Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-25 00:00:00

У червні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] . На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2002 року, від даного шлюбу неповнолітніх дітей не має. Спільне життя у сторін не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім`ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання сторони не з`явились, про день слухання справи повідомлені належним чином, позивач [PERSON] разом з позовною заявою подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримала, відповідач електронною поштою направив до суду письмову заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 липня 2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, про що зроблено актовий запис №191, та підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] /а.с.6/. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивачка заперечує проти подальшого збереження шлюбу та надання строку для примирення. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також, враховуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджено квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №120Z5247М від 11.06.2024 /а.с. 4/.

Outcome: approved