Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

Рух справи 11.05.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 11.05.2021, за підписом представника позивача - адвоката Решнюк А.В. (діє на підставі ордеру), в якій позивач просить: - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 51816910 від 30.03.2020 10:43:29, яке винесено приватним нотаріусом Чорнєй В.В., на підставі якого за відповідачем, [PERSON] зареєстровано право власності за нежитлове приміщення, за адресою [ADDRESS] , заг. площею 79,1 кв.м.; - скасувати запис про право власності від 26.03.2020 за номером 36118383 (розділу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно), про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю за відповідачем, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , заг. площею 79,1 кв.м. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 28.05.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження). 16.06.2021 до суду надійшло клопотання від представника позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25.06.2021 в задоволенні зазначеного клопотання відмовлено. Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/). Обґрунтування позову Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, вона є орендарем об`єкту нерухомості, загальною площею 11,3 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Зі слів позивачки, як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С., було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51859210 від 02.04.2020 з якого вбачається, що за позивачем, [PERSON] рахується в оренді вказане нежитлове приміщення строком до 06.11.2029. Позивачка вказує, що за відсутності правових підстав, на підставі рішення приватного нотаріуса Чорнєй В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 5186910 від 30.03.2020, право власності на орендоване позивачем приміщення було зареєстровано за [PERSON] . При цьому, зі слів позивача, під час проведення реєстраційної дії було протиправно змінено адресу орендованого позивачем приміщення з [ADDRESS] на [ADDRESS] . Позивач зазначає, що адреси [ADDRESS] не існує, оскільки зазначене приміщення не вводилося в експлуатацію, відносно нього не виготовлявся технічний паспорт, між Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією та [PERSON] не укладалися ані договір оренди землі, ані договір оренди нежитлового приміщення. У зв`язку з викладеним позивачка вважає, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. незаконно винесла рішення та зареєструвала за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 79.1 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , а також незаконно присвоїла нежитловому приміщенню нову адресу, взявши на себе функцію Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації. Позивач наголошує, що подані для державної реєстрації документи, на підставі яких було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення за [PERSON] , суперечать вимогам чинного законодавства та подані особою, яка не мала на це повноважень. Щодо правової позиції відповідача Відповідачі своїм процесуальним правом подання відзиву не скористалися. Жодних пояснень з приводу позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій іншій формі від відповідачів на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Щодо правової позиції третіх осіб 29.06.2021 до суду надійшли пояснення ТОВ «Вандерлі» за підписом представника - адвоката Якімлюка Н.О. (діє на підставі ордеру), в яких ТОВ «Вандерлі» просить у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с. 99-104). В обґрунтування таких пояснень, представник ТОВ «Вандерлі», зокрема, зазначає, що 13.05.2021 відбувся аукціон з проведення електронних торгів Сетам, на якому ТОВ «Вандерлі» придбало нерухоме майно - нежитлову будівлю, літ «А», загальною площею 79.1 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . В поясненнях вказується, що 21.05.2021 представником ТОВ «Вандерлі» було виявлено, що за цією адресою розташований магазин канцтоварів «Олівець молодець», працівники якого відмовилися вказати суб`єкта господарювання та підставу здійснення господарської діяльності у приміщенні, яке належить на праві власності ТОВ «Вандерлі». Зауважується, що з метою з`ясування та встановлення осіб, що орендують приміщення за адресою: [ADDRESS] представником третьої особи було направлено адвокатський запит до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 21.05.2021. 28.05.2021 надійшла відповідь на зазначений запит зі змісту якої вбачається, що ФОП [PERSON] передано в оренду нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] (окремо розташована споруда (сміттєзбірник) літ. «Б», площею 11,30 кв.м. згідно Договору). ТОВ «Вандерлі» вважає, що ФОП [PERSON] , отримавши в оренду споруду (сміттєзбірник) площею 11,30 кв.м., зайняла інше приміщення - нежитлову будівлю літ «А», загальною площею 79,1 кв.м., місцезнаходження: [ADDRESS] та здає його в суборенду, чим порушує право власності ТОВ «Вандерлі», а також безпідставно звернулась з позовом у даній справі. 05.07.2021 до суду надійшов відзив Солом`янської РДА за підписом представника - Єрко Н.П. (діє на підставі довіреності), в якому остання просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 135-138). В обґрунтування таких вимог, представник Солом`янської РДА, зокрема, зазначає, що нежитлова будівля (окремо розташована споруда (сміттєзбірник), загальною площею 11,30 кв.м., на підставі Договору про внесення змін до Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 607 від 27.08.2019 (нова редакція від 02.04.2020), передана в оренду ФОП [PERSON] , терміном дії до 06.11.2029, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Також, вказується що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», як балансоутримувачу стало відомо, що в рамках ВП № 64968588, відкритого Шевченківським РВ ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції України, було описано та направлено на примусову реалізацію ДП «Сетам» нежитлову будівлю за адресою: м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 36 (лот 47309). Наголошується, що відносно такого факту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» звернулася до Шевченківського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції України, ДП «Сетам» з проханням зупинити торги та до Солом`янської окружної прокуратури м. Києва, Солом`янського управління ГУНП у м. Києві щодо відкриття кримінального провадження. Звертається увага на те, що порядок присвоєння поштових адрес об`єктам нерухомості є чітко регламентованим. Разом з цим, будь-яка інформація стосовно нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 79,1 кв.м. у Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації відсутня. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. 07.11.2016 між Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією та ФОП [PERSON] було укладено Договір № 607 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (а.с. 22-32). Відповідно до п. 2.1, 9.1 зазначеного договору, об`єктом оренди є: нежиле приміщення, загальною площею 11,3 кв.м., - окремо розташована споруда (сміттєзбірник) згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід`ємну частину цього договору. Цей договір у відповідності до п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України набирає чинності з 07.11.2016 до 06.11.2019. 07.11.2016 між КП ««Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» та ФОП [PERSON] укладено акт приймання-передачі об`єкта оренди відповідно до якого, підприємство - балансоутримувач передало, а орендар прийняв в орендне користування згідно з договором оренди від 07.11.2016 № 607 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду окремо разташовану споруду (сміттєзбірник), загальною площею 11,3 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 34). 27.08.2019 між Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією та ФОП [PERSON] укладено додаткову угоду про внесення змін до договору № 607 по передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, відповідно до п. 1 якої сторони вирішили викласти договір № 607 від 07.11.2016 в новій редакції (а.с. 35-49). Відповідно до п. 1 зазначеного договору, орендодавець на підставі розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.08.2019 № 660 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] для розміщення торгівельного об`єкту з продажу непродовольчих товарів. Положеннями п. 2.1, 9.1 Договору встановлено, що об`єктом оренди є окремо розташована споруда (сміттєзбірник), загальною площею 11,3 кв.м., згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід`ємну частину цього договору. Цей договір у відповідності до п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України набирає чинності з 07.11.2019 до 06.11.2022. 02.04.2020 між Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією та ФОП [PERSON] укладено договір про внесення змін до договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 607 від 27.08.2019 (а.с. 51-60). Відповідно до п. 1 зазначеного договору, орендодавець на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 17.12.2019 № 50/185 та розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 30 січня 2020 № 109 «Про внесення змін до договору оренди» передає, а орендар приймає в оренду нежитлову будівлю (окремо розташована споруда (сміттєзбірник), літ. «Б», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2039220280000, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради (номер запису права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 35648995 від 03.02.2020), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , для розміщення торгівельного об`єкту з продажу непродовольчих товарів. Загальна площа об`єкту становить 11,30 кв.м. Положеннями п. 9.1 договору встановлено, що цей договір у відповідності до п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України набирає чинності з 07.11.2019 та діє до 06.11.2029. Цей договір є укладеним з моменту державної реєстрації. Згідно з даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 205917366 від 02.04.2020 (а.с. 50), приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51859210 від 02.04.2020, а саме: права користування об`єктом нерухомого майна (реєстраційний номер: 2039220280000; адреса: [ADDRESS] ) за орендарем - [PERSON] із строком дії до 06.11.2029, з правом передачі в піднайм (суборенду). 02.04.2020 між Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією та ФОП [PERSON] укладено акт приймання-передачі об`єкта оренди, відповідно до якого підприємство - балансоутримувач передало, а орендар прийняв в орендне користування згідно з Договором оренди від 02.04.2020 року № 607 приміщення, сміттєзбірник загальною площею 11,30 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 61). Згідно інформації, сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості», долученої позивачем до позовної заяви, власником нежитлової будівлі літ. «А», загальною площею 79,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] станом на 19.04.2021 була [PERSON] (а.с. 9-10). Відповідно до протоколу № 538447 від 13.05.2021, переможцем електронних торгів з продажу лота № 475309 (найменування майна: нежитлова будівля, літ. «А» загальною площею: 79,1 кв.м., місцезнаходження: [ADDRESS] ) визначено ТОВ «Вандерлі» (а.с. 108-109). 19.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Федоровою К.І. було видано свідоцтво, яким посвідчила, що ТОВ «Вандерлі» належить на праві власності майно, що складається з: нежитлової будівлі літ «А», загальною площею 79, 1 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] ; право власності зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 березня 2020 року державним реєстратором, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (м. Київ) Чорнєй В.В. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2063190980000, номер запису про право власності: 36118383, яка придбана ТОВ «Вандерлі» за 1199000 (один мільйон сто дев`яносто дев`ять тисяч) грн. 00 коп, що раніше належала [PERSON] , на підставі довідки № 828, виданої 19.03.2020 ТОВ «Бюро технічної інвентаризації, оформлення землі та нерухомості», технічного паспорту № 827, виданого 19.03.2020 ТОВ «Бюро технічної інвентаризації, оформлення землі та нерухомості» (а.с. 72). Згідно з даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 257278204 від 19.05.2021, право власності на нежитлову будівлю літ. «А», загальною площею 79,1 кв.м., реєстраційний номер: 2063190980000, що розташована в [ADDRESS] зареєстровано за ТОВ «Вандерлі» (а.с. 73). В матеріалах справи міститься акт про перешкоджання власнику у здійсненні права власності на будівлю від 25.05.2021, зі змісту якого вбачається, що представники ТОВ «Вандерлі» прибули до нежитлової будівлі літ. «А», загальною площею 79,1 кв.м., реєстраційний номер: 2063190980000, що розташована в [ADDRESS], яка праві приватної власності належить ТОВ «Вандерлі» та виявили у вказаній нежитловій будівлі магазин «Олівець молодець» (а.с. 128). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У постанові Верховного Суду від 25.05.2020 у справі № 556/1321/16-ц викладений висновок про те, що за своїм змістом право на пред`явлення позову означає право на процес незалежно від його результату, право на діяльність суду щодо розгляду та вирішення вимоги про захист порушеного або оскаржуваного права або законного інтересу, тобто право на одержання рішення незалежно від його змісту і характеру. Таким чином, право на пред`явлення позову є процесуальною категорією, оскільки наявність цього права в зацікавленої особи зовсім не залежить від наявності в неї того суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу, які підлягають захисту. Наявність у особи права на пред`явлення позову не завжди означає наявність у неї права на задоволення позову, оскільки суд може встановити, що вимоги не засновані на законі, і відмовити у їх задоволенні. Як зазначено у постанова об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.04.2021 у справі № 564/2227/17 (провадження № 61-39960сво18), порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку порушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюється судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див. постанову Верховного Суду від 23.11.2023 у справі № 685/547/23). Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК України). Сторонами справи не завжди є сторони спору (наприклад, коли позивач або відповідач неналежний) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19). Великою Палатою Верховного Суду у п. 138 постанови від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), зокрема, вказано, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у цивільному процесі»: сторонами в цивільному процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач, тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Неналежними сторонами є особи, які не є суб`єктами права вимоги чи несення обов`язку (див. постанову об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.04.2021 у справі № 564/2227/17 (провадження № 61-39960сво18),) Відсутність матеріально-правової заінтересованості позивача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову (див. постанову Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 640/21611/19). Як вбачається з матеріалів справи, позивач є орендарем об`єкту нерухомості, загальною площею 11,3 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . При цьому, фактично позивачем заявлені позовні вимоги, спрямовані на захист права власності іншої особи (а не свого). Суд звертає увагу на те, що саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України), які він може реалізовувати на власний розсуд. Тобто лише власник має право на визначення юридичної долі свого майна, у тому числі й шляхом надання майна іншим особам, а також повернення (вилучення) цього майна від відповідних суб`єктів (див. постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.09.2019 у справі № 910/7364/18, п. 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 910/12224/17). При цьому, як вбачаться з матеріалів справи, орендоване позивачем приміщення є комунальною власністю та належить територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради. Таким чином, [PERSON] не є належним позивачем у даній справі. Разом з тим, у разі наявності перешкод у користуванні орендованим приміщенням у зв`язку з зазначеними в позові обставинами, ФОП [PERSON] не позбавлена права звернення з відповідним позовом до суду відповідної юрисдикції. Водночас, слід зауважити, що належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. постанову Верховного Суду від 30.01.2024 у справі № 924/564/22). Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 395/853/19, провадження № 61-8483св21). Спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та стосовно якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор не може бути належним відповідачем у такому спорі. Відповідно позов про скасування рішення державного реєстратора не може бути пред`явлений до державного реєстратора, який і так зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.11.2023 у справі № 149/289/21, провадження № 61-4983св23). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зазначено, що належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.04.2020 року у справі № 520/13067/17 зробила висновок, що позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.05.2023 у справі № 352/371/21, провадження 61-8494св22). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Таким чином, позовні вимоги до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В задоволенню не підлягають, оскільки вона є неналежним відповідачем за позовом. Окрім того, згідно інформації, сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості», долученої позивачем до позовної заяви, власником нежитлової будівлі літ. «А», загальною площею 79,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] станом на 19.04.2021 була [PERSON] . Відповідно до протоколу № 538447 від 13.05.2021, переможцем електронних торгів з продажу лота № 475309 (найменування майна: нежитлова будівля, літ. «А» загальною площею: 79,1 кв.м., місцезнаходження: [ADDRESS] ) визначено ТОВ «Вандерлі». Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 257278204 від 19.05.2021, право власності на нежитлову будівлю літ. «А», загальною площею 79,1 кв.м., реєстраційний номер: 2063190980000, що розташована в [ADDRESS] було зареєстровано за ТОВ «Вандерлі». Таким чином, [PERSON] з 19.05.2021 не є належним відповідачем у справі, оскільки за рахунок останньої неможливо виконати судове рішення навіть у випадку задоволення позовних вимог у цій справі. Незважаючи на ці обставини сторона позивача своїм процесуальним правом звернутися із клопотанням про заміну первісних відповідачів належним відповідачем - ТОВ «Вандерлі» не скористалася. Враховуючи викладене, пред`явлення позову до неналежних відповідачів є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Крім того суд звертає увагу на наступне. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд звертає увагу, що сама по собі заява про злочин (а.с. 16-21), копію якої позивачем долучено до матеріалів справи, в розумінні ст. 76 ЦПК України, не підтверджує обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позовних вимог. Копія відповіді Департаменту земельних ресурсів (а.с. 11), долучена позивачем до позовної заяви, взагалі не стосується заявлених позивачем вимог, оскільки з її змісту вбачається, результат розгляду Департаментом питання позивача щодо наявності/відсутності укладеного договору оренди земельної ділянки між Київською міською радою та [PERSON] . Зазначені документи не містять інформацію щодо предмета доказування та не підтверджують заявлені позивачем вимоги, а тому в силу ч. 4 ст. 77 ЦПК України, суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд звертає увагу на те, що позивачем до матеріалів позовної заяви не долучено жодних доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги. В матеріалах справи відсутні докази за допомогою яких суд може встановити обставини, що нежитлове приміщення, за адресою [ADDRESS] , заг. площею 79,1 кв.м. та нежитлове приміщення, за адресою [ADDRESS] , заг. площею 11,3 кв.м. є одним й тим самим об`єктом нерухомого майна, з приводу якого вчинені оскаржувані позивачем реєстраційні дії та внесено запис про право власності. Копії матеріалів реєстраційних справ щодо зазначених об`єктів нерухомості до матеріалів справи не долучалися, клопотань про витребування зазначених доказів ані від позивача, ані від інших учасників судового процесу не надходило. За відсутності зазначених доказів у суду відсутня об`єктивна можливість встановити порушення порядку проведених реєстраційних дій. Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1, 4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, позивач та його представник мають усвідомлювати, що поведінка, яка полягає у неподанні доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги, тягне за собою ризик настання наслідків у виді відмови в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог З огляду на наведене в сукупності: не доведення порушеного права позивача, встановлення неналежності відповідачів у справі, а також відсутність доказів на підтвердження вимог позову, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог. Щодо судового збору Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи результат вирішення спору, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed