Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 28 липня 1990 року по 08 квітня 2019 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Вони мають двох спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу з травня 2019 року вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках та проживала однією сім`єю із [PERSON] в [ADDRESS] . Вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку, купували предмети домашнього побуту, обробляли город, утримували домашню худобу. Після військового нападу рф та оголошення військового стану [PERSON] був призваний на військову службу. [INFO] під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії рф чоловік загинув. Оскільки вона має право на отримання одноразової соціальної допомоги у зв`язку зі смертю свого чоловіка, просила встановити факт її проживання разом із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, з травня 2019 року до дня його загибелі. Ухвалою судді від 19 лютого 2024 року прийнято до розгляду заяву та відкрито провадження у даній справі за правилами окремого провадження (а.с.18); 14 березня 2024 року заінтересованою особою [PERSON] подана заява про виклик свідків (а.с. 25); 09 квітня 2024 року до суду надійшло клопотання від представника заявниці [PERSON] про залучення до участі в справі в якості заінтересованої особи Міністерство оборони України (а.с. 27), яке ухвалою суду від 09 квітня 2024 року було задоволене (а.с. 30); 25 квітня 2024 року представником заінтересованої особи Міністерства оборони України надано клопотання, в якому останній просить проводити судові засідання по справі в режимі відеоконференції (а.с. 47-48), яке ухвалою суду від 29 квітня 2024 року було задоволене (а.с. 53); 15 травня 2024 року до суду надійшло клопотання від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України надано про долучення матеріалів по справі (а.с. 68). 25 квітня 2024 року представник Міністерства оборони України Матієнко О.Б. надав суду пояснення по справі, в якому зазначив, що вважають заяву [PERSON] необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Так, факт перебування заявниці із загиблим [PERSON] у близьких відносинах, їх спільні фотографії, самі по собі без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між [PERSON] та [PERSON] склались та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю, про що вказано у висновках Верховного Суду. Показання свідків та акт обстеження, фотографії не можуть свідчити про факт спільного проживання сторін однією сім`єю без державної реєстрації (висновки Верховного Суду у постанові від 12.12.2019 у справі № 490/4949/17 і ін.). Вважає, що належними доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, здійснення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, що вказують на наявність усталених між сторонами відносин, притаманних подружжю. Оскільки належних, допустимих і достатніх доказів про проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю заявницею не надано, відповідно відсутні підстави для визнання такого факту доведеним. Крім того, оскільки [PERSON] із загиблим не перебували у шлюбі, тому рішення щодо спільного проживання не вплине на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, так як на її отримання має право дружина, яка не взяла шлюб повторно, при цьому заявниця на день смерті [PERSON] не мала права на виплати одноразової грошової допомоги (а.с. 33-45). Пояснень щодо заяви [PERSON] від інших заінтересованих осіб не надійшло. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заяву та просили її задовольнити із зазначених у ній підстав. Представник Міністерства оборони України Матієнко О.Б. в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, щодо задоволення заявлених вимог заперечував з підстав, викладених у поясненнях на заяву у справі. Просив у задоволенні вимог [PERSON] відмовити. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] та пояснила, що вона доводиться матір`ю померлого [PERSON] . Починаючи з 2019 року заявниця з її сином проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу до дня смерті останнього - [INFO] , вели спільне господарство, обробляли присадибну ділянку, мали спільний бюджет. Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні показали, що [PERSON] та [PERSON] з 2019 року дійсно проживали разом як чоловік та дружина до моменту смерті останнього, які вели спільне господарство, обробляли земельну ділянку, мали спільний побут. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, передусім є сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, які визначені ч. 2 ст. 3 СК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Подібні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 180/2536/18 (провадження № 61-18579св19), від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20). Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Судом установлено, що з 28 липня 1990 року по 08 квітня 2019 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який на підставі рішення Ічнянського районного суду № 733/1585/18 від 08 квітня 2019 року було розірвано (а.с.8). Вони мають двох спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . (а.с. 6-7). Відповідно до довідки № 02-04/22/13 від 05.02.2024 року, виданої Рожнівським старостинським округом Ічнянської міської ради, [PERSON] проживала однією сім`єю разом з [PERSON] і вели спільне господарство в [ADDRESS] відповідно до даних погосподарських книг № 5 за 2011-2015 р.р.; № 6 за 2016-2020 р.р.; № 11 за 2021-2025 р.р. (а.с.10). Згідно акта № 02-04/21/13 від 05 лютого 2024 року вбачається, що [PERSON] проживала однією сім`єю разом з [PERSON] в період з 2011 року по день смерті [INFO] . За період їх спільного проживання вони вели господарство, мали взаємні права та обов`язки (а.с. 11). Даний факт підтверджується також спільними фотографіями (а.с.16), випискою по надходженню коштів [PERSON] (а.с. 13, 13-назвороті). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] помер (а.с. 9). Відповідно до копії довідки № 07-1-15/656 від 22.12.2023 року, виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» Ічнянської міської ради [PERSON] на день своєї смерті [INFO] був зареєстрований в [ADDRESS] разом з [PERSON] (а.с. 12). Згідно наданих представником Міністерства оборони України Матієнком О.Б. додаткових матеріалів вбачається, що на адресу Департаменту від [INFO] надійшли документи стосовно розгляду питання щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю [PERSON] . Зазначені документи містять заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю [PERSON] матері [PERSON] . Станом на 08.05.2024 року на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум зазначені документи не подавалися, відповідне рішення не приймалося (а.с.70). Згідно висновку [INFO] № 5/7245с від 18 квітня 2024 року право на одержання одноразової грошової допомоги на померлого [PERSON] має мати - [PERSON] . Батько померлого - [PERSON] помер [INFO] . Син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , за ОГД не звертались. Колишня дружина [PERSON] за ОГД не зверталася, документів не надавала (а.с. 71-72). Також із наданих представником Міністерства оборони України Матієнком О.Б. акта службового розслідування та наказу № 866 від 24.10.2023 року вбачається, що [INFO] молодший сержант [PERSON] , знаходячись у відділенні хоспісно-паліативної допомоги КНП «Ічнянська міська лікарня» внаслідок ускладнень, викликаних тяжкою хворобою, помер. Розтин тіла не проводився. Ознак насильницької смерті виявлено не було. Факт смерті [PERSON] внаслідок тяжкої хвороби, пов`язана з проходженням військової служби (а.с. 83-91). Відповідно до частин першої, другої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Нормами ч. 1, 2 статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Чинним законодавством України встановлено, що "сім`єю" на відміну від "шлюбу" є проживання осіб, пов`язаних спільним побутом, та у яких є взаємні права та обов`язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім`ї не існує спеціального порядку реєстрації. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Відповідно до статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. З наведених положень можливо встановити ознаки подружніх відносин, зокрема ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. За змістом ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У пункті 27 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Як встановлено під час розгляду справи, встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу надасть заявнику підстави для реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, користуватись пільгами, які передбачені законодавством для членів сім`ї загиблого воїна. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Згідно ч. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Згідно ч. 1 ст. 16-3 вказаного вище закону одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників. Постановою від 28.02.2022 № 168, «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» встановлено розмір одноразової грошової допомоги з 24.02.2022 р. - 15 000 000,00 грн. Відповідно до п. 3, 12 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, - дата смерті, зазначена у свідоцтві про смерть. Одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 4 цього Порядку, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників. Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва). На підставі досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що заявниця [PERSON] та померлий [PERSON] проживали однією сім`єю з травня 2019 року і до смерті останнього, разом систематично вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, дбали про утримання спільного житла, придбавали разом техніку. Зазначене свідчить про те, що між ними, як жінкою та чоловіком, склалися усталені відносини, які притаманні подружжю, та є підтвердженням факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Встановлення факту проживання однією сім`єю породжує юридичні наслідки для заявниці, вона зможе скористатися правом на отримання передбачених законом пільг та виплат як член сім`ї загиблого військовослужбовця. Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог про встановлення факту, що має юридичне значення: проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, а саме: проживання [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , який помер [INFO] , з травня 2019 року до смерті останнього, оскільки іншим шляхом його встановити неможливо. Посилання заінтересованої особи Міністерства оборони України про те, що заявницею не надано належних, допустимих і достатніх доказів про проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю суд відхиляє, так як вони спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, які є належними та допустимими і такими, що підтверджують предмет доказування. Також суд відхиляє твердження представника заінтересованої особи Міністерства оборони України про те, що рішення щодо спільного проживання не вплине на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зважаючи на те, що заявниця із загиблим не перебували у шлюбі, яка на день смерті останнього не мала права на виплати одноразової грошової допомоги, оскільки судом встановлено, що така допомога ще не виплачена, проти виплати якої [PERSON] заінтересована особа [PERSON] не заперечує, при цьому у разі відмови заявниці у призначенні такої допомоги, остання може оскаржити дії суб`єкта владних повноважень у порядку адміністративного судочинства. Крім того, судом береться до уваги те, що у ч. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» були внесені зміни, відповідно до яких до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, були також віднесені жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили передбаченої цією постановою. Вказані особи можуть реалізувати право на отримання одноразової грошової допомоги протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи.

Outcome: approved