Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою та в обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 22.11.2014 позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05.11.2021 розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом виданим Криворізьким районним судом Дніпропетровської області 18.11.2020, з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину, який не може бути меншим ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 13.11.2020 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Зазначає, що на теперішній час позивачу вкрай складно виконувати свої зобов`язання з утримання дітей щодо сплати аліментів у розмірі 50% з усіх видів його заробітку доходу, щомісячно, у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я, оскільки на момент винесення зазначеного судового наказу він проходив військову службу та приймав безпосередню участь у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, у зв`язку із виконанням військового обов`язку отримав поранення пов`язане з захистом батьківщини, та отримав ІІ групу інвалідності через втрату працездатності. Тому у нього з`явилася необхідність у затяжному лікуванні та проходженні постійних медичних оглядів необхідних для підтримання задовільного стану свого здоров`я, який погіршився після отримання поранення. Крім того, вказує, що в теперішній час змінилося матеріальне становище позивача, оскільки у зв`язку з пораненням він втратив працездатність та можливість працювати у цивільному житті, з втратою працездатності йому протипоказані усі види праці в умовах звичайного виробництва, тому в теперішній час він отримує лише соціальну допомогу від держави, тому рівень доходів позивача після втрати працездатності значно скоротився. Також, вказує, що Криворізьким районним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист від 09.12.2020 про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 13.11.2020 та до досягнення трьохрічного віку їх донькою [PERSON] , [INFO] . Станом на теперішній час у позивача наявна заборгованість по вказаному виконавчому листу в розмірі 325490 грн. Таким чином, позивач сумлінно виконуючи свій обов`язок із утримання неповнолітніх дітей, накопичив заборгованість з виплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Зауважив, що вказана вище заборгованість є непосильно великою для позивача, оскільки станом на теперішній час він є особою з інвалідністю ІІ групи, звільнений із лав Збройних Сил України, а єдиним джерелом його доходу є соціальна допомога від держави. Таким чином, станом на теперішній час у позивача наявні зобов`язання з оплати аліментів, що сумарно складають 70% з усіх видів його заробітку (доходу). Також, зазначив що змінився сімейний стан позивача, який у червні 2022 року вдруге одружився, у зв`язку з чим виник обов`язок із утримання дружини [PERSON] , яка у зв`язку із складною економічною ситуацією, воєнною агресією проти України не працює, перебуває на обліку у Криворізькій філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості. Просить суд змінити розмір аліментів, стягнутих з позивача на підставі судового наказу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18.11.2020 на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу) до 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ухвалою судді від 27 березня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду, призначена до підготовчого засідання (а.с. 20). 07 травня 2024 року представник відповідача [PERSON] надав відзив на позовну заяву, заперечуючи проти задоволення позовних вимог вказував на те, що відповідачу достеменно відомо, що позивач нещодавно придбав двокімнатну квартиру у [ADDRESS] , але оформив її на свою другу дружину [PERSON] та зараз за власний кошт та своїми фізичними зусиллями робить в ній ремонт, належний позивачу автомобіль також переоформив на дружину [PERSON] .. Зазначає, що суперечливою є інформація про те, що дружина позивача [PERSON] не працює та перебуває на обліку у Криворізькій філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості, разом з тим, нібито самостійно набуває у власність квартиру, за кошти, джерело походження яких, як у непрацюючої особи, виникає сумнів. Також, вказує, що в пункті 7 виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 04.07.2023р. зазначено, що на момент огляду стан позивача покращився, потребує подальшої реабілітації. Однак, з дня надання вказаної виписки сплинув майже рік, з якої вбачається зміна фізичного стану позивача на покращення, у спростування чого, останній не надав суду доказів погіршення свого стану здоров`я. При цьому, позивач пересувається самостійно власними силами, їздить на автомобілі, веде доволі активний спосіб життя і своїми власними фізичними зусиллями робить ремонт у квартирі. Крім того, з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією вбачається, що позивачу визначена дата чергового переогляду - 10.10.2024, а інвалідність встановлена строком до 01.11.2024. Таким чином, вважає, що фізичний стан позивача, який нібито не дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірах, встановлених судовими рішеннями, не носить тривалого характеру і не впливає на здатність і можливість останнього сплачувати аліменти у встановленому розмірі. Щодо рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09.12.2020 про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення їх трирічною донькою повноліття, вказує що зазначене рішення постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.02.2024 змінено в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню та зменшено з 1/4 до 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу). Таким чином, сумарне стягнення аліментів з позивача на користь позивача за виконавчими провадженнями не перевищує, встановленого законом розміру. Також, вважає, що аргумент позивача про те, що його теперішня дружина [PERSON] не працює та перебуває на обліку у Криворізькій філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості і він, у зв`язку з цим, змушений її утримувати, не заслуговує на увагу, оскільки [PERSON] є молодою працездатною особою і спроможна себе реалізувати у громадському житті та у трудовій сфері. Крім того, вказує, що позивач не бере до уваги, що відповідач опинилася в скрутних життєвих обставинах на руках з трьома неповнолітніми дітьми які мають вік 3, 7 та 11 років. Діти через військові дії перебувають в стресі та бояться залишатися вдома на одинці, організація онлайн навчання дітей теж вимагає постійної та додаткової уваги відповідача та її присутності. Зазначені обставини ставлять відповідача у скрутне матеріальне становище, оскільки вона самостійно доглядає та виховує дітей, що потребує великих матеріальних затрат на утримання, а саме: здійснення медичних заходів, придбання ліків, одягу, канцтоварів, організацію дозвілля, участь у різноманітних заходах під час навчання. Таким чином, вважає, що позивачем не доведено підстав передбачених ст. 192 СК України для задоволення позову. Разом з тим, визначений судовим наказом розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, у той час, як зменшення розміру стягнутих аліментів негативно вплине на належне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам. У задоволені позовних вимог просив відмовити у повному обсязі (а.с. 39-44). 14 травня 2024 року представник позивача [PERSON] надав відповідь на відзив на позовну заяву, в якій щодо твердження відповідача у відзиві на позовну заяву про наявність у дружини позивача нерухомого майна придбаного нею у період шлюбу, вказував, що його теперішня дружина з 2016 року по 2024 рік проходила контрактну службу в ЗСУ, за період служби приймала безпосередню участь у бойових діях та отримувала грошове забезпечення, тому змогла накопичити необхідну суду грошових коштів для купівлі житла. Таким чином, майно у вигляді двокімнатної квартири вона придбала за власні кошти. Отже, доводи відповідача щодо придбання дружиною позивача майна за власні кошти заощаджені до шлюбу жодним чином не спростовують зміни майнового стану позивача. Також, вказує, що переогляд груп інвалідності жодним чином не може свідчити про тимчасовий характер втрати працездатності позивача, як стверджує сторона відповідача, оскільки сторони є експертами у визначенні втрати рівня працездатності викликаного пораненням та порушенням функції організму позивача, а тому позбавлені можливості спрогнозувати результат рішення МСЕК за результатами повторного огляду позивача. Крім того, саме у зв`язку із втратою працездатності позивач не може працювати у цивільному житті, останній отримав посвідчення особи з інвалідністю ІІ групи та станом на теперішній час отримує лише соціальну допомогу від держави. Таким чином, рівень доходів позивача після втрати працездатності значно скоротився. Крім того, щодо неврахування позивачем, на думку відповідача, скрутних життєвих обставин останньої, вказував, що до тяжких життєвих обставин сторона відповідача відносить ведення на території України бойових дій, неможливості працевлаштування відповідача, її скрутний матеріальний стан пов`язаний із необхідністю проведення лікування та оздоровчих заходів трьох дітей, необхідністю лікування відповідачем. Зазначає, що бойові дії тривають на всій території нашої країни, однак відповідно до даних із засобів масової інформації у Дніпропетровській області відчиняються дитячі садочки та школи, у них організовуються відповідні укриття спрямовані для захисту дітей. Однак, відповідачем не додано жодного доказу, який би підтверджував відсутність укриття у закладах дошкільної та шкільної освіти у місцевості де проживають діти. Тому, вважає, що доводи відповідача щодо постійної присутності вдома не підлягають врахуванню. Стосовно наявності у дітей хвороби, зазначає, що позивач дізнався про ці факти виключно з відзиву відповідача, жодного разу матір дітей не повідомляла даних фактів, не наголошувала на необхідності додаткових коштів для лікування та профілактики. При спілкуванні позивача з дітьми останні жодного разу не згадали фактів хворобливого стану, на вигляд вони виглядали здоровими та нормально сформованими як на свій вік. Також, вказує, що відповідач [PERSON] молода особа працездатного віку, яка має можливість реалізувати себе у трудовій сфері. Саме лише посилання на наявність неповнолітніх дітей, як підставу неможливості працевлаштуватися не є достатнім аргументом. Таким чином, не погоджуючись з доводами викладеними у відзиві на позовну заяву надану відповідачем просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 61-65). 02 липня 2024 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 146). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши думку представників сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 22.11.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05.11.2021 розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що неоспорювалося сторонами. Судовим наказом Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18.11.2020, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину, який не може бути меншим ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 13.11.2020 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 13). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів наданої Криворізьким відділом ДВС у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вбачається, що станом на 30.09.2023 року [PERSON] заборгованості по судовому наказу № 177/1490/20, виданому 20.11.2020 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області, про стягнення аліментів на користь [PERSON] , у розмірі 1/2частини доходу на утримання неповнолітніх дітей, не має (а.с. 14). Також, рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09.12.2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 13.11.2020 та до досягнення трьохрічного віку їх донькою [PERSON] , [INFO] . На підставі зазначеного рішення видано виконавчий лист (а.с. 15). Станом на 17.03.2023 у [PERSON] наявна по вказаному виконавчому листу в розмірі 325490 грн., що підтверджується роз`ясненням наданим Криворізьким відділом ДВС у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 16). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2020 року змінено в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання змінивши цей розмір з 1/4 до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , щомісяця (а..с . 46-52). Як зазначав в позові позивач та підтверджується матеріалами справи, на теперішній час його стан здоров`я погіршився, оскільки він отримав поранення під час несення військового обв`язку, захищаючи Батьківщину та отримав ІІ групу інвалідності, та йому протипоказані усі види праці в умовах звичайного виробництва, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12ААГ №551826 (а.с. 5). Також вказував, що змінилося його матеріальне становище, оскільки отримавши поранення та ІІ групу інвалідності він не має змоги працювати та отримує лише соціальну допомогу від держави. Крім того, змінився його сімейний стан, оскільки з 30 червня 2022 року він перебуває у шлюбі з іншою жінкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9), яка в теперішній час не працює та перебуває на обліку у Криворізькій філії Дніпропетровського обласного центру занятості, що підтверджується копією індивідуального плану працевлаштування безробітного (а.с. 12). Відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.\~2\~с.\~182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~ кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи\~\~з\~\~дійсних\~\~обставин\~\~справи та вимог \~ст. 192 СК України,\~\~суд приймає до уваги, що з моменту видання Криворізьким судом Дніпропетровської області судового наказу від 18.11.2020 у позивача погіршився стан здоров`я та змінилося матеріальне становище, оскільки під час несення військового обв`язку захищаючи Батьківщину він отримав порання, у зв`язку з чим отримав ІІ групу інвалідності, та йому протипоказані усі види праці в умовах звичайного виробництва (а.с. 5). З таких обставин суд враховує, що позивач не має змоги повноцінно працювати, що ставить його у складне матеріальне становище. В той же час інші доводи позивача щодо наявності заборгованості за іншим рішенням суду та зміни його сімейного стану ув`язку з одруженням та утриманням нової дружини [PERSON] суд не бере до уваги, оскільки сама по собі заборгованість за рішенням суду не свідчить про зміну матеріального становища боржника по аліментам, так само як іміна сімейного стану у вигляді одруження з особою, яка є працездатною, спроможна реалізувати себе у громадському житті та у трудовій сфері. Доводи відповідача щодо матеріального стану теперішньої дружини позивача, а саме придбання нею квартири, транспортного засобу під час перебування у шлюбі з позивачем, суд не бере до уваги, оскільки ці обставини не мають доказового значення у вказаній справі. Щодо доводів відповідача про тяжкий матеріальний стан відповідача, через неможливість працевлаштування, у зв`язку з необхідністю постійного догляду за дітьми, які хворіють, перебувають на медичному обліку, суд зауважує про можливість звернення в судовому порядку, щодо стягнення з батька дітей додаткових витрат понесених на їх лікування. За таких обставин суд\~ вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та вважає за можливе зменшити розмір стягнутих\~\~на підставі судового наказу Криворізького районного суду Дніпропетровської області в справі № 177/1490/20 від 18.11.2020 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу) до 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Outcome: partial