Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

30 жовтня 2023 року [PERSON] , діючи через свого представника - адвоката Альошкіну О.І., звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося від самого початку, через збройну агресію росії проти України позивачка з дитиною залишила територію країни, з цього часу стосунки між подружжям погіршилися через різні погляди на майбутнє та його реалізацію, що призводило до непорозумінь, які негативно впливали на подружжя і дитину, наразі кожен з них живе своїм життям, усі спроби позивачки налагодити сімейні стосунки виявилися невдалими, тому, на її думку, шлюб остаточно припинився. Після надходження позовної заяви суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. 03 листопада 2023 року після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 06 грудня 2023 року засобами електронного зв`язку до канцелярії суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про надання часу для примирення, в якому пояснив, що з початком збройної агресії росії проти України він з дружиною прийняли спільне рішення про виїзд з Києва у безпечне місце заради збереження її життя та життя їхньої спільної дитини та дитини позивачки від першого шлюбу. Сам відповідач став на захист країни, зараз він перебуває на службі у Департаменті поліції. Через півтора роки перебування позивачки з дітьми в Іспанії вона подала позов про розірвання шлюбу, дійсні причини цьому відповідачу невідомі, але він вважає, що її рішення є емоційним і тимчасовим, прийнятим під страхом повернення в Україну та є результатом роздільного проживання сторін, можливо вона намагається примусити відповідача возз`єднатися із сім`єю, що на даний час неможливо. На розірвання шлюбу відповідач не погоджується і тому просить надати їм строк для примирення терміном до шести місяців. У зв`язку з чим ухвалою суду від 14 грудня 2023 року провадження у справі було зупинено строком на шість для надання подружжю часу для примирення. 29 липня 2024 року у судовому засіданні в режимі відеоконференції представниця позивачки - адвокат Альошкіна О.І. позовні вимоги підтримала, а також пояснила, що за час, наданий судом для примирення подружжя, відповідач жодного разу не зв`язувався з позивачкою, інших заходів до примирення не вживав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином. 29 липня 2024 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надав суду клопотання про зупинення провадження у справі на час воєнного стану, яке ухвалою суду від 29 липня 2024 року залишено без задоволення. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представниці позивачки, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Сторони зареєстрували шлюб 15 серпня 2019 року у Дніпровському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2036, згідно з виданим 15 серпня 2019 року свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі подружжя має доньку: [PERSON] , [INFO] . Причинами розірвання шлюбу стало те, що спільне життя між подружжям не склалося від самого початку, через збройну агресію росії проти України позивачка з дитиною залишила територію країни, з цього часу стосунки між подружжям ще дужче погіршилися через різні погляди на майбутнє та його реалізацію, що призводило до непорозумінь, які негативно впливали і на подружжя, і на дитину, наразі кожен з них живе своїм життям, шлюб носить формальний характер, оскільки сім`я фактично розпалася. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Протягом наданого судом часу сторони не примирилися. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи, що у сторін сім`я розпалася, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, заходи, вжиті судом щодо примирення сторін, результатів не дали, тому суд дійшов висновку, що її вимоги обґрунтовані і доказані, а тому шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved