Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

У березні 2023 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлик Віктор Вікторович, про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] померла її рідна сестра [PERSON] . 16.05.2022 року, вона, [PERSON] після смерті своєї рідної сестрі [PERSON] звернулась із заявою про вступ у право на спадщину на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Красношлик В.В. та було заведено спадкову справу № 42/2022. 10.10.2022 року позивачка отримала від Приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Красношлик В.В. постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка мотивована тим, що Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів на нерухоме майно від 10.10.2022 року будинок [ADDRESS] належить померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Баглійської районної ради міста Дніпродзержинська від 15.02.2005 року, тобто будинок набутий під час перебування у шлюбі із [PERSON] . Позивачка вважає, що нотаріус безпідставно відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому звернулась із відповідним позовом до суду. Зазначила, що її сестра [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Від шлюбу вони мали двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] за договором Дарування будинку, посвідченого приватним нотаріусом отримала у дар житловий будинок [ADDRESS] від 09.07.2001 року. В 2007 році позивачка отримала земельну ділянку у власність, площею 0,1169 га кадастровий номер 1210400000:03:003:0117 на житловий будинок. За рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шлюб [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 03.08.2012 року рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська [PERSON] та [PERSON] поділили спільно набуте майно, та згідно вказаного рішення суду житловий будинок [ADDRESS] є особистою приватною власністю [PERSON] та поділу не підлягає. Підставою звільнення від доказування є преюдиціальність обставин, існування або не існування якої встановлене судовим рішенням, що вступило в законну силу, у цивільній, господарській або адміністративній справі (ч. 5 ст. 82 ЦПК України). Діти [PERSON] [PERSON] та [PERSON] склали письмові заяви про відмову від спадщини. В наданому суду письмовому клопотанні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, просить розглянути справу без участі представника, також позивачка зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце, час та дату розгляду справи, у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7, ч. 11 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзиву на позовну заяву до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 280 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, взявши до уваги позицію позивача [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 10 лютого 1968 року за актовим записом № 97 батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (арк. с. 10), відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22 жовтня 1963 року за актовим записом № 1063 батьками спадкодаця [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (арк. с. 11). Відповідно до Договору дарування посвідченого 09 липня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі № 2285, [PERSON] та [PERSON] з одної сторони, а з другої сторони [PERSON] , який діє від імені [PERSON] , за дорученням, посвідченим Моїсієнко В.М., приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу 26.06.2001 року реєстр №2130, склали договір про те що: [PERSON] та [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняла у дар жилий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] (арк. с. 12). Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська дніпропетровської області від 14 червня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (арк.с. 13). Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 серпня 2012 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання права власності та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання права власності було встановлено, що будинок [ADDRESS] , було подаровано [PERSON] на підставі договору дарування від 09.07.2001 року, зареєстрованого в реєстрі за №2285, а рішенням Виконавчого комітету Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за №261 від 20.10.2004 року за [PERSON] , було оформлено право власності на вищевказане домоволодіння. Мотивувальна частина вказаного рішення суду, яке набрало законної сили у встановленому законом порядку, містить зазначення, що спірний будинок є нерухомим майном, яке подаровано позивачці, і відповідно поділу не підлягає (арк. с. 14-18). Сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON] склали письмові заяви про відмову від спадщини, що знаходяться у спадковій справі (арк. с. 19). З матеріалів спадкової справи № 42/2022, витребуваної судом у приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Красношлик В.В., вбачається, що інших осіб, котрі мали б підстави претендувати на спірний будинок, немає, заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , від будь-кого, крім позивачки, не надходило. 10.10.2022 року позивачка отримала від Приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Красношлик В.В. постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка мотивована тим, що Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів на нерухоме майно від 10.10.2022 року будинок [ADDRESS] належить померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Баглійської районної ради міста Дніпродзержинська від 15.02.2005 року, тобто будинок набутий під час перебування у шлюбі із [PERSON] (арк. с. 20-21). Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3)показаннями свідків. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Постановою приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлик В.В., відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок під номером [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що померлій [PERSON] належить тільки одна друга частка у праві спільної власності на нього. Спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. При вирішенні питання спадкування за законом, враховуються такі юридичні факти, як: родинні стосунки (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. Центральним субінститутом спадкування за законом є інститут черговості, який полягає в тому, що за загальним правилом кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування за відсутності бодай одного спадкоємця попередньої черги, обумовленого різними причинами: фізичною відсутністю, усуненням від права на спадкування, неприйняттям спадщини або відмовою від прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом є її рідна сестра, [PERSON] . Факт родинних відносин позивачки зі спадкодавцем підтверджується копією свідоцтв про народження позивачки та спадкодавця [PERSON] , копією свідоцтва про шлюб [PERSON] з [PERSON] (арк.с.10, 11). Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняття її. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст. ст. 335, 376, 392 цього Кодексу. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявлає самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлик Віктор Вікторович, про визнання права власності в порядку спадкування.

Outcome: approved