Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.08.2023 близько 21:40 год. під час вечірньої прогулянки з власним псом, практично у дворі будинку, де проживає позивачка, був здійснений напад собаки породи «Алабай», який перебував на вулиці без намордника, без повідка та без господаря. Під час нападу собаки відповідача, [PERSON] отримала забій обох колін та руки (при цьому падіння для позивачки є небезпечним через її захворювання на артроз обох колін ІІІ ступеню), а пес позивачки отримав поранення, у зв`язку із чим відкрилась кровотеча. По факту нападу собаки, позивачка викликала наряд поліції. Проте господар собаки породи «Алабай» - відповідач по справі, не дочекався поліції та втік з місця події. У період з 18.08.2024 по 03.09.2023 двічі на день позивачка возила свого пса до ветеринарної клініки для обробки ран та проходження курсу уколів. Дана подія порушила звичайний спосіб життя позивачки, призвела до душевних страждань, погіршення здоров`я. Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 14.11.2023, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі ста неподаткових мінімумів доходів громадян (1700,00 грн.) з конфіскацією тварини. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму матеріальних збитків у розмірі 8115,00 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 08.03.2024 вищевказану позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 01.04.2024 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи (ст. 279 ЦПК України). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Сторони в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, а саме за зареєстрованим в передбаченому законом порядку місцем проживання та за допомогою оголошення на сайті Судова влада. Дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 18.08.2023 о 21 год.40 хв. в [ADDRESS] , гр. [PERSON] у дворі вигулював собаку породи «Алабай» під час чого покусала собаку гр. [PERSON] , що спричинило заподіяння шкоди власниці собаки, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.154 КУпАП. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 14.11.2023, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700 грн) з конфіскацією тварини. Не погоджуючись з даною постановою, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Деснянського районного суду м. Києва від 14.11.2023 скасувати, провадження у даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення. Постановою Київського апеляційного суду від 05.02.2024, апеляційну [PERSON] залишено без задоволення, постанову Деснянського районного суду міста Києва від 14.11.2023 залишено без змін. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення є встановленою та не підлягає доведенню, оскільки у суду відсутні сумніви щодо достовірності зазначених обставин та дій встановлених у постанові Деснянського районного суду міста Києва від 14.11.2023. Згідно довідки від 18.08.2023 виданої Ветеринарним центром ФОП [PERSON] 18.08.2023 о 22 год. 15 хв. поступила тварина (собака, самець, Патрон, метист, д.н. 24.02.2022), зі слів власника на собаку напала інша собака (Алабай), на момент прийому у тварини відмічається сильна віддишка, тахікардія, слизові рожеві, температура тіла 39.2. Виявлено кусанні рани в ділянці стегон на правій та лівій кінцівці, на лівій кінцівці виявлена глибока порожнина, розірвані фасція та травмування м`язів, також є кусанні рани в ділянці хвоста та між сім`яниками та анусом. Під місцевою анестезією тварині було встановлено два дренажа. Кістки пальпаторно цілі, при необхідності провести рентгенографію. Було проведено санацію порожнини, зроблено антибіотикотерапію. Також, було зроблено ін`єкцію протизапального та кровзупинного препаратів, також проведена протишокова терапія. Рекомендовано тварині приводити два рази на день санацію порожнини кусаних ран та антибіотикотерапію. Отже, позивачка [PERSON] зверталася за медичною допомогою для своєї тварини до Ветеринарного центру ФОП [PERSON] , в наслідок чого понесла матеріальні збитки. Згідно фіскальних чеків, наданих до позовної заяви, сума збитків становить 8115,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Норми права та мотиви суду. Щодо відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За приписами статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Таким чином, судом встановлено причинно - наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача та настанням негативних наслідків для позивачки у заподіянні матеріальної шкоди шляхом пошкодження речей, відтак суд вважає позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо відшкодування моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) вказано, що «моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2023 року у справі № 496/1691/19 (провадження № 61-12320св22) зазначено, що «тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (див. ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 61-28299св18), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2022 року у справі № 569/20510/19 (провадження № 61-13787св20)». Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22). Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22). У позовній заяві позивачка вказала, що дана подія та хвилювання за тварину, завдала їй великих душевних переживань і моральних страждань; також позивачка була змушений звертатися до Ветеринарної клініки та безпідставно витрачати немалі кошти, а відповідач, навіть не спробував з нею зв`язатися та компенсувати хоча б матеріальні втрати, які позивачка понесла через неправомірні дії відповідача. У цій справі з урахуванням встановлених обставин та розподілу тягаря доказування позивачка [PERSON] довела наявність моральної шкоди та причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та його результатом - моральною шкодою, однак відповідач не довів відсутності протиправності його поведінки та вини в завданні моральної шкоди. З огляду на зазначене, суд при визначенні грошової компенсації моральної шкоди, з урахуванням засад розумності та справедливості, характеру правопорушення, глибини душевних страждань, вважає, що на користь позивачки підлягає стягненню 5000,00 грн. як грошова компенсація моральної шкоди. Отже, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 8115,00 грн. та грошової компенсації моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., а всього на суму 13115,00 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволені судом у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved