання його житла. Разом з тим, з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою: [ADDRESS] , сформованої 19.06.2023 відділом Центром надання адміністративних послуг, вбачається відсутність будь-яких осіб. Згідно довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] з 16.03.2001 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Слід також зауважити, що позивач вказував на вищезгадане нерухоме майно, що залишилося у його власності після смерті батьків, яке назвав непридатним для проживання. Але водночас останній надав суду показання, що на запитання нотаріуса про наявність у нього місця проживання він повідомив, що має де жити. Таким чином, суд дійшов переконання, що мотивація позивача вказує на суб`єктивність тверджень про укладення договору під впливом насильства та не дає підстав для висновку про недійсність договору купівлі-продажу, оскільки такий складений і посвідчений із дотриманням передбаченого законом порядку. Позивач у свою чергу не довів у встановленому законом порядку, що спірний договір складений під впливом насильства з боку відповідача, а тому, на переконання суду, відсутні правові підстави для встановлення недійсності договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Для визнання правочину недійсним позивач має довести такі обставини: факт застосування до нього (до потерпілої сторони правочину) фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи; вчинення правочину проти своєї справжньої волі; наявність причинного зв`язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється. У той же час, для визнання правочину недійсним через вчинення його під впливом насильства або погрози необхідна наявність фізичного або психічного впливу на особу з метою спонукання до укладення правочину, тобто насильство розуміється як заподіяння учасникові правочину фізичних або душевних страждань з метою примусити укласти правочин. На відміну від насильства, погроза полягає у здійсненні тільки психічного, але не фізичного впливу, і має місце за наявності як неправомірних, так і правомірних дій. Вона може бути підставою для визнання правочину недійсним, коли через обставини, які мали місце на момент його вчинення, були підстави вважати, що відмова учасника правочину від його вчинення могла спричинити шкоду його законним інтересам. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі № 299/1523/16-ц (провадження № 61-6131св20). Отже, для визнання правочину недійсним через вчинення його під впливом насильства або погрози необхідна наявність фізичного або психічного впливу на особу з метою спонукання до укладення правочину, що і має бути доведене позивачем (вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 липня 2021 року усправі № 907/113/18). Однак, доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справу, зважаючи, зокрема, на їх суперечливість, а тому суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed