Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Чернігівського районного суду Чернігівської області з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача відносно синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку , щомісячно . В обґрунтування позову зазначив, що сторони з 10.11.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі ,який відповідно до рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17.10.2017 року розірвано . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу та наразі діти мешкають з батьком та знаходяться на його утриманні. Відповідачка систематично вчиняла домашнє насильство , участі у вихованні дітей не приймала, не проявляла зацікавленості в їх подальшій долі, стані здоров`я, фізичному та духовному розвитку, навчанні. Відповідачка наразі відбуває покарання за вироком суду за вчинення вбивства. Таким чином, з 2017 року відповідачка у вихованні дітей участі не приймає, не цікавиться їх станом здоров`я , розвитком , їхніми успіхами . Тобто відповідачка самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків , матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Позивач самостійно виховує дітей , забезпечує їх усім необхідним , піклується про їх здоров`я, намагається надати батьківську турботу та тепло за обох батьків. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 вересня 2023 року справу передано за підсудністю на розгляд до Комінтернівського районного суду м. Харкова . Ухвалою суду від 16 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13 лютого 2024 року замінено третю особу- Службу у справах дітей Киїнської сільської ради на управління служб у справах дітей Чернігівської міської ради та залучено до участі у справі у якості третьої особи службу у справах дітей Менської міської ради. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій позов підтримує, та просить суд розглянути справу без його участі . Відповідачу , яка відбуває покарання у ДУ «Качанівська виправна колонія (№54), була вручена позовна заява з додатками та вона подала заяву про розгляд справи без її участі , позов підтримала. Представник Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явився, надав суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та заяву про розгляд справи без їх участі . Представник служби у справах дітей Менської міської ради до суду не з`явився , надав суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, та неможливості надати висновок щодо доцільності позбавленні батьківських прав у зв`язку з тим, що діти не мешкають у бабусі , а мешкають у батька в м. Чернігів. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь - якого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи що відповідачка визнала позов, на підставі вимог ч.3 ст. 200 ЦПК України , суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що з 10 листопада 2009 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі ,який відповідно до рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2017 року розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігів Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігів Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) . Відповідно до довідки № 592 від 14.08.2023 Киїнської сільської ради [PERSON] зареєстрована, але не проживає за адресою [ADDRESS] .Участі у вихованні дітей не бере. Згідно листа Служби у справах дітей Киїнської сільської ради [PERSON] з детьми - [PERSON] та [PERSON] не проживає, не бере участь в їх утриманні та вихованні, схільна до зловживання алкогольними напоями та ведення аморального способу життя. Діти мешкають з батьком- [PERSON] який здійснює догляд за ними. На даний час [PERSON] відбуває покарання в місцях позбавлення волі. З повідомлення ДУ «Качанівська виправна колонія (№54) вбачається , що [PERSON] засуджена Чернігівським апеляційним судом 07.02.2023 року за ч.2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі та наразі відбуває покарання в цій колонії. Як вбачається з довідки № 1004 від 27.12.2023 Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області позивач [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідок Волосківської гімназії Менської міської Ради від 18.03.2024 №№ 40, 41 [PERSON] та [PERSON] навчалися у ліцеї з 23.02.2021 року по 15.01.2024 року . Проживали з мамою та бабусею. Батько приймав активну участь у вихованні дітей та забезпечував їх фінансово. Діти систематично відвідували заклад освіти, були охайно одягнені та забезпечені шкільним приладдям. Відповідно до довідок Чернігівської загальноосвітньої школи № 7 Чернігівської міської ради Чернігівської області від 14.03.2024 №№ 47,48 [PERSON] та [PERSON] навчаються у школі, регулярно відвідують заняття, охайні, доглянуті. Батько дітей спілкується з педагогами, які навчають дітей та цікавиться шкільним життям Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З огляду на зміст норми закону (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батьки не просто не виконують свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляються від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст.150 СК України. Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19.12.2008р.) визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справ, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Згідно рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 356 від 11.06.2024 року затверджений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з наведеним суд прийшов до висновку, що вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своїх неповнолітніх дітей, самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, і тим самим знехтувала батьківськими правами та обов`язками щодо своїх неповнолітніх дітей. Тому, захищаючи права та інтереси неповнолітніх дітей слід позбавити відповідача батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України , за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності зі ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем і відповідачем по даній справі згоди на виконання обов`язків по утриманню дітей не досягнуто. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням викладеного вище, враховуючи , що аліменти на двох дітей присуджуються в 1/3 частині від заробітку (доходу) відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача , стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, до їх повноліття на користь позивача. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved