Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою в обґрунтування вимог якої зазначив, що через мережу Інтернет на сайті Інтернет-видання «Обозреватель», що належить ТОВ «Золота середина» [INFO] за посиланням [INFO], було розміщено статтю під назвою «[INFO]» із недостовірною інформацією відносно нього. Посилаючись на те, що поширена у вказаній статті інформація стосовно позивача є неправдивою і не відповідає дійсності, порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, останній просить: -визнати такою, що не відповідає дійсності та принижує його честь, гідність і ділову репутацію поширену у вказаній статті інформацію про те, що: «После задержания подозреваемого в изнасиловании девятилетней девочки в Сумах полицейские разыскали других пострадавших - мужчине предъявлены новые подозрения. Об этом в интервью OBOZREVATEL рассказала процессуальный руководитель - прокурор Сумской местной прокуратуры [PERSON] . По ее словам, жертвам фотографа на момент совершения преступлений было от 9 до 12 лет. "Сегодня девочкам от 10 до 14 лет. Они живут в разных регионах Украины. Эти потерпевшие были установлены в ходе проведения негласных следственных (розыскных) действий", - рассказала [PERSON] . Прокурор отметила, что оперативники и следователи провели огромную работу - вместе с психологами они ездили по разным городам Украины, где живут дети, и проводили следственные действия. Процессуальный руководитель заявила, что в деле семь эпизодов. В отношении детей было совершено сексуальное насилие, изнасилование, развращение. Полностью прочитать интервью можно тут. Как сообщал OBOZREVATEL, в изнасиловании и развращении девочек подозревается 31-летний фотограф из г. Горишние Плавни Полтавской области [PERSON] . Скандал разразился после того, как стало известно, что у него много фото со звездами шоу-бизнеса, он сотрудничал с центральными телеканалами, а детей обещал пристроить в различные телепроекты. Жители его родного города считают, что насильник безнаказанно орудовал на протяжении 10 лет, а пострадавшие поделились с OBOZREVATEL, как они попадали в ловушку.»; - зобов`язати відповідача спростувати вказану інформацію; - зобов`язати відповідача видалити інформацію відносно позивача (а.с. 85 - 93). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Представником відповідача надано письмові пояснення по справі у яких вона заперечила вимоги позивача та просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що поширена стосовно позивача інформація містить твердження відносно питань які мають суспільний інтерес, а тому вона є оціночними судженнями та не є констатацією фактів (а.с. 99 - 108). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив такі обставини та приходить до наступних висновків. [INFO] о 17 годині 57 хвилин на сайті Інтернет-видання « Обозреватель » (OBOZREVATEL) за посиланням [INFO] , було розміщено статтю під назвою «[INFO]», яка містить наступну інформацію: «После задержания подозреваемого в изнасиловании девятилетней девочки в Сумах полицейские разыскали других пострадавших - мужчине предъявлены новые подозрения. Об этом в интервью OBOZREVATEL рассказала процессуальный руководитель - прокурор Сумской местной прокуратуры [PERSON] . По ее словам, жертвам фотографа на момент совершения преступлений было от 9 до 12 лет. "Сегодня девочкам от 10 до 14 лет. Они живут в разных регионах Украины. Эти потерпевшие были установлены в ходе проведения негласных следственных (розыскных) действий", - рассказала [PERSON] . Прокурор отметила, что оперативники и следователи провели огромную работу - вместе с психологами они ездили по разным городам Украины, где живут дети, и проводили следственные действия. Процессуальный руководитель заявила, что в деле семь эпизодов. В отношении детей было совершено сексуальное насилие, изнасилование, развращение. Полностью прочитать интервью можно тут. Как сообщал OBOZREVATEL, в изнасиловании и развращении девочек подозревается 31-летний фотограф из г. Горишние Плавни Полтавской области [PERSON] . Скандал разразился после того, как стало известно, что у него много фото со звездами шоу-бизнеса, он сотрудничал с центральными телеканалами, а детей обещал пристроить в различные телепроекты. Жители его родного города считают, что насильник безнаказанно орудовал на протяжении 10 лет, а пострадавшие поделились с OBOZREVATEL, как они попадали в ловушку.» (а.с. 33 - 39). Вирішуючи спір по суті, суд насамперед керується наступними нормами цивільного законодавства. Пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачає, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Насамперед, факт поширення відповідачем в мережі Інтернет на веб-сайті Інтернет-видання «Обозреватель» вказаної вище статті відповідачем визнано і не заперечено представником відповідача. З урахуванням способу поширення даної інформації через мережу Інтернет, суд вважає, що її було доведено до відома невизначеному колу осіб. Натомість поширена інформація про те, що: «Скандал разразился после того, как стало известно, что у него много фото со звездами шоу-бизнеса, он сотрудничал с центральными телеканалами. Жители его родного города считают, что насильник безнаказанно орудовал на протяжении 10 лет, а пострадавшие поделились с OBOZREVATEL, как они попадали в ловушку.» - є оціночними судженнями, а тому суд не вирішує питання про її достовірність. Зокрема, для однієї особи кількість, наприклад, 33 фотографії - є великою кількістю, однак для іншої особи, кількість, наприклад, 1 375 фотографій - є малою кількістю фотографій. Тобто, словосполучення «у него много фото со звездами шоу-бизнеса» є відносним, залежить від суб`єктивного сприйняття міри кількості, а тому не підлягає оцінці за критерієм достовірності. Також, інформація про те, що «Жители его родного города считают, что насильник безнаказанно орудовал на протяжении 10 лет, а пострадавшие поделились с OBOZREVATEL, как они попадали в ловушку.» - є особистою думкою мешканців його рідного міста, яку відповідач довів до невизначеного кола осіб. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Вирішуючи питання про достовірність чи недостовірність поширеної інформації та її аналіз на предмет дійсності, суд вважає, що інформація яку просить спростувати позивач: «После задержания подозреваемого в изнасиловании девятилетней девочки в Сумах полицейские разыскали других пострадавших - мужчине предъявлены новые подозрения. Об этом в интервью OBOZREVATEL рассказала процессуальный руководитель - прокурор Сумской местной прокуратуры [PERSON] . По ее словам, жертвам фотографа на момент совершения преступлений было от 9 до 12 лет. "Сегодня девочкам от 10 до 14 лет. Они живут в разных регионах Украины. Эти потерпевшие были установлены в ходе проведения негласных следственных (розыскных) действий", - рассказала [PERSON] . Прокурор отметила, что оперативники и следователи провели огромную работу - вместе с психологами они ездили по разным городам Украины, где живут дети, и проводили следственные действия. Процессуальный руководитель заявила, что в деле семь эпизодов. Полностью прочитать интервью можно тут. Как сообщал OBOZREVATEL, в изнасиловании и развращении девочек подозревается 31-летний фотограф из г. Горишние Плавни Полтавской области [PERSON]. », - за своїм змістом та характером викладення є фактичними відомостями які відповідають дійсності та не потребують спростування, оскільки як вбачається із наданих представником відповідача письмових доказів у вигляді роздруківок із сайту Судової влади про розгляд Зарічним районним судом м. Суми справи № 592/881/21 та листів-відповідей № 54-2602вих-24 від 05.04.2024 року Сумської окружної прокуратури і № 24/к-5зі від 05.04.2024 року слідчого управління ГУ НП в Сумській області, - позивач дійсно був затриманий та є підозрюваним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених статтями 152, 153, 155, 156 і 263 КК України, а Зарічним районним судом м. Суми здійснюється розгляд кримінального провадження відносно позивача у якому потерпілими визнано сім осіб (а.с. 111, 112, 113, 114). Разом із цим, з урахуванням відомостей які викладено у наданих сторонами письмових доказах, суд вважає недостовірною і такою, що не відповідає дійсності наступну інформацію поширену відповідачем про особу позивача: «В отношении детей было совершено сексуальное насилие, изнасилование, развращение.» і «… детей обещал пристроить в различные телепроекты.». Зокрема, всупереч вимогам статей 76 - 84 ЦПК України, представником відповідача під час розгляду справи не підтверджено відповідними і належними доказами достовірність поширеної відповідачем інформації про те, що: «В отношении детей было совершено сексуальное насилие, изнасилование, развращение.» і «… детей обещал пристроить в различные телепроекты.». Беззаперечно відомості, твердження та інформація про те, що «В отношении детей было совершено сексуальное насилие, изнасилование, развращение.», - має бути обов`язково підтверджена прямими, достовірними, беззаперечними і об`єктивними доказами, наприклад у вигляді рішення суду в кримінальній справі про встановлення вказаних обставин (вирок суду про визнання особи винною). Натомість, під час розгляду справи, відповідно до вимог статті 81 ЦПК України відповідач не довів суду, що є достовірною та відповідає дійсності поширена ним зазначена вище інформація стосовно позивача: «В отношении детей было совершено сексуальное насилие, изнасилование, развращение.». Також, в матеріалах справи відсутні та суду не надано докази того, що позивач «… детей обещал пристроить в различные телепроекты.». Оскільки, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені), розповсюджену відповідачем відносно позивача інформацію про те, що: «В отношении детей было совершено сексуальное насилие, изнасилование, развращение.» і «… детей обещал пристроить в различные телепроекты.» слід вважати недостовірною. Одночасно, з урахуванням змісту і смислового значення певних частин поширеної відповідачем інформації у даній статті, суд вважає, що така поширена інформація стосується позивача, оскільки її викладено у контексті та у прямому зв`язку із обставинами поширеної інформації стосовно позивача. У зв`язку з цим, суд не приймає до уваги та відхиляє заперечення сторони відповідача про те, що вказана інформація є оціночними судженнями та не є констатацією фактів, оскільки висловлювання «В отношении детей было совершено сексуальное насилие, изнасилование, развращение.» - є ствердним та має бути підтверджено обвинувальним вироком суду. Як наслідок, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 - 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, - відповідач в повному обсязі не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. З наведених підстав, суд не погоджується із доводами відповідача щодо характеру поширеної інформації, як оціночні судження, оскільки зазначена інформація «В отношении детей было совершено сексуальное насилие, изнасилование, развращение.» і «… детей обещал пристроить в различные телепроекты.» містить конкретні твердження, що можуть бути підтверджені тими чи іншими фактичними даними. Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно із частиною четвертою статті 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Норма частини шостої статті 277 ЦК України передбачає, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших медіа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж медіа в порядку, встановленому законом; спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Відповідно до частини сьомої статті 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. Враховуючи спосіб поширення відповідачем недостовірної інформації про позивача, суд вважає за необхідне визначити аналогічний спосіб спростування поширеної недостовірної інформації у такий самий спосіб, у який вона була поширена, зобов`язавши відповідача спростувати вищезазначену недостовірну інформацію, шляхом розміщення в мережі Інтернет на сайті Інтернет-видання «Обозреватель» за Інтернет адресою www.obozrevatel.com повідомлення відповідного змісту про недостовірність поширеної інформації із її цитуванням та повідомленням, що вищевказана інформація не відповідає дійсності. Крім того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 квітня 2022 року у справі № 748/2794/20 (провадження № 61-13474св21) зазначено, що: «Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб». Якщо особисте немайнове право фізичної особи порушене в номері (випуску) газети, книзі, кінофільмі, теле-, радіопередачі тощо, які випущені у світ, суд може заборонити (припинити) їх розповсюдження до усунення цього порушення, а якщо усунення порушення неможливе, - вилучити тираж газети, книги тощо з метою його знищення (частина друга статті 278 ЦК України). Тлумачення частини другої статті 278 ЦК України свідчить, що з метою захисту особистого немайнового права, законодавець допускає застосування різних способів захисту. У разі поширення інформації в мережі Інтернет, яка порушує особисте немайнове право особи, вимога про видалення статті з мережі Інтернет є належним способом захисту. Оскільки під час розгляду справи встановлено недостовірність поширеної відповідачем стосовно позивача певної інформації в публікації статті у мережі Інтернет, суд приходить до висновку, що на підставі частини другої статті 278 ЦК України необхідно зобов`язати відповідача видалити у мережі Інтернет на сайті Інтернет-видання «Обозреватель» в зазначеній статті недостовірну інформацію. Враховуючи зазначені вище обставини та вищенаведені положення законодавства, порушені права позивача слід захистити у наведений ним спосіб. За таких обставин, позов є обґрунтованим частково та підлягає частковому задоволенню в обсязі встановленому судом відносно конкретної недостовірної інформації про позивача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). За подачу даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3 633 гривні 20 копійок, що підтверджується відповідним платіжним документом № 6626-2098-0352-5357 від 11 січня 2024 року (а.с. 76). Зокрема, слід звернути увагу на наступне. Згідно із нормою пункту 1 (підпункт 2) частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01 січня 2024 року для працездатних осіб - 3 028 гривень 00 копійок. Тобто, у даному випадку судовий збір за одну позовну вимогу немайнового характеру становить 1 211 гривень 20 копійок. Оскільки даний позов подано через систему «Електронний суд», відповідно до приписів частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», підлягає застосуванню коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Отже, з урахуванням коефіцієнту пониження ставки судовий збір становить 2 906 гривень 88 копійок за три позовні вимоги немайнового характеру. Як наслідок, у зв`язку із частковим задоволенням позову згідно із вимогами статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за трьома вимогами немайнового характеру в сумі 2 906 гривень 88 копійок. При цьому, у суду відсутні процесуальні підстави для повернення позивачу надміру сплаченої суми судового збору в розмірі 726 гривень 32 копійки відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», оскільки відсутнє клопотання особи яка сплатила судовий збір. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Натомість, до позову не додано, в матеріалах справи відсутній та під час розгляду справи стороною позивача не надано суду укладеного між позивачем і АО «Племянніков і партнери» договору про надання правової допомоги № 05.09-к23 від 05 вересня 2023 року, відомості про який відображено за змістом доданого до позову ордеру від 11 січня 2024 року (а.с. 11). Як наслідок, у зв`язку із неподанням стороною позивача до суду договору про надання правової допомоги № 05.09-к23 від 05 вересня 2023 року або його належним чином завіреної копії, суд об`єктивно позбавлений можливості перевірити ціну договору, порядок, умови і строки здійснення оплати за договором та інші положення договору які необхідні для вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Норма пункту 2 частини другої статті 137 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами; для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Одночасно, суд враховує наступне. Зокрема, при вирішенні питання стосовно розподілу судових витрат у вигляді витрат позивача на оплату правової допомоги, суд керується і застосовує правові висновки наведені у пункті 31 постанови Верховного Суду від 20 липня 2021 року по справі № 922/2604/20 за якими: відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Як підсумок, суд вважає, що через відсутність в матеріалах справи договору про надання правової допомоги № 05.09-к23 від 05 вересня 2023 року (або його копії), - стороною позивача не підтверджено факт здійснення позивачем відповідних витрат на правову допомогу. Таким чином, суд приходить до висновку, що відсутні процесуально-правові підстави для ухвалення судом рішення про розподіл судових витрат позивача на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial