Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», третя особа: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса, таким, що не підлягає виконанню . 02 серпня 2024 року надійшла заява про ухвалення додаткового рішення мотивуючи тим, що в резолютивній частині рішення не зазначено про розподіл судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу понесених [PERSON] під час підготовки та розгляду справи № 755/4292/24. За змістом положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Сторони в судове засідання не викликались. За таких обставин, враховуючи положення статті 270 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення додаткового рішення у справі без участі представників сторін. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 липня 2024 року позов [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса, таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 березня 2021 року ПН Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрований в реєстрі за № 7284 про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 378398611 від 22 жовтня 2019 року. Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь держави судового збору у розмірі 1211,20 грн. У зазначеному рішенні питання про розподіл між сторонами судових витрат на правничу допомогу не вирішувалося. За таких обставин, враховуючи положення статті 270 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення додаткового рішення у справі без участі представників сторін. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Статтею 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Із положень ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частина 2 ст.141 ЦПК України визначає, що судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови у позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс) та постанові від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22). Судом встановлено, що адвокат Коноплінський Ігор Васильович представляв інтереси заявника [PERSON] на пчідставі ордеру серії ВК № 1057376 від 08.03.2024 року; договору про надання правничої (адвокатської) допомоги № 14/462/22 від 29.02.2024 року, де визнано усі істотні умови; рахунку -фактури № 01/08 сумою на оплату послуг за надання правової допомоги у 9600 грн. Згідно акту надання послуг № 08/08 від 01.08.2024 року сторони погодили вартість послуг за надання правової допомоги при розгляді справи №755/4292/24 . Відповідно до акту виконаних робіт [PERSON] надав, а заявник [PERSON] прийняла від виконавця послуги, з яких: вивчення судової практики 1600,00 грн.; вивчення матеріалів - 1600 грн.; складання позовної заяви - 4800 грн; складання заяви про ухвалення додаткового рішення -1600 грн. Всього до сплати становить сума 9600 грн. Суд приймає викладені обставини як поважну причин, пропущеного строку для подачі заяви про ухвалення додаткового рішенням, тому поновлює пропущений позивачу строк для подачі заяви представника про відшкодування витрат на правову допомогу. Таким чином, оскільки відповідачем не заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, суд прийшов до висновку про стягнення ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» витрати на правничу допомогу в сумі 9 600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved