Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

12 лютого 2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов вказаний позов, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором у розмірі 184\~749, 17 грн., а також судові витрати, які поніс позивач у зв`язку з розглядом судової справи в розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08 лютого 2022 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1/4496150. За яким АТ «Креді Агріколь Банк» зобов`язався надати\~\~ [PERSON] кредит у розмірі 99999,00 гривень, а [PERSON] зобов`язався протягом 60 місяців повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 36% річних, а також комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,35% у місяць від суми кредиту. АТ «Креді Агріколь Банк» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав\~\~ [PERSON] грошові кошти у розмірі 99999,00 гривень. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виник борг у розмірі 184\~749,17 грн. 29 серпня 2023 року ТОВ «Глобал Спліт» та АТ «Креді Агріколь Банк» уклали договір про відступлення права вимоги №4-2023. За умовами якого до ТОВ «Глобал Спліт» перейшло право грошової вимоги до\~\~ [PERSON] за кредитним договором №1/4496150 від 08 лютого 2022 року. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та роз`яснено сторонам процесуальні права. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Натомість представника позивача подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти винесення судом заочного рішення в справі не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов до суду не подав, натомість подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, проти позову заперечував. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 08 лютого 2022 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1/4496150, за умовами якого АТ «Креді Агріколь Банк» зобов`язався надати\~\~ [PERSON] кредит у розмірі 99999,00 гривень, а [PERSON] зобов`язався протягом 60 місяців повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 36% річних, а також комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,35% у місяць від суми кредиту. Відповідно п.1.5 кредитного договору, всі умови щодо надання кредиту, обслугову та погашення заборгованості за кредитом, згідно Договору, визначені в Правилах на, споживчого кредиту в ПАТ «Креді Агріколь Банк» та на умовах страхування і позичальника, які є публічною та невід`ємною частиною договору та розміщені на офіціі сайті Банку: зобов`язаний сплачувати Банку: www.credit-agricole.ua. Згідно п. 2.2 кредитного договору, позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти за комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів комісії в день повернення кредиту. У випадку, якщо припадає на неробочий день, то сплатити попередній робочий день За змістом п. 2.3 кредитного договору, підписанням договору позичальник підтверджує, що він у письмовій формі і повному обсязі отримав від банку інформацію, визначену\~ЗУ «Про споживче кредитування»\~та/або іншими нормативно-правовими актами, що регулюють це питання. Згідно п. 2.4 кредитного договору, позичальник відповідає за виконання зобов`язань за договором усім своїм майном та коштами, на які може бути звернено стягне порядку, встановленому чинним законодавством України Відповідно вимог п. 2.6 кредитного договору, банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за договором, а також за договорами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено договори про забезпечення як необхідна або яку банк вважатиме доцільною Відповідно п.п. 3.1, 3.2 кредитного договору, у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісіями (у разі їх наявності) згідно умов договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України,\~що діяла у період, за який сплачується пеня, з урахуванням особливостей, визначених\~ЗУ «Про споживче кредитування»; у разі порушення позичаль-ником без поважних причин, вимог п.п. 2.2.3-2.2.9 Правил, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 1% від суми кредиту,\~визначеної в п. 1.1 Кредитного дог за кожний випадок порушення. АТ «Креді Агріколь Банк» виконав своє грошове зобов`язання та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 99999,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку за період з 08 липня 2022 року по 18 вересня 2023 року. Згідго ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у строк, передбачений у зобов`язанні та відповідно до вимог закону. Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У частині 2\~ст.\~1050\~ЦК України зазначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатили процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у\~ст. 129 Конституції України. У відповідності до вимог п.1 ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1\~ст. 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1\~ст.4 ЦПК України). За змістом ч. 3-4\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами ч.1, 3\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно вимог\~ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~\~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.Згідно зі\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. В свою чергу, у\~ст. 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України\~передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (постанова Верховного Суду\~\~від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17). Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослід-ження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. У частині 3\~ст. 2 ЦПК України\~однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у\~статті 12 цього Кодексу. Встановлено, що\~\~ [PERSON] неналежним чином виконував грошове зобов`язання, тому у нього виникла заборгованість у розмірі 184\~749, 17 грн., з яких : строкова заборгованість у розмірі 84\~595,06 грн., прострочена заборгованість у розмірі 15\~403,94 грн., заборгованість по нарахованим відсотками 697,90 грн., заборгованість по простроченим відсоткам 57\~052,47 грн., комісія у розмірі 1349,99 грн. та прострочена комісія у розмірі 25\~649,81 грн. 29 серпня 2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» уклав з ТОВ «Глобал Спліт» договір про відступлення права вимоги №4-2023, згідно якого АТ «Креді Агріколь Банк» зобов`язався відступити на користь ТОВ «Глобал Спліт» права вимоги до боржників за кредитними договорами, а ТОВ «Глобал Спліт» зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти за плату та на умовах, визначених цим договором. АТ «Креді Агріколь Банк» передав ТОВ «Глобал Спліт» право вимоги, яке він мав до [PERSON] за кредитним договором №№1/4496150 від 08 лютого 2022 року. Дана обставина підтверджується Витягом з додатку №1 до договору відступлення права вимоги №4-2023 від 29 серпня 2023 року Реєстру прав вимоги №1 від 15 вересня 2023 року. 15 вересня 2023 року на адресу відповідача АТ «Креді Агріколь Банк» було направлено повідомлення про те, що відбулося відступлення прав вимоги за договором №4-2023 від 29 серпня 2023 року до ТОВ «Глобал Спліт», яке стало новим кредитором та має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором. Як вбачається\~з довідки\~військової частини\~ [NUMBER] за № 222/8Ц/1890 від 02 липня 2024 року, [PERSON] перебуває на військовій службі в Збройних силах України з 21 грудня 2023 року, проте статусу учасника бойових дій не має. Так, відповідно п.п. 3 п. 4\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року\~статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~доповнено пунктом 15, згідно якого військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію п.п. 3 п. 4 цього\~Закону\~поширено на військово-службовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військово-зобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Згідно положеннями Закону України\~«Про мобілізаційну\~підготовку та\~мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення\~Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час. За змістом ст.\~1\~Закону України\~«Про мобілізаційну\~підготовку та\~мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєн-ного часу. У частині 4 ст.\~3\~Закону України\~«Про мобілізаційну\~підготовку та\~мобілізацію» зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприєм-ств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду. Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду. Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»\~надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні\~Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі за № 813/402/17 дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Відповідно п. 13 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військово-службовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. Разом з цим, п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначе-ної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення (аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі за №522/12270/15-ц). Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на військовій службі з 21 грудня 2023 року, а відсотки за користування кредитом йому нараховувались позивачем до 15 вересня 2023 року. Таким чином, на [PERSON] не поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також у суду не викликає сумнівів правильність нарахування позивачем відсотків за користування кредитом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з\~\~ [PERSON] на користь ТОВ «Глобал Спліт» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 184\~749, 17 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 та ч.1, п. 1 ч. 2\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З платіжної інструкції від 06 лютого 2024 року вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «Глобал Спліт» сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Пред`явлений позов задоволений. Тому з\~\~ [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved