Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

15 травня 2024 року до Нетішинського міського суду надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Оліферук Ж.А., до [PERSON] - про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог представником позивача [PERSON] - адвокатом Оліферук Ж.А у позовній заяві зазначено: позивач [PERSON] є донькою відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції 04 травня 2006 року, станом на час звернення до суду позивач [PERSON] , вступивши 01 вересня 2023 року до Львівського національного університету імені Івана Франка IV рівня акредитації, є студенткою 1 курсу освітнього ступеня «Бакалавр» денної форми здобуття освіти економічного факультету за спеціальністю 073 «Менеджмент», з терміном навчання до 30 червня 2027 року, за рахунок коштів фізичної осіб, згідно наказу №2642 від 14 серпня 2023 року, що підтверджується довідкою №176 від 07 вересня 2023 року, так, за змістом договору про надання платної освітньої послуги для підготовки здобувачів вищої освіти №ЕКБ-091123-ДОП від 22 серпня 2023 року: п.1.2. - предметом даного договору є фінансові зобов`язання щодо оплати навчання за освітнім рівнем бакалавр, спеціальність 073 «Менеджмент» денної форми навчання, п.3.1. - загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 120720 гривень, п.3.3.1 - вартість платної послуги за кожен навчальний рік становить суму у розмірі 30180 гривень, за один семестр суму у розмірі 15090 гривень, вартість навчання оплачує мама позивача [PERSON] - [PERSON] , про що свідчать платіжні інструкції від 09 серпня 2023 року та 16 грудня 2023 р. на суми у розмірі по 15090 гривень, позивач [PERSON] самостійних фінансових джерел для життя та навчання не має, стипендії не отримує, а тому на період навчання потребує матеріальної допомоги з боку відповідача - батька [PERSON] , так як, у зв`язку з навчанням потребує постійного доступу до мережі Інтернет, який є платним, коштів на підручники, зошити, ручки, офісний папір, послуги з друку екзаменаційних, практичних робіт, рефератів, на купівлю програмного забезпечення, оргтехніки, абонементу для відвідування бібліотеки, доступу до електронних книжок, тощо, і такі витрати в місяць можуть становити від 1500 до 2000 гривень, крім того, позивач [PERSON] , будучи не забезпеченою гуртожитком, орендує житло, а саме, квартиру в [ADDRESS] , сплачуючи за оренду 6000 гривень на місяць, має витрати на проїзд, в тому числі, і в межах адміністративної території міста Львова, оскільки, навчальні корпуси розміщені по різним куточкам міста, на що в тиждень орієнтовно витрачає 200 гривень, при цьому, сукупна вартість проїзду до дому в місто Нетішин і назад до міста Львова, двічі на місяць, становить 2000 гривень, та як один квиток на автобус коштує 500 гривень, також позивач [PERSON] , окрім зазначеного, має витрати на організацію життя, побуту, дозвілля, харчування, лікування, тощо, які, орієнтовно, складають 4000-5000 гривень на місяць, що і зумовлює позивача [PERSON] звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів, визначивши розмір останніх в 1/6 частину заробітку (доходу) відповідача [PERSON] , який є здоровим, працездатним, має стабільний заробіток, офіційно працюючи у філії «ВП «Хмельницька АЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом», і, відповідно, має можливість сплачувати аліменти на період навчання, оскільки, відповідач [PERSON] до повноліття позивача [PERSON] сплачував аліменти на підставі рішення Нетішинського місткого суду від 27 січня 2011 року, самоусунувшись від виховання дитини, і наразі між сторонами спілкування відсутнє, у зв`язку з чим, враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст.ст.198-201 СК України, ст.ст.175-178 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , уродженця села Стригани Славутського району Хмельницької області, проживаючого у [ADDRESS] , на користь позивача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , - аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом, і до закінчення навчання - 30 червня 2027 року, але не більше як до досягнення позивачем [PERSON] двадцяти трьох років. 20 травня 2024 року у цивільній справі за позовом [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Оліферук Ж.А., до [PERSON] - про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 20 травня 2024 року (а.с.16), - відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, з призначенням судового засідання. Сторони про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлені належним чином. У строк, встановлений судом в Ухвалі Нетішинського міського суду від 20 травня 2024 року, відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву (вх. №3760/24 від 17 червня 2024 року), в якому зазначив: позовні вимоги позивача [PERSON] - визнає частково, а саме, в розмірі щодо стягнення 1/10 частки його заробітку на сплату аліментів, оскільки, відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і, у зв`язку з цим, потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, і, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином, що передбачено у Постанові Пленуму ВС України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у якій зазначено, що - обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (п.20), отже, СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, зокрема, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина, що міститься також у правовому висновку, викладеному в постанові ВС від 28 лютого 2018 року (справа №758/6870/17-ц) та у постанові ВС України від 24 грудня 2014 року (справа №6-186ЦС14), відповідач [PERSON] страждає на ряд певних захворювань, в тому числі, хронічних, які потребують періодичного лікування, оперативного втручання та профілактики, має на утримання неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , тож, розмір аліментів в 1/6 частки з усіх видів заробітку відповідача [PERSON] становитиме близько 7000 гривень на місяць (42000 гривень заробітної плати / 6), в той час, як з боку позивача [PERSON] не надано до суду жодного доказу в підтвердження розміру заявлених витрат, окрім вартості самого навчання, що, відповідно і обґрунтовувало б заявлений розмір аліментів, а отже, зазначені вимоги є недоведеними, таким чином, на думку відповідача [PERSON] , стягнення аліментів в розмірі 1/10 частки з усіх видів його заробітку, що у грошовому виразі від розміру заробітної плати становитиме орієнтовно 4200 гривень щомісяця (42000 гривень заробітної плати/10), і, в річному еквіваленті становитиме 50400 гривень (з урахуванням вартості річного навчання у 30180 гривень), є необхідним та достатнім розміром для забезпечення потреб позивача [PERSON] , враховуючи що утримання для позивача [PERSON] також має надавати матір останньої, у зв`язку з чим, вважає за необхідне позовну заяву [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Оліферук Ж.А., до [PERSON] - про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, - задовольнити частково, стягнувши з відповідача [PERSON] , на користь позивача [PERSON] , аліменти на її утримання, в розмірі 1/10 частки з всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення навчання або до досягнення 23 річного віку, в залежності від того, яка з цих обставин настане раніше. У відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України - фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, оскільки, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні встановлено: відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області 04 травня 2006 року (актовий запис за №159 від 04 травня 2006 року (а.с.5), відповідач [PERSON] є батьком дитини - позивача [PERSON] , [INFO] , відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади ВК НМР за №2024/004693906 від 09 травня 2024 року (а.с.4) - позивач [PERSON] , [INFO] , є зареєстрованою по [ADDRESS] , згідно Довідки Львівського національного університету імені Івана Франка за №176 від 07 вересня 2023 року (а.с.6) - позивач [PERSON] є студенткою 1 курсу освітнього ступеня «Бакалавр» денної форми здобуття освіти Економічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка IV рівня акредитації, за спеціальністю «073 Менеджмент», навчання проводиться за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб згідно наказу №2642 від 14 серпня 2023 року, термін навчання - з 01 вересня 2023 року до 30 червня 2027 року, відповідно до Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки здобувачів вищої освіти за №ЕКБ-091123-ДОП від 22 серпня 2023 року (а.с.7) - Львівський національний університет імені Івана Франка, в особі ректора, з однієї сторони, та - замовник освітньої послуги [PERSON] , з іншої сторони, для здобувача вищої освіти - позивача [PERSON] , уклали договір, який є невід`ємним додатком до Договору про навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка за №ЕКБ-091123-ДК від 13 серпня 2023 року, предметом якого - є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, що надається здобувачу Університетом для здобуття вищої освіти за освітнім рівнем «бакалавр», за спеціальністю «073 менеджмент», денної форми здобуття освіти Економічного факультету, при цьому, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 120720 гривень (п.3.2.), вартість платної освітньої послуги за кожен навчальний рік становить 30180 гривень (п.3.3.1.), вартість платної освітньої послуги за кожен семестр становить 15090 гривень (п.3.3.2.), відповідно до Рішення Нетішинського міського суду від 27 січня 2011 року (а.с.8) - з відповідача [PERSON] , на користь [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання дитини: доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу вступу рішення в законну силу, відповідно до копій платіжних інструкцій №0.0.3137085216.1 від 09 серпня 2023 року, №0.0.3362618282.1 від 16 грудня 2023 року (а.с.9,10) - [PERSON] сплатила за навчання позивача [PERSON] у Львівському національному університеті імені Івана Франка - суму у розмірі 15090 гривень (перший семестр), суму у розмірі 15090 гривень (другий семестр), відповідно до копії довідок філії «ВП «Хмельницька АЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом» за №227 від 19 квітня 2024 року, №228 від 19 квітня 2024 року, №229 від 19 квітня 2024 року (а.с.24-27) - відповідач [PERSON] працює у філії «ВП «Хмельницька АЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом» на посаді майстра з ремонту і сума нарахованих та перерахованих з останнього аліментів (1/6), за період 2021 - 2024 роки, згідно заяви [PERSON] та заяви [PERSON] , складає: у 2021 році - по 70437 гривень 75 копійок, у 2022 році - по 100234 гривні 81 копійки, у 2023 році - по 121398 гривень 04 копійки, у 2024 році - по 37641 гривня 83 копійки, із копій діагностичного висновку Центру Медичної 3D Діагностики від 15 квітня 2024 року, а також, первинного огляду лікаря отоларинголога від 15 травня 2024 року та виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП НМР «Центр ПМСД» (а.с.28-30) вбачається звернення відповідача [PERSON] до медичних установ з приводу хронічного риносинуситу, а також, хронічного холецеститу (стадія ремісії), остеохондрозу поперекового відділу хребта, тощо. Так, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси - у спосіб, визначений законом, дотримуючись завдань та основних засад цивільного судочинства, якими є - справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, і судовий захист - є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників судового процесу. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.4 ЦПК України), що, окрім того, закріплено у ст.16 ЦК України, за приписами якої - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тож, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених ЦПК України випадках, і учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору - на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України). Разом з тим, згідно з положеннями ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, і обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Водночас, суд вирішуючи справи, застосовує при розгляді проваджень - Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і Протоколи до останньої, згоду на обов`язковість яких надано ВР України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ (ст.10 ч.4 ЦПК України). Крім того, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах ВС (ст.263 ч.4 ЦПК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст.7 ч.9 СК України), при цьому, сім`я - є первинним та основним осередком суспільства, яка створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також, на інших підставах, не заборонених законом, і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (ст.3 СК України). Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ст.2, ст.7 СК України). Якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані СК України, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (ст.8 СК України). Тож, не зважаючи, що, у відповідності до положень ст.6 СК України, особа має правовий статус дитини до досягнення нею повноліття, регулювання сімейних відносин, які виникли між сторонами, щодо виконання обов`язку батьків утримувати дитину та виконання обов`язків подружжя по утриманню дітей, в тому числі, і повнолітніх дочку/сина, регулюються СК України, зокрема главою 15 та 16 СК України. Відповідно до положень ст.8 Конвенції - кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, що передбачено у ст.198 СК України. І стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, - є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки, на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років, про що наголосив Верховний Суд у Постанові від 01 грудня 2021 року (справа №753/20347/20). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку/сина виникає, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, і батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, при цьому, право на утримання припиняється у разі припинення навчання, що урегульовано нормами ст.199 ч.1, ст.199 ч.2 СК України, і що повністю узгоджується з приписами, викладеними у п.20 Постанови Пленуму ВС України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за №3 від 15 травня 2006 року, відповідно до яких - обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України (ст.200 ч.1 СК України). Так, згідно положень ст.182 ч.1 СК України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Однак, в даному випадку, суд не має правових підстав для застосування мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, у відповідності до положень ст.182 ч.2 СК України, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, під час вирішення питання про стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина - останні не є дитиною у розумінні чинного законодавства (ст.6 СК України та ст.1 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, так як досягли вісімнадцяти років та є повнолітніми особами за віком. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ст.191 ч.1 СК України). Водночас, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати, у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, і у цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (ст.191 ч.2 СК України). Тож, встановивши наявність з боку відповідача [PERSON] обов`язку утримувати свою повнолітню доньку - позивача [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, на що вказує сукупність означених законодавчо юридичних фактів, а саме, досягнення останньою віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження навчання та, у зв`язку з вказаним, існування потреби у матеріальній допомозі, і, водночас, встановивши відсутність будь-яких обставин, які б перешкоджали батькові - відповідачу [PERSON] надавати таку допомогу, а саме, можливість мати такий заробіток, який дозволив би тому утримувати себе та свою повнолітню дитину, - суд вважає позовні вимоги позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] - про стягнення аліментів - обґрунтованими, вмотивованими та переконливими, оскільки, можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині - не пов`язана з наявністю або відсутністю у відповідача офіційних джерел доходу, а обумовлена та витікає, насамперед, з обставин, пов`язаних безпосередньо із самим платником аліментів, зокрема, працездатністю, станом здоров`я, тощо, а також, інших обставин на боці платника, що мають істотне значення. Водночас, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд, відповідно до вимог ст.182 СК України, бере до уваги - матеріальне становище позивача [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на утриманні своєї матері - [PERSON] , та, продовжуючи навчання, не має можливості працювати, що доведено в суді та підтверджено наданими до суду доказами, в тому числі, і документами про здійснення певних проплат за навчання з боку матері позивача [PERSON] , і що, відповідно, вказує на існування у останньої потреби у матеріальній допомозі, а також, - приймає до уваги обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, зокрема, - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, і, відповідно, враховуючи, викладене, - вважає за доцільне визначити необхідним до сплати з боку відповідача [PERSON] на утримання повнолітньої доньки - аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), на користь останньої, оскільки, будь-яких доказів на підтвердження неспроможності сплати аліментів у визначеній частці з боку відповідача [PERSON] до суду - не надано, інформації, що свідчила б про стан здоров`я відповідача, який би позбавляв останнього можливості працювати та утримувати себе та свою повнолітню дитину, в судовому засіданні - не здобуто, натомість, матеріальне становище платника аліментів - відповідача [PERSON] , який, за попереднім рішенням суду від 27 січня 2011 року, був зобов`язаний сплачувати аліменти до досягнення донькою - позивачем [PERSON] , [INFO] , повноліття, саме у обумовленому у позовній заяві розмірі, - не змінилось, до того ж, з означеного часу, відповідач [PERSON] також вже мав обов`язок сплати аліментів та утримувати і дитину у іншому шлюбі - доньку [PERSON] , [INFO] , що, відповідно, на переконання суду, не заважить сплачувати аліменти саме у визначеній частці. Таким чином, суд, дослідивши надані в судове засідання матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, і, відповідно, оцінивши надані докази, які мають значення для правильного вирішення справи, і на які кожна сторона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи, базуючись на засадах верховенства права, водночас, беручи до уваги позицію учасників судового процесу, в тому числі, і часткове визнання позову з боку відповідача [PERSON] , який, фактично, підтверджуючи необхідність стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, з урахуванням життєвих реалій сьогодення, заперечував щодо розміру аліментів, визначених позивачем [PERSON] у вигляді 1/6 частки заробітку (доходу), мотивуючи свою позицію наявністю на утриманні іншої неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , а також, наявністю у нього, як платника аліментів, ряду захворювань, що тягне необхідність періодичного лікування та профілактики, а також, додаткові витрати, і, відповідно, ухвалюючи судове рішення, яке повинно бути законним та обґрунтованим, приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] - про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - підлягає задоволенню, оскільки, у судовому засіданні встановлено наявність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної доньки - [PERSON] , [INFO] , яка потребує матеріальної допомоги, так як є особою за віком, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовжує навчання, на період навчання не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, і відповідач [PERSON] - має можливість таку матеріальну допомогу надавати, так як - є працевлаштованим, не є особою з інвалідністю, отримує заробітну плату, має сталий дохід, тощо, будь-яких доказів на підтвердження неспроможності сплати аліментів у визначеній у позові частці з боку відповідача [PERSON] до суду - не надано, інформації, що свідчила б про стан здоров`я відповідача, який би позбавляв останнього можливості працювати, в судовому засіданні - не здобуто, натомість, матеріальне становище платника аліментів - відповідача [PERSON] , який, працюючи у філії «ВП «ХАЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом», отримує дохід, вказує на можливість таку матеріальну допомогу надавати, і що, відповідно, дозволяє як сплачувати аліменти, так і піклуватися за своє здоров`я, і доказів протилежного в частині матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я, або ж інших обставин, що мають істотне значення, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, тощо, ніж ті, що досліджені у судовому засіданні, з боку відповідача [PERSON] в підтвердження заперечень позовних вимог, у відповідності до приписів ст.12, ст.81 ЦПК України, до суду не пред`явлено, до того ж, посилання відповідача [PERSON] на наявність ряду захворювань, що потребують лікування та профілактики, - не є перешкодою для стягнення аліментів, так як визначені у медичній документації захворювання не обмежують життєдіяльність і не забороняють працювати, відповідно до змісту документів, тож, обставини, викладені відповідачем [PERSON] у відзиві на позов, в якості обґрунтування своєї позиції, не є такими, що суттєво обтяжують майновий стан відповідача [PERSON] , таким чином, на переконання суду, розмір аліментів у вигляді 1/6 частини заробітку (доходу), щомісячно, - відповідає вимогам сімейного законодавства, а також, на переконання суду, забезпечить фізичний, духовний та моральний розвиток утриманця, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а також, не суперечить вимогам закону та буде відповідати засадам добросовісності, розумності та справедливості. Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, і, хоча ст.6 п.1 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення, і питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року у справі «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», №4909/04, §58, рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «RuizTorija v. Spain», №303-А, §29). Також, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення, оскільки, у відповідності до положень ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України, - суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Водночас, суд вважає за необхідне, ухвалюючи остаточне рішення за справою, вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, з урахуванням положень ЦПК України, а також, беручи до уваги, що позивач [PERSON] , на підставі ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, - стягнувши з відповідача [PERSON] - судовий збір, що становить 1211 гривень 20 копійок, на користь держави, у зв`язку задоволенням позовної заяви, - оскільки, у відповідності до положень ст.ст.133, 141-142 ЦПК України, - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст.133 ч.1 ЦПК України), при цьому, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, водночас, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ст.141 ч.1, ст.141 ч.2 ЦПК України). На підставі викладеного, з урахуванням ст.ст. 182, 198-201 СК України,

Outcome: approved