Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

05 жовтня 2023 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа служба у справах дітей Ужгородської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з онуком. В обґрунтування позовної заяви позивачі вказали, що вони є батьками [PERSON] , [INFO] , що 26.05.2018 р. уклав шлюб з [PERSON] . 11.06.2018 р. в зазначеному шлюбі народився син, онук позивачів - [PERSON] , про що Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області зроблено актовий запис № 665. 14 січня 2020 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було прийнято рішення про розірвання шлюбу укладеного між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 347 від 26.05.2018 р.. Позивачі зазначають, що не дивлячись на розірвання шлюбу, сварки і неприязні відносини між [PERSON] та [PERSON] не припинились, дана обставина негативно позначається і на нашому житті, адже, як дідо і баба позбавлені можливості повноцінно спілкуватись зі своїм онуком [PERSON] , приймати участь у подіях, які відбуваються у його житті, відвідувати його, як у святкові дні, так і будні тощо. Відповідачка [PERSON] не відповідає ні на телефонні дзвінки, ні на смс повідомлення. Саме тому, 07.07.2023 р. позивачі змушені були звернутися з заявою до Служби у справах дітей Ужгородської міської ради. У відповідь на нашу заяву про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім онуком [PERSON] , 11.06.2018 р., виконавчий комітет Ужгородської міської ради, як Орган опіки та піклування повідомив, що для визначення способів участі у вихованні малолітнього онука [PERSON] , [INFO] мають право звернутись до суду. На думку позивачів, наявність конфлікту та неприязні відносини між ними та відповідачкою [PERSON] не є підставою для обмеження прав баби та діда на спілкування з онуком [PERSON] , також зазначають, що тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини, сприятиме повноцінному вихованню дитини та її розвитку. 24 жовтня 2023 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. 23 січня 2024 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкладено судове засідання по справі тв. Виклик відповідача здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. 14 лютого 2024 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області запропоновано службі у справах дітей Ужгородської міської ради надати суду висновок щодо роз`яснення спору у справі. 05 червня 2024 року Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання 24 липня 2024 року: позивачі не з`явилися, разом з тим через канцелярію суду подали заяву та просили розгляд справи провести у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. відповідач не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, відзив у встановлений судом строк, не подала. Будь яких заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. представник третьої особи не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомив. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами та в порядку ст.280 ЦПК України вважає за можливе постановити заочне рішення . Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що 26.05.2018 р. уклав шлюб з [PERSON] . 11.06.2018 р. в зазначеному шлюбі народився син, онук позивачів - [PERSON] , про що Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області зроблено актовий запис № 665. 14 січня 2020 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було прийнято рішення про розірвання шлюбу укладеного між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 347 від 26.05.2018. [PERSON] не відповідає ні на телефонні дзвінки, ні на смс повідомлення, позивачі, як дідо і баба позбавлені можливості повноцінно спілкуватись зі своїм онуком [PERSON] , приймати участь у подіях, які відбуваються у його житті, відвідувати його, як у святкові дні, так і будні тощо. 07 липня 2023 року у відповіді на звернення позивачів про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім онуком [PERSON] , 11.06.2018 р., виконавчого комітету Ужгородської міської ради Орган опіки та піклування повідомив, що для визначення способів участі у вихованні малолітнього онука [PERSON] , [INFO] мають право звернутись до суду. Відповідно до акту обстеження житлово -побутових умов складеного Баранинською сільською радою від 02.04.2024 року, за місцем проживання позивачів [PERSON] та [PERSON] , а саме [ADDRESS] , є всі необхідні умови та проживання та перебування дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості прийшов до наступних висновків. Згідно\~ч.1\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1-5\~ст.150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 257 СК України\~передбачено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України, спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль. Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Вимогами ст.18 СК України передбачені способи захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, припинення дій, які порушують сімейні права. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст.3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Оскільки дід, баба, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав. Одним із завдань Сімейного Кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст.1). Виховання у колі сім`ї, як раз передбачає у повній сім`ї, тобто при участі усіх членів родини, як молодших, так і старших, і баби з дідом у тому числі. Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Згідно ч.8\~ст.7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Отже, із тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст. ст.7,\~159, 257 СК України\~випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а тому приходить до висновку що позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved