Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася\~до суду\~з позовом\~до відповідача\~ [PERSON] про\~стягнення неустойки\~(пені)\~за прострочення\~сплати аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем шлюб було укладено 15 квітня 2010 року та зареєстровано у виконавчому комітеті Чумалівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області Україна за актовим записом № 2. Від даного\~шлюбу вони\~мають одну\~малолітню доньку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Рішенням Тячівського\~районного суду\~Закарпатської області\~від 06\~травня 2021\~року шлюб\~між ними\~розірвано та\~стягнено аліменти\~з відповідача\~ [PERSON] \~на її\~користь на\~утримання доньки\~ [PERSON] \~в сумі\~5\~000,\~00\~гривень щомісячно.\~Станом на\~даний час\~відповідач [PERSON] \~не сплачує\~присуджені рішенням\~суду аліменти,\~внаслідок чого\~у нього\~утворилась заборгованість\~по сплаті\~аліментів у\~розмірі 151\~451,\~61\~гривень.\~Відповідач постійного\~місця роботи\~немає,\~але періодично\~іздить на\~заробітки за\~межі області\~та за\~кордон,\~стан його\~здоров`я задовільний,\~він молодий\~за віком\~та інших\~непрацездатних осіб\~на утриманні\~немає.\~За період\~з 01\~жовтня 2020\~року по\~01\~травня 2023\~року відповідач\~повинен сплатити\~неустойку (пеню)\~за кожень\~день прострочення\~сплати аліментів\~в сумі\~672\~709,\~65\~гривень,\~однак,\~оскільки пеня\~обмежена ч.\~1\~ст.\~190\~СК України\~та не\~може становити\~більше 100\~%\~заборгованості,\~то просить\~стягнути з\~відповідача на\~її користь\~неустойку за\~прострочення сплати\~аліментів в\~розмірі 151\~451,\~61\~гривень.\~25\~квітня 2024\~року позивач\~подала суду\~заяву про\~збільшення позовних\~вимог,\~в якій\~зазначила,\~що у\~зв"язку\~з несплатою\~відповідачем аліментів\~його борг\~по аліментах\~збільшився на\~60\~000,\~00\~гривень,\~а тому\~просить стягнути\~неустойку (пеню)\~за прострочення\~сплати аліментівза період з 01 жовтня 2020 року по 01 травня 2024 року в сумі 211\~451, 61 гривень, а також понесені витрати на\~професійну правничу\~допомогу врозмірі 5\~000, 00 гривень. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Марич І. Ю. в судове засідання не з`явилися, позаяк представник позивача адвокат Марич І. Ю. подав суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, при цьому зазначив, що збільшені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник- адвокат Коструб В. В. в судове засідання не з`явилися з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подали, а тому, суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що збільшені озовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 15 квітня 2010 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Чумалівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області Україна за актовим записом № 2, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 травня 2021 року розірвано. Згідно копії\~свідоцтва про\~народження малолітньої\~доньки сторін\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , в графі мати записано позивача в справі [PERSON] , а батьком - відповідача в справі [PERSON] . Рішенням Тячівського\~районного суду\~Закарпатської області\~від 06\~травня 2021\~року,\~залишеним без\~змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 05 липня 2021 року, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] ,\~ [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000, 00 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2020 року, і до її повноліття, На виконання цього рішення Тячівським районним судом Закарпатської області 24 травня 2023 року видано виконавчий лист № 307/3166/20. Згідно\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 1\~ст. 196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Основною підставою для стягнення неустойки (пені) є: наявність заборгованості, а умовою -\~наявність вини платника аліментів. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 14 грудня 2020 року (справа № 661/905/19) стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України, що суд об`єктивно на підставі належної оцінки доказів і доводів позивачки враховує при встановленні доведеності вини відповідача. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини, а відтак у позивача [PERSON] як одержувача аліментів виникло право на стягнення з нього пені як відповідальності за прострочення сплати аліментів. При цьому, суд враховує презумпцію вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим, на неї покладається тягар доведення протилежного, однак, відповідач не спростував в повній мірі та належним чином обставин позову, передбачених статтею 196 СК України, які є підставою для покладення на нього відповідальності зі сплати відповідної неустойки. При визначенні розміру пені, яка підлягає стягненню за несвоєчасне виконання відповідачем своїх аліментних зобов`язань суд виходить з наступного. Згідно виконаного позивачкою розрахунку розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату відповідачем аліментів за період з 01 листопада 2020 року по 01 травня 2024 року становить 211\~451, 61 гривень та не перевищує 100 % заборгованості по сплаті аліментів. Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували розмір заборгованості зі сплати аліментів, а також не спростував визначений позивачкою у зв`язку з такою заборгованістю розмір пені, а відтак наданий позивачкою розрахунок розміру неустойки (пені) за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача приймається судом як достовірний. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18 відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку про те, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток (https://reyestr.court.gov.ua/Review/81573936) . За змістом ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм гл. 49 ЦК України\~неустойка (пеня)\~це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання\~сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України\~пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При вирішенні даного спору судом взято до уваги, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що розмір заборгованості зі сплати аліментів відповідачем не спростований, а згідно ч. 1 ст. 196 СК України за наявності такої заборгованості позивачка як одержувач аліментів має право на стягнення неустойки, а відтак суд приходить до висновку, що позивачка вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом стягнення з відповідача неустойки (пені) у визначеному законом розмірі за порушення останнім виконання своїх аліментних зобов`язань. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги слід зазначити наступне. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, надано договір про надання правової допомоги і представництво інтересів фізичних осіб у судах під час здійснення судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, від 05 травня 2023 року, укладений між позивачем [PERSON] та адвокатом Маричем Іваном Юрійовичем, в якому не зазначено конкретного розміру гонорару, та квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 05 травня 2023 року про оплату позивачем гонорару адвоката в сумі 5 000, 00 гривень. При вирішенні питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд, оцінюючи обґрунтованість таких витрат щодо їх співмірності зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, вважає, що заявлена сума є необґрунтованою, завищеною та неспівмірною з обсягом наданих послуг адвоката, а тому суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката підлягає відшкодуванню в сумі 3 000 гривень, а також з відповідача слід стягнути на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2\~114, 52 гривень.

Outcome: partial