Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-25 00:00:00

КП «Гайворонський комунальник» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Позов мотивовано тим, що КП «ГАЙВОРОНСЬКИЙ КОМУНАЛЬНИК» є комунальним унітарним комерційним підприємством, яке утворене на базі відокремленої частини комунальної власності Гайворонської міської ради і входить до сфери управління Гайворонської міської ради Голованіського району Кіровоградської області. Метою діяльності Підприємства є: вирішення місцевих завдань в галузі житлово-комунального господарства; забір, очищення та постачання води; каналізація, відведення та очищення стічних вод; збирання безпечних відходів та інші види діяльності з прибирання, благоустрій територій населених пунктів Гайворонської міської ради; Станом на 1 червня 2024 року за відповідачем [PERSON] , яка проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , наявна заборгованість за житлово-комунальні послуги, а саме, за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 35125,04 грн. Між позивачем та відповідачем, шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] та видачею абонентської книжки було укладено Договір на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації, за умовами якого КП «Гайворонський комунальник» зобов`язалося надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а споживач зобов`язався своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування цими послугами. Даний Договір є невід`ємною частиною до Розрахункової книжки, яку отримує Споживач безпосередньо при відкритті особового рахунку, тим самим автоматично погоджується з умовами договору. Отже, шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] та видачею абонентської книжки відповідач вступив у фактичні договірні відносини з позивачем щодо надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Таким чином, між позивачем та відповідачем встановлені фактичні цивільно-правові відносини з приводу надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на підставі відкритого особового рахунку. Відповідач не відмовився від споживання послуг у встановленому законом порядку, але фактично не виконує зобов`язання з оплати. Послуги були надані в повному обсязі та належної якості. Скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідача на адресу підприємства не надходило. Отже, відповідач зобов`язаний оплатити спожиті послуги, а позивач має право вимагати від боржника виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідача, як споживача від оплати послуг у повному обсязі. З Витягів з особового рахунку № [NUMBER] (Звіт по карті № [NUMBER] ) відповідача за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за 2023 рік та з січня по травень 2024 року включно, можна побачити, що впродовж вище зазначеного періоду відповідач здійснив оплату за послуги лише чотири рази. Станом на 1 червня 2024 року, за особовим рахунком відповідача обліковується загальна заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 35125,04 грн. Тарифи на водопостачання та водовідведення встановлюються та корегуються рішеннями виконавчого комітету Гайворонської міської ради. Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Гайворонської міської ради №176 від 31 серпня 2021 року тариф на водопостачання для населення з 01 січня 2022 року складає 35 грн. за 1 м3, водовідведення - 36,50 грн. за 1 м3. Відповідач не здійснював оплату наданих йому послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у повному обсязі, чим спричинив накопичення заборгованості. Відтак, у листопаді 2022 року контролери КП «Гайворонський комунальник» зняли покази водолічильника у квартирі відповідача, на підставі яких було здійснене нарахування за послуги з водопостачання у сумі 19495,00 грн., з водовідведення - 20333,50 грн. Станом на листопад 2022 року показник водолічильника відповідача був - 00792, а попередній - 00235, різниця - 557 м3. Нарахування зробили за наступною формулою: 557 м3 * 71,50 грн. = 39825,50 грн. Станом на 01 січня 2023 року заборгованість за особовим рахунком відповідача становила 39825,50 грн. 24 січня 2023 року відповідач особисто звернувся до позивача із письмовою заявою про укладення договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, чим визнав суму боргу в розмірі 39825,50 гривень станом на 01 січня 2023 року. 24 січня 2023 року між КП «Гайворонський комунальник» та [PERSON] укладено Договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, а саме послуги централізованого водопостачання та водовідведення, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу розстрочку у погашенні заборгованості з надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що утворилася станом на 01 січня 2023 року на суму 39825,50 грн. з 24.01.2023 року по 24.07.2024 року, розмір щомісячного платежу становив рівними частинами 948,23 грн. Пунктом 4 Договору передбачено, що відповідач зобов`язується забезпечити своєчасне погашення боргу за житлово-комунальні послуги згідно з умовами, визначеними договором. Пункт 1 передбачає, що відповідач має додатково сплачувати поточні платежі за показниками лічильника. Відповідач від належного виконання договірних відносин ухилявся, щомісячну обов`язкову плату згідно з договором за період з 24 січня 2023 року по 01 червня 2024 року включно не сплачував у повному обсязі, чим порушив п. 1 та п. 4 договору. За вищевказаний період відповідач вніс оплату за договором реструктуризації наступними частинами: у січні 2023 року в сумі 700 грн.; у червні 2023 року в сумі 1000 грн.; у листопаді 2023 року 2000 грн.; у лютому 2024 року 1000 грн.; Хоча, за період з 24 січня 2023 року по 01 червня 2024 року включно (16 місяців) відповідач мав сплатити 15171,68 грн. (16міс. * 948,23 грн.), але фактично сплатив 4700 грн., чим порушив договірні зобов`язання в частині внесення обов`язкового щомісячного платежу. Таким чином, станом на 01 червня 2024 року борг відповідача за договором реструктуризації становить 35125,04 грн. (з урахуванням переплати 0,46 коп., станом на 01 січня 2023 року) та підлягає стягненню, оскільки відповідач не забезпечив своєчасне погашення боргу за житлово-комунальні послуги згідно з умовами, визначеними договором реструктуризації. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь КП «Гайворонський комунальник» суму заборгованості за договором реструктуризації заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 35125,04 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14.06.2024 року відкрито провадження у справі. 01.07.2024 року представник позивача надіслав до суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати. В обґрунтування відзиву зазначає, що відповідачка є споживачами житлово-комунальних послуг з водопостачання та водовідведення, які надають позивачем за вказаною адресою. Разом з тим, як підтверджується стороною позивача в тексті позову, між сторонами відсутній письмовий договір про надання житлово-комунальних послуг за вищевказаною адресою із зобов`язанням відповідача здійснювати їх оплату. Позивачем не надано до позовної заяви копії договору щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення та відкриття особового рахунку. Зобов`язання відповідач виконувала - оплачувала послуги, заборгованості не було, оскільки остання отримувала кошти від держави у вигляді субсидії, яку було надано для погашення комунальних послуг у вигляді щомісячного стягнення. Позивачем подано до суду неналежні письмові докази, які є підтвердженням подання безпідставного необґрунтованого та недоведеного позову. Позивач не довів належними доказами наявність такої заборгованості у відповідача та наявності у позивача права вимоги. 09.07.2024 року представник позивача надала до суду відповідь на відзив у якій зазначає, що у відзиві представник відповідача заявляє та, разом з тим, погоджується, що відповідач є споживачами житлово-комунальних послуг з водопостачання та водовідведення, які надає позивач за вказаною адресою, а саме: [ADDRESS] . Проте, у відзиві зазначається, що між сторонами відсутній письмовий договір про надання житлово-комунальних послуг за вищевказаною адресою із зобов`язанням відповідача здійснювати їх оплату. Позивачем не надано до позовної заяви копії договору щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення та відкриття особового рахунку. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідач самостійно підписала обхідну відомість контролерів, чим засвідчила правильність показів водолічильника, знятих у листопаді 2022 року. У відзиві представник відповідача нічого не зазначив про те, що відповідач особисто звернулася до позивача із письмовою заявою про укладення договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, чим визнала суму боргу в розмірі 39825,50 гривень станом на 01 січня 2023 року. 24 січня 2023 року між позивачем та відповідачем укладено Договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, а саме послуги централізованого водопостачання та водовідведення, умови якого відповідач не виконує. Проте, всупереч наявності договору реструктуризації, сам факт існування заборгованості у відзиві представник відповідача заперечує. У відзиві зазначається, що зобов`язання відповідач виконувала - оплачувала послуги, заборгованості не було, оскільки остання отримувала кошти від держави у вигляді субсидії, яку було надано для погашення комунальних послуг у вигляді щомісячного стягнення, підтвердженням чого є копії повідомлень про призначення субсидій. Ознайомившись із даними копіями, представник позивача зазначає, що вони є не достатніми доказами того, що відповідач у період з 2014 року отримувала субсидію на оплату послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, так як фактично відповідачем надані повідомлення лише за 2017 рік (березень-грудень), 2022 рік (лютий-грудень). Папірець написаний від руки-з текстом «з листопада по грудень 2014...» взагалі не може вважатися документом і розцінюватися як доказ отримання субсидії. Призначення субсидії не покриває у повному обсязі витрати на оплату послуг з водопостачання та водовідведення. До того ж, відповідач жодного разу не повідомляла актуальні показники лічильника до абонентського відділу КП «Гайворонський комунальник», відповідно, бухгалтер самостійно переводила кошти, які надходили як субсидія за відповідача у кубічні метри, але це жодним чином не означає, що субсидія на 100% перекривала витрати відповідача на оплату послуг з водопостачання та водовідведення. Суми субсидій, які надходили позивачу за особовим рахунком відповідача можна побачити у виписках з особового рахунку за період з 2014 по 2022 рік включно. Що стосується повідомлення про призначення субсидії за 2022 рік, що додається до відзиву, то там чітко зазначено, що виплата суми субсидії на ЖКП буде здійснюватися готівкою через відділення зв`язку, тобто дані кошти автоматично до позивача не надходили, як це було до 01 січня 2019 року, відповідач мала самостійно, з урахуванням коштів, які призначались у вигляді субсидії, сплачувати послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. На підставі вищевикладеного, твердження, про те, що відповідач отримувала кошти від держави у вигляді субсидії, яку було надано для погашення комунальних послуг у вигляді щомісячного стягнення, є хибним та не відповідає дійсності. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та представника відповідача, позовні вимоги не визнає у повному обсязі у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи, та дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно витягу з Статуту Комунального підприємства «Гайворонський комунальник» предметом діяльності підприємства є, зокрема: 3.2.1. виконання функцій замовника та виконавця житлово-комунальних послуг; 3.2.2. укладення договорів на обслуговування житлово-комунальними послугами споживачів з виконавцями послуг, контроль за якістю послуг і виконання умов договорів; 3.2.4. виробництво та постання питної води, технічної води, прийняття та транспортування стічних вод, їхнє очищення: експлуатація підземного водоносного горизонту, виробництво води, добування її з підземних джерел та постачання її по водо мережі та іншими способами для побутових і виробних потреб; збирання та транспортування побутових або промислових стічних вод, а також дощової води, засобами каналізаційної системи, колекторів, цистерн та інших засобів транспортування, спорожнення та очищення вигрібних ям, стічних колодязів і септичних резервуарів; надання юридичним та фізичним особам на договірних засадах послуг з оснащення та обслуговування системи водопостачання та водовідведення об`єктів, які знаходяться в їхній власності (а.с. 11-13). Згідно копії рішення Виконавчого комітету Гайворонської міської ради №176 від 31 серпня 2021 року тариф на водопостачання для усіх споживачів з 01 січня 2022 року складав 35,00 грн. за 1 м3, водовідведення 36,50 грн. за 1 м3 (а.с. 24-25). Відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27). У листопаді 2022 року контролерами КП «Гайворонський комунальник» знято покази водолічильника у квартирі відповідача, на підставі яких було здійснене нарахування за послуги з водопостачання у сумі 19495,00 грн., з водовідведення - 20333,50 грн. Станом на листопад 2022 року показник водолічильника відповідача був - 00792, а попередній - 00235, різниця - 557 м3. Відповідно до копії Витягів з особового рахунку відповідача [PERSON] (звіт по карті № [NUMBER] за 2023 та 2024 роки) за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за 2023 рік та з січня по червень 2024 року, загальна сума боргу відповідача на 01.06.2024 року складає 35125,04 грн. (а.с. 17-18). 24.01.2023 року [PERSON] звернулася до КП «Гайворонський комунальник» із письмовою заявою про укладення договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 2010 року по січень 2023 року в розмірі 39825,50 грн. (а.с. 22). 24.01.2023 року між КП «Гайворонський комунальник» та [PERSON] укладено Договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги (а.с. 20-21). Відповідно до умов даного договору, КП «Гайворонський комунальник» надано [PERSON] розстрочку у погашенні заборгованості з плати за послуги водопостачання та водовідведення, що утворилася станом на 24.01.2023 року на суму 39825,50 грн. з 24.01.2023 року по 24.07.2026 року. Сума поточного щомісячного платежу за послуги водопостачання та/або водовідведення становить 948,23 грн. Додатково мають сплачуватись поточні платежі за показниками лічильника (п. 1 Договору). Пунктом 4 Договору передбачено, що [PERSON] зобов`язується забезпечити своєчасне погашення боргу за житлово-комунальні послуги згідно з умовами, визначеними договором. Норми права та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст.ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Таким чином, у зобов`язальних правовідносинах діє принцип презумпції винуватості боржника. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За змістом ст.ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі статтею 5 вищевказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами). Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Як зазначалось вище, згідно статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Типова форма договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджена Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830. З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст.ст. 12-15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» вбачається, що умови Типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень, врегулювати свої відносини на власний розсуд, а лише мають право конкретизувати його умови. Разом з тим, обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (затверджено\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630). Про наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними при відсутності підписаного договору про надання таких послуг, неодноразово зазначалось у правових позиціях сформованих у постановах ВСУ від 26.04.2016 року у справі № 6-2951цс15 та у постанові ВС від 06.11.2019 року у справі №642/2858/16 (провадження № 61-26204св18). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом достовірно встановлено про те, що відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В періоді, в якому виниклі спірні правовідносини, послуги за вказаною адресою надавались КП «Гайворонський комунальник». Договір між позивачем та відповідачем щодо надання житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не укладався, але той факт, що саме [PERSON] є користувачем послуг, що надаються позивачем по справі, підтверджується письмовими доказами, наявними у матеріалах справи. У зв`язку цим відповідач несе відповідальність за несплату наданих послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення. Враховуючи існування боргу між сторонами, за заявою [PERSON] 24.01.2023 був укладений договір №б/н про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 2010 року по січень 2023 року в розмірі 39825,50 грн., що свідчить про визнання відповідачем наявної заборгованості перед позивачем. Відповідач від належного виконання договірних відносин ухилявся, щомісячну обов`язкову плату згідно з договором за період з 24 січня 2023 року по 01 червня 2024 року включно не сплачував у повному обсязі, чим порушив умови договору. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем КП «Гайворонський комунальник», заборгованість відповідача [PERSON] за житлово-комунальні послуги становить 35125,04 грн. Відповідачем до суду не надано доказів та будь-яких претензій щодо неналежної якості наданих послуг, факти невиконання позивачем обов`язку з надання вищевказаних послуг відсутні. З відмовою від отримання послуг відповідач до позивача не звертався. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок зібраних у справі доказів у їх сукупності суд вважає доведеним, що між сторонами у справі фактично виникли правовідношення щодо надання житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання, відповідач фактично отримував вказані послуги, але всупереч вимогам чинного законодавства від виконання зобов`язань з оплати наданих комунальних послуг в повному обсязі ухилявся, що є порушенням грошового зобов`язання, у тому числі за укладеним договором реструктуризації, та сприяє накопиченню боргу, а тому порушує права та законні інтереси позивача. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому до стягнення з відповідача підлягає заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг з водопостачання та\~водовідведення в розмірі 35125,04 грн. Суд, не враховує посилання відповідача на той факт, що між нею та КП «Гайворонський комунальник» не укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання, оскільки комунальні послуги надавались і відповідно підлягали до оплати. Укладення договору споживачем з виконавцем комунальних послуг суб`єктом господарювання, яким фактично надаються житлово-комунальні послуги, є його обов`язком. Крім того, добровільним підписанням договору №б/н від 24.01.2023 року про реструктуризацію заборгованості за\~житлово-комунальні\~послуги [PERSON] визнала суму боргу по сплаті комунальної послуги, який існував на момент укладення вказаного договору по відкритому на ім`я відповідача особовому рахунку, та зобов`язалась виплачувати заборгованість згідно умов договору, але взяті зобов`язання в порушення умов договору не виконала, що зумовило звернення позивача до суду з вказаним позовом. Щодо судових витрат. За змістом ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч.ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при подачі позовної заяви до суду сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп., а тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, такий підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Outcome: approved