Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 04.08.2012 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. 09.12.2020 шлюб між сторонами було розірвано. Відповідачка характеризується негативно, так як притягувалася до адміністративної та кримінальної відповідальності. Просить визначити місце проживання дитини з батьком, мотивуючи тим, що це відповідає її інтересам. 11.12.2024 судом відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 23.01.2024 відповідачка звернулася до суду із зустрічною позовною заявою про визначення місця проживання дитини з матір`ю, обґрунтовуючи тим, що позивач намагається у такий спосіб уникнути сплати аліментів на дитину та ухилитися від мобілізації на військову службу під час воєнного стану. Вважає, що для забезпечення найкращих інтересів дитини вона повинна проживати з матір`ю, тому просить визначити місце проживання з матір`ю. 09.02.2024 відповідачка подала письмові заперечення, у яких вказала, що після розірвання шлюбу донька стала проживати із нею. Зазначила, що вона займалася вихованням доньки, навчанням та повністю її матеріально утримувала, та не здійснювала перешкод у спілкуванні з батьком. Після того, як позивач перестав виконувати усні домовленості щодо надання коштів на утримання дитини, вона звернулась у суд про стягнення аліментів на утримання доньки. Після чого, з донькою відносини суттєво погіршились та виникали конфлікти. Вказує, що батько не займається вихованням доньки, а лише налаштовує її проти неї, травмує її психіку, та чинить перешкоди у спілкуванні з матір`ю. Тому просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити та задовольнити її зустрічний позов. 28.02.2024 представник позивача за первісним позовом [PERSON] подала відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому вказала, що позивач утримує доньку самостійно, оскільки отримує стабільну заробітну плату і має можливість купувати дитині одяг, продукти харчування, ліки у разі потреби, шкільне приладдя та оплачувати повністю відпочинок дитини. Доньці створені належні умови проживання, навчання та дозвілля. Щодо інформації позивачки за зустрічним позовом про те, що [PERSON] має намір ухилитися від мобілізації не відповідає дійсності, оскільки останньому надано тимчасову відстрочку від мобілізації як працівнику підприємства. Дитина проживає у квартирі, яка належить [PERSON] на праві приватної власності. Дочка має окрему кімнату, яка обладнана всім необхідним і створені усі умови для її проживання, виховання та утримання. Позивач не чинить жодних перешкод у спілкуванні дитини з матір`ю. Діана неодноразово звертала увагу батька на моральний та психологічний тиск, який чинить її мати на неї. Більше того, неодноразово викликались працівники поліції, так як конфлікти матері та дитини виходили за межі виховного процесу. Тому просить відмовити у зустрічному позові. 25.03.2024 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] - позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечували, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові. Відповідачка зустрічний позов підтримала, проти первісного позову заперечила, надавши пояснення, що аналогічні тим, які викладені у заяві та запереченнях. Представник третьої особи у судовому засіданні підтримала висновок про доцільність проживання дочки з батьком. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що рішенням Сокальського районного суду від 09.12.2020 року шлюб між сторонами було розірвано. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно з актом №534 від 15.11.2023 виданого КП «Червонограджитлокомунсервіс», [PERSON] та [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Яв видно в акті обстеження умов проживання від 02.11.2023 року, складеного Органом опіки та піклування ЧМР Львівської області, за адресою: [ADDRESS] , умови проживання добрі. Для виховання та розвитку дитини створені належні умови, а саме: відповідні меблі, окреме спальне місце та місце для проведення дозвілля, у помешканні зроблений ремонт. Крім того, дитина забезпечена сезонним одягом та приладдям. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №354793097 від 17.11.2023, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . Згідно з рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 12.12.2023 № 205 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини», є доцільним проживання доньки [PERSON] , 18.08.2013 року з батьком. Відповідно до інформації, наданої КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Червонограда" за період часу з 01.01.2023 по 31.10.2023 під час відвідувань лікаря, в переважній більшості присутній батько дитини. Згідно відповіді Гімназії №12 ЧМР Львівської області №01-14/517 від 06.11.2023, [PERSON] навчається у 5-А класі вказаної гімназії та за період навчання до школи на батьківські збори приходив та цікавився навчанням дитини батько. Мати лише телефонувала. Як видно із відповіді Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області № Л-112/ад/61/04/15 від 03.11.2023, [PERSON] двічі була притягнена до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 КУпАП, а також 16 разів за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП. Згідно витягу з наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного, військовозобов`язаному [PERSON] , що працює у Львівсько-Волинському ВГРЗ на посаді помічника командира загону ВПС, відповідно до наказу Мінекономіки №5822 від 04.03.2024 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 04.09.2024. Судом встановлено, що батько має задовільну житлово-побутову характеристику, що свідчить про наявність у нього умов для забезпечення належних умов для проживання та виховання дитини та джерело існування, що підтверджується вище наведеними доказами. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Допитана у суді [PERSON] , [INFO] , зазначила, що після розлучення батьків проживала разом із матір`ю. Однак, пізніше пішла проживати до батька, оскільки мама забороняла їй спілкуватися із ним. Тому, на даний час вона проживає із батьком, який піклується про неї та надав усі належні умови проживання, і вона надалі бажає проживати з ним. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі N 402/428/16-ц, в якій вона відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі N 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі N 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу статті 6 Декларації прав дитини, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. При вирішенні спору суд, з урахуванням віку дитини, її позитивної прихильності до батька, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, виходячи з якнайкращих інтересів дитини щодо її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку у ситуації, яка склалась між батьками, вважає, що місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , слід визначити з батьком - [PERSON] . Більше того, [PERSON] не надала суду жодних вагомих доказів та підтверджень того, що малолітній Діані створено належні умови для виховання і розвитку з її сторони. Також слід зауважити, що мати дитини має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку незалежно від того з ким дитина буде проживати. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] з участю третьої особи: Органу опіки та піклування Червоноградської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю. З урахуванням вимог ст.141\~ЦПК України та у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню у користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі Дмитровича 1073, 60 грн.

Outcome: approved