Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Позивач, ТОВ «Іннова Фінанс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача в користь ТОВ «Іннова Фінанс» заборгованість за договором позики в розмірі 58776,80 грн та сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.01.2023 між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику №63210123. Вказаний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 Договору позики, позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі 4000 гривень шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п.1.3, п.1.4 та/або п.1.5 цього договору, його додатків. Умовами вказаного договору позики передбачено: тип позики кредит; мета отримання кредиту для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; строк позики (строк дії договору) 10 днів; дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс») 1,99% на день (726,35% річних); процентна ставка поза акційна (базова) 2,99% на день (1091,35% річних) фіксована; дата надання позики 13.01.2023; дата повернення позики 23.01.2023. Позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 4000 грн. Відповідач всупереч умовам договору позики свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив, внаслідок чого станом на день звернення до суду з даною позовною заявою, має заборгованість перед позивачем у розмірі 58776,80 грн, з яких: 4000 грн заборгованість за тілом кредиту; 54776,80 грн заборгованість за процентами (4000 х 2,99% х 458). Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін. 21 травня 2024 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнав та просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.Вказав, що дата (час) накладання електронного підпису повинна бути безпосередньо зазна\-чена на електронному документі, оскільки на електронному документі має бу\-ти використана кваліфікована електронна позначка часу. З викладеного вбачається, що електронний документ є створеним з моменту (ча\-су) накладання автором цього документу електронного підпису, що відображується у самому електронному документі, обов`язковим реквізитом якого є дата та час підпису. Однак, як вбачається із тексту наданого позивачем договору позики, в такому не міс\-тяться дані щодо дати та часу накладання електронного підпис директором позивача. Окрім зазначеного, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження фак\-ту, того, що під час укладення вказаного договору позики саме він проходив верифікацію, та відповідно укладав такий договір з позивачем. Водночас, він не укладав з позивачем вказаний договір позики, не підписував цей договір позики, зокрема, й за допомогою використання електронного підпису відтворе\-ного шляхом використання одноразового ідентифікатора. Текст цього договору позики бачить вперше, та відповідно, він ніколи не отримував в позику кошти у позивача й не користувався такими. Із доданої до позовної заяви копії договору позики, а саме згідно даних п.6 «Реквізити сторін», вбачається, що позичальником є [PERSON] , номер телефону - [NUMBER] , рахунок [NUMBER] . Однак, він ніколи не користувався електронною скринькою [INFO] та но\-мером телефону [NUMBER] . Крім того, позивачем не надано жодних належних письмових доказів, а саме первин\-них документів на підтвердження факту виникнення у нього заборгованості за вказаним вище договором позики. До того ж, позивачем не надано жодних письмових доказів на підтвердження факту виконання ним своїх зобов`язань за договором позики та надання йому коштів у позику, оскільки, зокрема, відсутні будь-які докази, що рахунок зазначений у реквізитах договору позики відкрито саме на його ім`я та, що саме на цей рахунок, відк\-ритий на його ім`я, було зараховано кошти у розмірі 4000,00 грн. Він ніколи не користувався банківським рахунком зазначеним у рекві\-зитах договору позики - [NUMBER] та не отримував кошти у позику в позивача. Нарахування Позивачем процентів поза межами строку надання кре\-диту (строк позики згідно договору до 23.01.2023) тобто за період з 24.01.2023 по 16.04.2024 у розмірі 53 700,40 грн. (4000*2,99%*449) на підставі ст. 1048 ЦК України є протиправним. До того ж, нарахування позивачем процентів поза межами строку надання кредиту як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання у розмірі (про що не зазначено позивачем у позовній заяві, оскільки відсутнє посилання на ч. 2 ст. 625 ЦК України), що більше ніж у десять разів перевищує тіло позики є недопустимим. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить справу розглядати у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, у відзиві просить справу слухати у його відсутності. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку: Із матеріалів справи встановлено, що 13.01.2023 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено договір надання грошових коштів у позику № 63210123 який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором w78tbfcns із зазначенням дати та часу 13.01.2023 09:48. Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору, за цим договором позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі 4000,00 грн шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п.1.3, п.1.4 та/або 1.5 цього договору, його додатків. Тип позики кредит. Мета отримання кредиту для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Процентна ставка фіксована. Дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс») - 0,01% на день (3,65 річних). Процентна ставка позаакційна (базова) 2,99% на день (1091,35% річних). Згідно п. 1.2 зазначеного Договору, строк позики (строк дії договору) становить 10 днів. Відповідно до п. 1.3 вказаного Договору, орієнтовний строк повернення позики на останній день дії договору з моменту отримання позики або достроково. Дата надання позики 13.01.2023 року. Дата повернення позики 23.01.2023 року. Повернення позики та процентів здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий (картковий) рахунок позикодавця або через особистий кабінет на сайті позикодавця або шляхом внесення грошових коштів у терміналах самообслуговування партнерів. Моментом зарахування оплати позики та процентів є момент (дата) зарахування коштів на банківський рахунок позикодавця або отримання відповіді від партнера позикодавця про зарахування коштів. Згідно з п. 1.4 зазначеного Договору, на період строку, визначеного п.1.2 договору, нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,01% (з урахування програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс», правил акції ТОВ «Іннова Фінанс» «Повторний кредит») від суми позики за кожний день користування позикою. У межах строку позики, якщо відбулася пролонгація відповідно до п. 1.3 цього договору застосовується позаакційна (базова) процентна ставка визначена у п.1.1.5 цього договору з першого дня дії договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображаються позичальнику в особистому кабінеті. Відповідно до п. 1.5 зазначеного Договору, у випадку користування позикою понад строк, встановлений п.1.2 договору, з наступного дня після спливу строку, вказаного в п.1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмірі 0,01% на день (з урахування програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс», правил акції ТОВ «Іннова Фінанс» «Повторний кредит») перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується позаакційна (базова) процентна ставка в розмірі 2,99% на день від суми позики за кожен день користування позикою. За порушення позичальником строків повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, позикодавець має право стягнути з позичальника пень за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу. Даний пункт не застосовується на період дії введеного карантину на території України. Згідно п. 1.7 вказаного Договору, позичальник зобов`язаний повернути товариству позику, нараховані проценти згідно умов договору не пізніше строку вказаного в п. 1.2 та або п. 1.3 договору. Відповідно до п. 1.8 зазначеного Договору, розрахунок сукупної вартості позики за дисконтною (зниженою) процентною ставкою та терміни платежу згідно строку передбаченого п.1.2 цього договору, зазначені в Графіку розрахунків (таблиця обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику), який є невід`ємною частиною цього договору (Додаток №1 до договору). Згідно п. 1.9 вказаного Договору, договір підписується електронним підписом позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням-пропозицією укласти договір. На вказану позичальником електронну пошту або смс повідомленням надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання договору, що згенерований під час проходження позичальником процедури укладення договору. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір, підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором шляхом натискання кнопки «підписати». Сформовані таким чином електронні підписи позичальника та позикодавця накладені на договір. Після підписання такими електронними підписами договору його умови вважаються прийнятими, а договір є укладеним. Відповідно до п. 4.1 зазначеного Договору, позичальник має право продовжити строк користування позикою. Згідно п. 4.2 вказаного Договору, у випадку ініціювання позичальником пролонгації позичальник сплачує товариству проценти на умовах, що були обрані для здійснення певного виду пролонгації. При цьому, розмір процентів, що сплачує позичальник при оформленні пролонгації змінюється та визначається виходячи з позаакційної (базової) процентної ставки визначеної у пункті 1.1.5 цього договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображаються позичальнику в особистому кабінеті. Відповідно до п. 5.2 зазначеного Договору, строк дії цього договору, вказаний у п.1.2 договору, діє на весь період, протягом якого сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим договором, але не раніше повного виконання сторонами своїх зобов`язань, та визначається як період від дати отримання позичальником позики до фактичної дати повернення позики, процентів за дисконтною та/або (позаакційною) базовою процентною ставками, штрафними санкціями, які мають бути сплачені у разі невиконання умов договору та інших нарахувань передбачених договором. Згідно п. 5.5 вказаного Договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором у вигляді унікального буквено-цифрової комбінації відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму силу як і власноручний підпис. Згідно листа за вих. № 4776-ВП від 15.04.2024 року ТОВ «ФК «Вей Фор Пей», який адресований ТОВ «Іннова Фінанс», встановлено, що відповідно до договору ВП-230921-23 від 23.09.21 було здійснено за дорученням «Іннова Фінанс», 13.01.2023 року ТОВ «Вей Фор Пей» успішне перерахування коштів на суму 4000,00 грн., власник картки [PERSON] , маска картки [NUMBER] , код авторизації 901293, номер транзакції в системі WayForPay-W4P-1673596137967-31114. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» доведено факт укладення 13.01.2023 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] договору надання грошових коштів у позику № 63210123 а також отримання відповідачем 13.01.2023 року коштів у позику в сумі 4000,00 грн. на підставі вищевказаного договору. Таким чином, ТОВ «Іннова Фінанс» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на банківську картку, яка зазначена відповідачем у зазначеному договорі. Однак, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені цим договором, щодо повернення суми позики та проценти за користування позикою не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за тілом кредиту та за процентами. За нормою ст.626ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Так, з матеріалів справи вбачається, що договір надання грошових коштів у позику № 63210123 від 13.01.2023 року, за яким виникла спірна заборгованість, укладений в електронній формі у спосіб, визначений законом, підписаний електронними підписами сторін в порядку, визначеному кредитним договором та всупереч таким запереченням відповідача, містить посилання на електронний підпис позичальника одноразовим ідентифікатором із зазначенням дати та часу накладення такого підпису, що прирівнюється до власноручного підпису позичальника, що повністю відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Своїм підписом на вказаному договорі відповідач [PERSON] також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення позики та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. Крім того, у відомостях про позичальника, які зазначені у вказаному договорі, окрім анкетних та контактних даних позичальника вказаний його рахунок [NUMBER] . Також, під час укладення вищевказаного договору позики, відповідачем 13.01.2023 року підписано електронними підписами з одноразовими ідентифікаторами паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» кредитних коштів відповідачу, Додаток №1 до договору, яким є Таблиця обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику, в якому відображені: дата видачі позики/дата платежу, кількість днів у розрахунковому періоді, чиста сума позики/сума платежу за розрахунковий період, сума позики за договором/погашення суми позики, проценти за користування позикою, реальна річна процентна ставка, загальна вартість позики, а також підписано Оферту, яка є пропозицією укладення договору надання грошових коштів у позику №63210123 від 13.01.2023 року, в якій викладені умови отримання відповідачем позики від ТОВ «Іннова Фінанс», які є аналогічними умовам отримання відповідачем позики від ТОВ «Іннова Фінанс», що зазначені у Договорі надання грошових коштів у позику №63210123. Відповідач [PERSON] в належний спосіб не спростував таких висновків суду, а також, відповідач не спростував розмір та розрахунок суми боргу. Крім того, суд вважає необґрунтованими твердження відповідача щодо відсутності доказів на підтвердження зарахування коштів на платіжну картку, яка належить саме йому, оскільки даний факт підтверджується наявним в матеріалах справи листом за вих. № 4776-ВП від 15.04.2024 року ТОВ «ФК «Вей Фор Пей», який адресований ТОВ «Іннова Фінанс», яким встановлено, що ТОВ «Вей Фор Пей» 13.01.2023 року успішно перерахувало кошти на суму 4000,00 грн, власник картки [PERSON] , маска картки [NUMBER] , код авторизації 901293, номер транзакції в системі WayForPay-W4P-1673596137967-31114. Водночас, відповідачем не надано суду і не представлено належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Самим відповідачем факт отримання грошових коштів за договором позики в відзиві не спростовується належними доказами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Як вбачається з позовної заяви, ТОВ «Іннова Фінанс» стверджує, що відповідач [PERSON] має заборгованість перед ним за договором надання грошових коштів у позику №63210123 від 13.01.2023 року у розмірі 58776,80 грн., з яких: 4000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 54776,80,00 грн. заборгованість за процентами по 16.04.2024 року включно (4000 х 2,99% х 458). Доказів повернення відповідачем позивачу ТОВ «Іннова Фінанс» отриманої у позику за вказаним договором суми позики у розмірі 4000,00 грн, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача ТОВ «Іннова Фінанс» про стягнення заборгованості у цій частині є обґрунтованою. Разом з тим, суд не погоджується з розрахунком заборгованості відповідача за процентами, який складений позивачем ТОВ «Іннова Фінанс». Так, у постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Враховуючи вищевикладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до положень п. 1.2 та п. 1.3 договору надання грошових коштів у позику № 63210123 від 13.01.2023 року: строк позики (строк дії договору) становить 10 днів; орієнтовний строк повернення позики на останній день дії договору з моменту отримання позики або достроково, дата надання позики 13.01.2023 року, дата повернення позики 23.01.2023 року. Таким чином, оскільки договором надання грошових коштів у позику №63210123 від 13.01.2023 року визначений строк його дії, який становить 10 днів з 13.01.2023 року, саме протягом даного строку позивач ТОВ «Іннова Фінанс» мав право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки, які, з урахуванням невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором у встановлений ним строк та положень п.1.5 цього Договору, становлять 2,99%. Натомість, позивач ТОВ «Іннова Фінанс», як вбачається з позовної заяви, здійснив нарахування відсотків за Договором надання грошових коштів у позику №63210123 від 13.01.2023 року як у межах строку його дії, тобто протягом 10 днів з 13.01.2023 року, так і після закінчення строку його дії, тобто після 23.01.2023 року, внаслідок чого суд вважає за необхідне виконати власний розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] за відсотками за вказаним договором. Так, 4000,00 грн. (сума отримана у позику та не повернута протягом строку дії договору) /100% х 2,99% (узгоджений сторонами у п. 1.5 договору відсоток, який сплачує позичальник щоденно за користування коштами, у разі невиконання свого зобов`язання у строк дії договору) = 119,60 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами). Таким чином, заборгованість відповідача по відсоткам за договором надання грошових коштів у позику №63210123 від 13.01.2023 року становить 1196 грн. (119,60 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами) х 10 днів (строк дії договору, визначений сторонами у п.1. 2 договору). З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором надання грошових коштів у позику №63210123 від 13.01.2023 між ним та ТОВ «Іннова Фінанс», в обумовлені договором строки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 5196 грн, з яких: 4000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1196 грн. заборгованість за процентами. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені частково: 5196 грн х 100 % : 58776,80 грн = 8,84 %, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 214,15 грн сплаченого судового збору пропорційно до задоволених вимог. На підставі ст. 526, 530, 610,612,616, 625, 629, 638, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України та

Outcome: partial