Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

Позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі скорочено АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом 31.01.2024, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1001357712901 від 15.07.2019 станом на 01.12.2023 у загальному розмірі 94\~795 грн. 54 коп., яка включає: заборгованість за кредитом 61\~857 грн. 78 коп., заборгованість по процентам 23 грн. 40 коп., заборгованість за комісією 32\~914 грн. 36 коп.; стягнути з відповідача 2\~422 грн. 40 коп. судового збору. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що на підставі укладеного кредитного договору №1001357712901 від 15.07.2019 АТ «ПУМБ» позичальникові [PERSON] було надано кредит у сумі 76\~003 грн. 00 коп., однак відповідач належним чином свої кредитні зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість за договором на 01.12.2023 у загальному розмірі 94\~795 грн. 54 коп., яка включає: заборгованість за кредитом 61\~857 грн. 78 коп., заборгованість по процентам 23 грн. 40 коп., заборгованість за комісією 32\~914 грн. 36 коп. З метою досудового врегулювання спору, АТ «ПУМБ» направляло на адресу позичальника вимогу (повідомлення) про наявність заборгованості, що залишилась поза увагою [PERSON] . Зважаючи на те, що відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів кредитора, АТ «ПУМБ» вимушене звернутися до суду. Ухвалою суду від 01.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.59). У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Згідно з клопотанням представника позивача [PERSON] , викладеним у п.3 прохальної частини позову, остання просила справу розглянути за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Касьян М.С. в судове засідання не з`явилися, викликалися у встановленому законом порядку, протягом визначеного строку відзив на позов не подали, заяв про відкладення розгляду справи, призначеного на 31.07.2024, від них не надходило, про поважність причин неприбуття до суду вони не повідомили. Так, 07.03.2024 відповідач [PERSON] подала заяву про надання для ознайомлення матеріалів справи, з якими цього ж дня ознайомилась у повному обсязі (а.с.68). 13.03.2024 на електронну пошту суду від адвоката Касьяна М.С. надійшла заява про його вступ у справу як представника відповідача з проханням надати для ознайомлення матеріали справи. Фактично з матеріалами справи представник ознайомився 21.06.2024 (а.с.69), незважаючи на неодноразове відкладення розгляду справи, призначеного на 13.03.2024, 17.04.2024, 14.05.2024, 21.06.2024 за його клопотаннями. Однак, протягом встановленого законом строку відповідач та її представник відзив на позов не подали, клопотань про надання додаткового часу не заявляли. Таку поведінку відповідача та її представника суд розцінює як намір умисного затягування розгляду справи та зловживання процесуальними правами. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, її представника, неодноразові неявки до суду, не подання відзиву у встановлений законом строк, не дивлячись на обізнаність з фактом перебування справи у провадженні суду, суд вважає за можливе ухвалити по справі рішення на підставі наявних доказів за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає цьому. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, врахувавши позицію учасників справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 15.07.2019 [PERSON] підписала Заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №1001357712901, умовами якого сторони погодили суму кредиту 76 003 грн., цільове призначення на споживчі цілі, строк кредитування 36 місяців, комісію за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%, розмір процентної ставки 0,01% річних (а.с.4). Сторони також узгодили, що кредит надається шляхом здійснення банківського переказу на рахунок [PERSON] № [NUMBER] в АТ «ПУМБ». Окрім цього, сторонами було погоджено графік здійснення платежів шляхом повернення споживчого кредиту ануїтетними (рівними) платежами щомісячно по 4384 грн. 01 коп. та останній платіж 4 383 грн. 33 коп. протягом періоду з 15.07.2019 до 15.07.2022. До щомісячного платежу банком включено тіло кредиту та комісію за обслуговування кредитної заборгованості (щомісячно по 2\~272 грн. 49 коп.). Цього ж дня [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, який містить детальні умови кредитування та інформацію, надану їй як споживачеві до укладення договору про споживчий кредит (а.с.15). Підписанням заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі скорочено ДКБО) [PERSON] беззастережно підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення цього договору, що розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін), і погодилась з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, у тому числі дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладання договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердила свою згоду на укладення договору страхування за угоджених умовах. Таким чином, укладений [PERSON] за своєю суттю є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України. Крім того, позичальник [PERSON] була належним чином ознайомлена із паспортом споживчого кредиту, який містить детальний розпис умов кредитування, складових загальної вартості кредиту та Графіком платежів, про що свідчить її підпис у вказаних документах. Із наведеного вище порядку при укладенні договору [PERSON] здійснені дії, які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним\~ договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. У силу ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається. АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за кредитним договором №1001357712901 від 15.07.2019 перед [PERSON] виконало належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі в сумі 76\~003 грн. шляхом перерахування на відкритий в банку рахунок 15.07.2019, що підтверджується платіжною інструкцією №TR.36341265.76901.8810 від 15.07.2019 (а.с.35) та слідує з виписки по особовому рахунку позичальника (а.с.40). Крім того, виписка з банківського рахунку позичальника містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача баланс станом на дату укладання кредитного договору, всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції). Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 №578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання держоперації та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.611, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не\~ повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Судовим розглядом встановлено, що позичальник [PERSON] свої зобов`язання не виконувала належним чином. З наданого позивачем розгорнутого розрахунку заборгованості станом на 01.12.2023 (а.с.36-39) та виписки по рахунку з 15.07.2019 до 01.12.2023 (а.с.450-43) слідує, що протягом період з серпня 2019 року до січня 2020 року включно відповідач спочатку здійснювала погашення заборгованості шляхом внесення у повному обсязі платежів. Починаючи з лютого 2020 року відповідач припинила належне виконання зобов`язань, що призвело до поступового накопичення боргу. Станом на 15.07.2022 заборгованість за простроченим тілом кредиту склала 14\~145 грн. 22 коп., за поточним 61\~857 грн. 78 коп. Станом на 01.12.2023 заборгованість склала у загальному розмірі 94\~795 грн. 54 коп., що включає: заборгованість за кредитом 61\~857 грн. 78 коп., заборгованість по процентам 23 грн. 40 коп., заборгованість за комісією 32\~914 грн. 36 коп. Оскільки відповідач не навела власного контррозрахунку суми боргу, не надала первинних документів, за якими можна було б прослідкувати здійснені нею платежі, виходячи з обсягу наявних у справі доказів суд вважає доведеною заборгованість за тілом кредиту 61\~857 грн. 78 коп. та заборгованість по процентам 23 грн. 40 коп., оскільки вони розраховані банком арифметично вірно, з урахуванням здійснених відповідачем платежів, відображених у виписці по рахунку та безпосередньо у наданому розрахунку. Отже, за відсутності доказів зворотного, суд вважає доведеною заборгованість за тілом кредиту та по процентам за користування кредитом, а відтак вимоги в цій частині слід задовольнити. Що стосується вимоги про стягнення комісії в сумі 32\~914 грн. 36 коп., то суд не вбачає правових підстав для її задоволення, виходячи з такого. Так, з матеріалів справи вбачається, що укладений між сторонами кредитний договір №1001357712901 від 15.07.2019 є споживчим. У п.4 заяви №1001357712901 від 15.07.2019 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99%. Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена й п.5.7.3 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.26), де вказано, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч.1 ст.1, ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п.5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). При цьому, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19. Таким чином, суд зауважує, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку\~споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Додатково суд звертає увагу, що в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія в розмірі 2,99%. Також АТ «ПУМБ» не надано доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем [PERSON] безпосередньо при укладенні оспорюваного кредитного договору. Позаяк, з аналізу змісту п.5.7.3 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.26) вбачається, що сплату відповідної комісії банк покладає на позичальника попри те, що дії, за які вона справляється, вчиняються на користь банку, а не позичальника, зокрема, послуги щодо списання та зарахування коштів з метою повернення кредиту, розрахунково-касове обслуговування кредиту, що за логічним змістом є абсурдним. Відтак, положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічних висновків з цього приводу дійшов Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 у справі № 194/1387/19. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про безпідставність нарахування комісії в сумі 32\~914 грн. 36 коп. за кредитним договором №1001357712901 від 15.07.2019, а тому вважає, що позовні вимоги в цій частині є такими, що не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають. Підсумовуючи вищевикладене, проаналізувавши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановивши обставин неналежного виконання [PERSON] кредитно-договірних зобов`язань, істотність їх порушення, часткову обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог із стягненням з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором №1001357712901 від 15.07.2019 станом на 01.12.2023 за кредитом 61\~857 грн. 78 коп. та по процентам 23 грн. 40 коп., що загалом складає 61 881 грн. 18 коп. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1574 грн. 56 коп. в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору пропорційно частині задоволених вимог (65%).

Outcome: partial