Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 01 січня 1965 року виконавчим комітетом Волоківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON] [INFO] у них народилася донька [PERSON] . На початку 1967 року у порядку «оргнабору» [PERSON] вибув з їхнього господарства на північ Радянського Союзу зі зняттям з реєстрації з місця проживання і через кілька років перестав підтримувати зв`язок. Таким чином з 1967 року вона та [PERSON] розірвали всякі подружні стосунки, з того часу взаємних шлюбних прав та обов`язків не мали, сімейних відносин не підтримували зовсім. Однак, правовстановлюючі документи на будинок, що знаходиться в [ADDRESS] та земельну ділянку під ним були видані, хоч і на її ім`я, але під час зареєстрованого шлюбу. [PERSON] не може мати частку у спільній сумісній власності на зазначене майно, оскільки майно набуте нею за власні кошти після припинення спільного проживання, а [PERSON] грошової та трудової участі у будівництві жилого будинку не брав. Більше того, він не брав участь у веденні господарства колгоспного двору більше 3 років. Рішенням виконавчого комітету Волоківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 22 лютого 2018 року їй передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га по [ADDRESS] , на підставі якого проведена реєстрація на її ім`я права власності на дану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Вона зареєструвала право власності на житловий будинок 13 квітня 2018 року, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 12052651, номер запису про право власності: 25701592. Її донька [PERSON] 17 травня 1987 року уклала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище [PERSON] . З часу одруження вона вибула з її господарства і з травня 1987 року постійно проживає у власному будинку. Також, у відповідності до ст.126 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, що діяв на час набуття права власності на житловий будинок за вищевказаною адресою, працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням або хворобою. Звернувшись до нотаріуса, при здійсненні перевірки її сімейного стану було встановлено, що шлюб між нею та [PERSON] не розірваний, що становить їй перешкоду у розпорядженні належним їй нерухомим майном. Просить суд визнати житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] її особистою приватною власністю. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій підтвердила обставини викладені в позові, просить суд позов задовольнити, справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, жодних клопотань до суду не направляв. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явився, направила до суду заяву, в якій підтвердила обставини справи, не заперечувала проти задоволення позовної заяви. В судове засідання представник третьої особи Волоківської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області не з`явився, проте сільська рада надала суду листа, в якому позовні вимоги визнає повністю і просить суд розглянути справу без участі їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Так, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] ( [NUMBER] ) [PERSON] народилася [INFO] . Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00044631637 від 19 квітня 2024 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований 01.01.1965 року у виконавчому комітеті Волоківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області. Прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] ». Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ро реєстрацію права власності за №120526511 від 13 квітня 2018 року [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності - виписка із погосподарської книги, серія та номер 181, виданий 11.04.2018 року Волоківською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рро реєстрацію права власності за №120062355 від 10 квітня 2018 року [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер 7321080900:01:001:1662, площею 0,25 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташований в [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності - рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер 36-35/18, виданий 22.02.2018 року Волоківською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області. Як вбачається з технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, домогосподарство, що розташоване в [ADDRESS] було побудоване в період з 1976 року по 1996 рік та складається з: житлового будинку літ. «А» - загальною площею 55,5 м.кв., в тому числі житловою площею - 39,1 м.кв., вольєра літ. «Б», сараю літ. «В», літнього душа літ. «Г», сараю літ. «Д», вбиральні літ. «Е», сараю літ. «Є», сараю літ. «Ж», погребу літ. «З», літньої кухні літ. «И», колодязя №1, воріт №2, огорожі №3, хвіртки №4, хвіртки №5, огорожі №6, хвіртки №7, хвіртки №8, огорожі №9, хвіртки №10, воріт №11, вимощення №І. Відповідно до погосподарської книги за 1974-1976 роки в господарстві за адресою [ADDRESS] станом на 1974 рік проживали [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (донька). Згідно довідки №492 від 19.06.2024 року, яка видана Волоківською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] , 1942 року народження, який зареєстрував шлюб з [PERSON] у виконавчому комітеті Волоківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, у Волоківській сільській раді протягом більше 53 років не проживає. [PERSON] вибув за межі села Волока з 1971 року та по сьогоднішній день в с. Волока не значиться. Як вбачається з довідки №491 від 19.06.2024 року, яка видана Волоківською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, згідно погосподарської книги №1 с. Волока, сторінка 31, особовий рахунок [NUMBER] житловий будинок, який належить [PERSON] , [INFO] , розташований по [ADDRESS] , був побудований в 1976 році, забудову житлового будинку [PERSON] проводила сама. Відповідно до довідки №493 від 19.06.2024 року, яка видана Волоківською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] , [INFO] вибула 01.11.1987 року з господарства своєї матері [PERSON] за адресою [ADDRESS] до господарства за адресою провулок [ADDRESS] , на даний час проживає в своєму житловому будинку за адресою [ADDRESS] . Змістом ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (який був чинний на час виникнення правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В ч. 3 ст. 368 ЦК України зазначено, що майно, набуте подружжям за час їхнього шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них (ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України). Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6- 843цс17 та Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 червня 2018 року у справі № 711/5108/17. Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Підпунктами 23-25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Згідно із зазначеними нормами при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною власністю чи особистою приватною власністю з`ясуванню підлягають, як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею у набутті майна. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи вище викладене, судом встановлено, що житловий будинок в [ADDRESS] був побудований [PERSON] за власні кошти, без допомоги [PERSON] , оскільки між ними були припинені шлюбі відносини, а останній на час побудови спірного майна вибув за межі населеного пункту. Згідно ст.126 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, що діяв на час набуття [PERSON] права власності на житловий будинок, працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням або хворобою. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] вибули із господарства, що розташоване в [ADDRESS] та станом на 15 квітня 1991 року більше трьох років не проживали в ньому. Враховуючи вище викладене, нерухоме майно, що розташоване в [ADDRESS] , є особистою власністю [PERSON] . При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved