Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

18 квітня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ТОВ «Престиж-Ленд» про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р4 №098694 вона є власником земельної ділянки, площею 6,04 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Новофедорівської сільської ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області. На даний час їй стало відомо, що зазначеній вище земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 4823684800:04:000:0095, що не відповідає дійсному стану справ, оскільки даний кадастровий номер 4823684800:04:000:0095 присвоєний земельній ділянці площею 6.0400 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Новофедорівської сільської ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області, яка була успадкована нею після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 30 березня 2016 року державним нотаріусом Єланецької державної нотаріальної контори Миколаївської області, який вчиняв нотаріальні дії в порядку заміщення державного нотаріуса Казанківської державної нотаріальної контори Миколаївської області Макушевим С.П., зареєстрованого в реєстрі за №24. Проте, зазначені земельні ділянки є різними та знаходяться в різних місцях, що свідчить абриси земельних ділянок, що знаходяться в технічних документаціях. Крім того, на даний час їй стало відомо, що земельна ділянка, яку вона обробляє має кадастровий номер 4823684800:04:000:0121, який рахується за відповідачем [PERSON] , однак у власності та користуванні останньої, згідно інформації Державного земельного кадастру, є лише одна земельна ділянка під кадастровим номером 4823684800:04:000:0101. Вважає, що неправильне зазначення кадастрових номерів має місце через помилки, які виникли при виготовлені технічної документації. Технічна документація на земельну ділянку відповідачки [PERSON] виготовлялася відповідачем ТОВ «Престиж-Ленд», який при її виготовлені допустив помилку зазначивши кадастровий номер 4823684800:04:000:0121, чим було порушено її права, тому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 6,04, кадастровий номер 4823684800:04:000:0121, розташовану на території Казанківської об`єднаної територіальної громади (Новофедорівська сільська рада), право власності на яку рахується за [PERSON] та стягнути з відповідачів Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та ТОВ «Престиж-Ленд» судові витрати. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 квітня 2024 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання. 10 травня 2024 року відповідачем Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області, у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, подано до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем [PERSON] обрано неналежний та неефективний спосіб захисту своїх порушених прав. Зазначивши, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами наявності жодних обставин, які б обґрунтовували наявність порушень її законних прав та інтересів з боку Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області. Просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав викладених у відзиві (а.с.65-68). Ухвалою суду від 20 травня 2024 року закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заявлені вимоги і просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечує проти їх задоволення. Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області явку свого представника у судове засідання не забезпечив, надав заяву в якій просить справу розглядати без участі свого представника, позовні вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підтримав доводи та обґрунтування позиції висловлені у відзиві, просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Відповідач ТОВ «Престиж-Ленд» явку свого представника у судове засідання не забезпечив, надав заяву в якій просить справу розглядати без участі свого представника, позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що товариство виконало роботи, передбачені договором, згідно вимог чинного законодавства, оскільки будь-яких зауважень від [PERSON] , як замовника робіт, суміжних землекористувачів та державного кадастрового реєстратора до товариства не надходило, тому вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підтримав доводи та обґрунтування позиції висловлені у відзиві, просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Вислухавши доводи позивачки та її представника, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилами ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст.316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч.1 ст.317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України). У відповідності до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). У ч.1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р4 №098694 від 26 грудня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2, громадянка [PERSON] , на підставі рішення 24 сесії 23 скликання Новофедорівської сільської Ради народних депутатів від 08 листопада 2001 року №110, є власником земельної ділянки площею 6,04 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новофедорівської сільської ради (копія) (а.с.7). Згідно з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Миколаївська область, Казанківський район, Новофедорівська сільська рада (за межами населеного пункту), виготовленої ФОП [PERSON] , на підставі договору на виконання робіт№21-07/2021 від 21.07.2021 року, на замовлення [PERSON] , кадастровий план земельної ділянки №4823684800:04:000:0095, загальною площею 6,0400 га. та периметром 1546,71 м. має наступний опис меж: від А до Б: землеволодіння [PERSON] (4823684800:04:000:0122), довжина - 685,10 м.; від Б до В: землі не надані у власність чи користування, довжина - 88,15 м.; від В до Г: землеволодіння [PERSON] (4823684800:04:000:0103), довжина - 685,31 м.; від Г до А: землі не надані у власність чи користування, довжина - 88,15 м. (копія) (а.с.32-44). Згідно з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) А.01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Миколаївська область, Казанківський район, Новофедорівська сільська рада, виготовленої Миколаївською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру», на підставі договору на виконання робіт №48-16-15-0300 від 02.02.2015 року, на замовлення [PERSON] , кадастровий план земельної ділянки №4823684800:04:000:0095, яка перебувала у власності померлої гр. [PERSON] , загальною площею 6,0400 га. та периметром 1546,71 м. має наступний опис меж: від А до Б: землеволодіння [PERSON] , довжина - 685,10 м.; від Б до В: землі запасу, довжина - 88,15 м.; від В до Г: землеволодіння [PERSON] , довжина - 685,31 м.; від Г до А: землі запасу, довжина - 88,15 м. (копія) (а.с.8-14). 31 березня 2016 року [PERSON] , державним нотаріусом Єланецької державної нотаріальної контори Миколаївської області Макушевим С.П., який вчиняв нотаріальні дії в порядку заміщення державного нотаріуса Казанківської державної нотаріальної контори Миколаївської області, було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 6,04 га, яка розташована в межах території Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4823684800:04:000:0095 та належала спадкодавцю [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р4 №098693, виданого Новофедорівською сільською радою Казанківського району Миколаївської області 26 грудня 2001 року на підставі рішення 24 сесії 23 скликання Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області від 08 листопада 2001 року №110, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3, зареєстроване в реєстрі за №24 (копія) (а.с.15). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р4 №098673 від 26 грудня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №24, громадянка [PERSON] , на підставі рішення 24 сесії 23 скликання Новофедорівської сільської Ради народних депутатів від 08 листопада 2001 року №110, є власником земельної ділянки площею 6,04 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новофедорівської сільської ради (копія) (а.с.21) Згідно з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), наданої у власність гр. [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, розробленої ТОВ «Престиж-Ленд», на підставі договору №33/10 від 25.10.2019 року, на замовлення [PERSON] , кадастровий план земельної ділянки №4823684800:04:000:0121, загальною площею 6,0351 га. та периметром 1548,19 м. має наступний опис меж: від А до Б: землі державної власності, не надані у власність та користування, довжина - 87,96 м.; від Б до В: землеволодіння [PERSON] (4823684800:04:000:0080), довжина - 686,82 м.; від В до Г: землі державної власності, не надані у власність та користування, довжина - 87,99 м.; від Г до А: землеволодіння [PERSON] , довжина - 685,42 м. (копія) (а.с.17-31). З витягу №НВ-9928276582023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 19.09.2023 року вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер 4823684800:04:000:0121, становить 183847,64 грн (а.с.46). З інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 16.10.2023 року вбачається, що земельна ділянка площею 6,0351 га, кадастровий номер 4823684800:04:000:0121, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Миколаївська область, Казанківський район, Новофедорівська сільська рада, вартістю 183847,64 грн, на праві приватної власності належить [PERSON] (копія) (а.с.49, 98-108). За даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 380584918 від 29.05.2024 року) 02.07.2016 року державним реєстратором Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області Слободанюком Василем Олександровичем за [PERSON] було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 6,0351 га, кадастровий номер 4823684800:04:000:0121, номер відомостей про речове право: 15279605 (а.с.96-97). З інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 16.10.2023 року вбачається, що земельна ділянка площею 6,036 га, кадастровий номер 4823684800:04:000:0101, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Миколаївська область, Казанківський район, Новофедорівська сільська рада, вартістю 183875,06 грн, зареєстрована 02.07.2016 року на праві приватної власності за [PERSON] (копія) (а.с.48, 110-120). За даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 380584351 від 29.05.2024 року) відомості з Державного реєстру речових прав, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 4823684800:04:000:0101 відсутні (а.с.109). З довідки виданої Казанківською селищною радою від 22.09.2023 року, за вих.№18.01-06/79, вбачається, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 48236848:04:000:0121 належить [PERSON] , але фактично використовується і знаходиться у власності [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р4 №098694 від 26.12.2001 року з 2001 року по теперішній час (копія) (а.с.47). З інформації наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області від 18.12.2023 року, за вих.№К-181/0-237/6-23, вбачається, що відповідно до наявних відомостей Державного земельного кадастру: 1) земельна ділянка за кадастровим номером 4823684800:04:000:0095 площею 6,0400 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зареєстрована на заявою [PERSON] відповідно до Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Миколаївською регіональною філією ДП «Центр ДЗК», [PERSON] , 2015 року в межах території Миколаївської області, Казанківського району, Новофедорівської сільської ради. Державний акт на право приватної власності на [PERSON] від 26.12.2001 року серія Р4 №098694; 2) земельна ділянка за кадастровим номером 4823684800:04:000:0121 площею 6,0351 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зареєстрована відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 30.03.2016 року, Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТОВ «Престиж-Ленд», [PERSON] , 2019 року в межах території Миколаївської області, Казанківського району, Новофедорівської сільської ради. Державний акт на право приватної власності на [PERSON] від 26.12.2001 року серія Р4 №098693; 3) земельна ділянка за кадастровим номером 4823684800:04:000:0101 площею 6,0360 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зареєстрована на заявою [PERSON] відповідно до Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Миколаївською регіональною філією ПП «Укрприватзем», [PERSON] , 2015 року в межах території Миколаївської області, Казанківського району, Новофедорівської сільської ради. Державний акт на право приватної власності на [PERSON] від 26.12.2001 року серія Р4 №098673 (копія) (а.с.50). Допитаний в якості свідка [PERSON] повідомив про те, що у 2023 році під час виготовлення позивачем [PERSON] земельної документації було встановлено, що земельна ділянка, з кадастровим номером 4823684800:04:000:0121, яка в порядку спадкування згідно Державного акту на право приватної власності належить позивачу [PERSON] , через накладення земельних ділянок фактично зареєстрована за відповідачем [PERSON] . На даний час дане питання можливо вирішити шляхом скасування державної реєстрації та визнання за [PERSON] права власності. Отже, матеріалами справи встановлено, що у відповідачки [PERSON] виникло право власності на земельну ділянку, площею 6,0351 га, кадастровий номер 4823684800:04:000:0121, право на яку підтверджено Державним актом на право приватної власності на землю серія Р4 №098673 від 26.12.2001 року. Земельна ділянка з кадастровим номером 4823684800:04:000:0101 має іншу площу, розташування, конфігурацію та згідно даних Державного земельного кадастру помилково зареєстрована за відповідачкою [PERSON] . Суд звертає увагу на те, що в основі розмежування віндикаційного і негаторного позовів лежить критерій володіння. Якщо порушено правомочність володіння, то застосовується віндикаційний позов, якщо володіння збереглося, але створюються перешкоди в користуванні негаторний. Під володінням мається на увазі фізична належність речі особі, можливість особи фактичного панування над нею. Натомість користування можливість особи отримання з речі її корисних властивостей. Іншими словами віндикаційний позов застосовується для витребування речі законним власником від її фактичного, але незаконного володільця, а негаторний для усунення порушень права власності, які перешкоджають використанню майна її законним власником, але не позбавляють його володіння цим майном. Якщо відповідач заволодів спірним майном для власного використання, при цьому законного власника було повністю позбавлено володіння, то застосуванню підлягає віндикаційний позов. Якщо ж відповідач, не маючи наміру заволодівати майном, чинить перешкоди власнику у користуванні ним своїм майном (а інколи перешкоди й у володінні), слід застосовувати негаторний позов. Велика Палата Верховного Суду вказала, що «особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього повноваження власника, зокрема набуває і права володіння» (п.44 постанови Великої Палати від 04 липня 2018 року у справі №653/1096/16-ц). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц вказала, що питання розмежування віндикаційного та негаторного позовів висвітлювалось і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц. Зокрема, у пункті 39 зазначено, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду; у пункті 89 зазначено, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника. З огляду на усталену практику Великої Палати Верховного Суду, з метою більш чіткого і ясного викладення своєї правової позиції Велика Палата Верховного Суду вважає доцільним частково відступити від зазначених висновків шляхом такого уточнення: визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висновувала, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою такого позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно. Отже, задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. При цьому в тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387і 388 ЦК України, є неефективними (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункти 98-100). При цьому, відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №199/8324/19). Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння є підставою для внесення запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (див., зокрема постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункти 98, 123), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 115, 116), від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (пункт 80), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13(пункт 10.29), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункти 63, 74), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146)) незалежно від того, чи таке витребування відбувається у порядку віндикації (ст.ст.387-388 ЦК України), чи у порядку, визначеному для повернення майна від особи, яка набула його за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (ст.ст.1212-1215 ЦК України), чи у порядку примусового виконання обов`язку в натурі (п.5 ч.2 ст.16 ЦК України) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі №914/2618/16 (п.38). Наразі, відповідно до закону володільцем спірної земельної ділянки з кадастровим номером 4823684800:04:000:0121 є відповідач [PERSON] , отже для захисту прав власника має застосовуватися саме віндикаційна вимога про витребування майна, що відповідатиме приписам ст.ст.387, 388 ЦК України, а не негаторна вимога про визнання права власності, який не є ефективним способом захисту. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Суд приймає до уваги, що позивачка [PERSON] просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 6,04, кадастровий номер 4823684800:04:000:0121, розташовану на території Казанківської об`єднаної територіальної громади (Новофедорівська сільська рада) право власності на яку рахується за відповідачкою [PERSON] . Проте, зазначений спосіб захисту буде неефективним, адже не призведе до належного поновлення порушених прав позивачки на майно, так як визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 6,04, кадастровий номер 4823684800:04:000:0121 не припинить такого ж права у відповідачки та призведе до правової невизначеності стосовно особи власника спірної земельної ділянки. Слід зазначити, що в справі, яка розглядається, право власності позивачки на земельну ділянку ніким не оспорюється чи не визнається або заперечується, земельна ділянка не вибула з її володіння, вона є у неї в наявності, підставою позову остання зазначає лише те, що державну реєстрація права власності відповідачки було проведено на підставі технічної документації, в ході виготовлення якої, на її думку, були допущені технічні помилки. Завданням цивільного судочинства є ефективний захист саме порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17. У правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 02 лютого 2021 року в справі №925/642/19 (провадження № 12-52гс20) зазначено, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовуються неправильним зазначенням кадастрових номерів через помилки, які виникли при виготовлені технічної документації, тобто фактично, як вже встановлено судом, саме помилковим присвоєнням однакового кадастрового номеру різним земельним ділянкам, які набуті сторонами на законних підставах. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі №378/596/16-ц, провадження №14-545цс19, від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20, провадження №12-61гс21 (пункт 148)). Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. З врахуванням встановлених у даній справі обставин суд приходить висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] через обрання неналежного способу захисту прав, оскільки такий не відповідає характеру порушеного права та спричиненим цими діями наслідкам. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на її рахунок.

Outcome: dismissed