Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

05 червня 2024 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] із вимогою про розірвання шлюбу. (а. с. 1-2). В обґрунтування позову вказала на те, що 01 серпня 2003 року між сторонами був укладений шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Зазначила, що підставою для розірвання шлюбу є те, що на сьогодні фактичні шлюбні відносини припинені. Вважає, що з червня 2023 року шлюб с відповідачем фактично припинив існування. Вказує, що з 20 лютого 2024 року сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Подальше спільне життя суперечить інтересам позивачки, у зв`язку із чим прохає суд шлюб розірвати та відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 11 червня 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачці надано термін на усунення недоліків (а. с. 14). 21 червня 2024 року зазначені в ухвалі суду від 11 червня 2024 року недоліки позивачкою усунуті (а. с.16-17). Ухвалою суду від 25 червня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 07 серпня 2024 року (а. с. 27), копія якої надіслана сторонам за вихідним № 15273/24-вих/2/204/2755/24 від 25 червня 2024 року (а. с. 28). 19 липня 2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що він заперечує щодо вирішення спору про розірвання шлюбу, оскільки вважає необхідним спочатку розглянути питання щодо поділу майна. З-поміж іншого, зазначив, що позивачка мала план позбавити його житла, майна та засобів до існування, а її позовна заява про розірвання шлюбу є спробою легалізувати свої незаконні дії (а. с. 34-37). Позивачка [PERSON] у судовому засіданні заяву позовні вимоги підтримала, прохала суд розірвати шлюб. Наполягала на задоволенні позову, зазначивши, що подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] у судовому засідання заперечував проти розірвання шлюбу, прохав відмовити у задоволенні позову. Клопотань про надання строку на примирення не заявляв. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 серпня 2003 року у відділі реєстрації актів громадського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, між [PERSON] , [INFO] , уродженого у м. Дніпропетровську, та [PERSON] , [INFO] , уродженою у м. Дніпропаетровську, укладено шлюб, про що складено актовий запис № 333, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 19). Прізвище позивачки після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу спільних дітей сторони не мають. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Приписами ст.\~13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст.\~77\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст.\~81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст.\~24\~СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.\~56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з вимогами ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Приписами ч. 2 ст.\~112\~СК України визначено, що суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки жоден з подружжя за час перебування справи у суді не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Нормами ст.\~113\~СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка виявила бажання відновити дошлюбне прізвище, суд відновлює їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача понесені позивачкою судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved