Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом і просив позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивували тим, що 21.05.2024 на адресу служби у справах дітей Ямпільської міської ради надійшло повідомлення офіцера громади Ямпільського ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про те, що у [ADDRESS] проживають неповнолітні діти, які залишилися без батьківського піклування - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки батько дітей - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 11.05.2024. Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області №153/903/17 від 14.09.2017 за позовом [PERSON] до [PERSON] визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , залишивши їх на утриманні та вихованні батька, за місцем його проживання по [ADDRESS] . Після смерті батька, діти тимчасово проживають з мачухою. Відповідно до листа Ямпільського територіального центру соціального обслуговування та надання соціальних послуг Ямпільської міської ради від 13.06.2024 №115/01-02 сім`я [PERSON] в період з 2021 року по 2023 рік отримували соціальні послуги соціального супроводу, оскільки перебували у складних життєвих обставинах. [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , участі у вихованні та забезпеченні дітей не приймала, не забезпечувала їх матеріально, не відвідувала шкільні збори, не цікавилася навчанням дітей, їх розвитком та психологічним станом. Відповідно до довідки ОНЗ «ЗЗСО І-ІІІ ступенів ім.. Івана Богуна місто Ямпіль Ямпільської міської ради Вінницької області» №01-21/232 від 29.05.2024 встановлено, що [PERSON] з 2019 року жодного разу не з`являлася в навчальному закладі і не цікавилася справами дітей - [PERSON] та [PERSON] . Працівниками служби у справах дітей Ямпільської міської ради та завідувачем відділення соціальних служб для сім`ї та молоді Ямпільського територіального центру 21.05.2024 було здійснено візит (про що складено акт обстеження умов проживання) за місцем фактичного перебування [PERSON] ( [ADDRESS] ), які повідомили про смерть [PERSON] , та про те, що вона як мати повинна піклуватися про дітей та виховувати їх, однак [PERSON] категорично відмовилася від участі у житті дітей, мотивуючи це відсутністю постійного місця проживання та стабільного заробітку. Також повідомила те, що з 2017 року не проживала з дітьми та не спілкувалася. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 21.05.2024 під час відвідування родини [PERSON] було встановлено, що діти проживають по [ADDRESS] разом із мачухою. Членами комісії з захисту прав дітей при виконавчому комітеті Ямпільської міської ради було ініційовано винесення на розгляд виконавчого комітету Ямпільської міської ради питання про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Ямпільської міської ради №152 від 23.05.2024 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачем зазначено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їхнім навчанням, підготовкою до самостійного життя, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними базової освіти, не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків щодо їх утримання, не маючи сторонніх перешкод та маючи реальну можливість, взагалі виявляє байдужість до дітей, тому позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей не буде суперечити їх інтересам. Враховуючи, що відповідач систематично і навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків протягом тривалого часу, не виявляє інтересу до існування своїх дітей, не спілкується з дітьми у обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, матеріально дітей не забезпечує, тому є усі правові підстави позбавити відповідача батьківських прав. Представник позивача Органу опіки та піклування в особі Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області Миронишина В.В., яка діє на підставі довіреності №02-12/666 від 21.08.2023 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала, не заперечує проти їх задоволення. Вказала, що більше одинадцяти років не проживає із дітьми, до них не ходить, грошима не допомагає, подарунків не дарує, не вітає зі святами. Діти жили із її покійним чоловіком, а вона живе в зовсім чужих людей. Вказала, що цих дітей взагалі не хоче бачити і знати. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву за вхід.№4786 від 30.07.2024, в якій просить суд справу розглядати в її відсутність, заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі, у разі визнання позову відповідачем не заперечує щодо ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Заяви, клопотання: клопотання представника позивача про виклик і допит свідків. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 17.07.2024 (а.с.29-31), задоволення клопотання представника позивача про виклик і допит свідків, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами та без виходу суду до нарадчої кімнати. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні судом встановлено, що відповідач багато років не займається вихованням, розвитком та забезпеченням своїх дітей. Вона знає цю сім`ю не лише по роботі, а й так як їхні діти разом навчалися. Сімю знає ще з дитячого садочка. Відповідач багато років як покинула дітей, спочатку сильно зловживала алкогольними напоями, проживала в різних населених пунктах. Дітьми не займалася, діти проживала із батьком, однак той помер на даний час. Відповідач взагалі до дітей не признається. Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні судом встановлено, що відповідача вона знає багато років. Відповідач більше восьми років проживає у неї, так як вона її пожаліла. Діти відповідачки проживають окремо, вона ніколи до дітей не ходить, діти також до неї не приходили. Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні судом встановлено, що відповідач є її біологічною матір`ю. Мати більше одинадцяти років як покинула сім`ю, дітьми не займається, матеріально не утримує, не забезпечує, не приходить до школи, а навпаки один раз зустріла дітей у місті, то кричала, що вони їй не потрібні, після чого у дітей була психологічна травма. Дітьми займався батько, однак він на даний час помер. Вважає, що мати взагалі не виконувала своїх материнських обов`язків, а навпаки шкодила дітям, які після цього отримували травми. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.5) судом встановлено, що [INFO] в місті Ямпіль Вінницької області народилася [PERSON] . Із копії витягу з реєстру територіальної громади від 10.06.2024 (а.с.6) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 21.07.2022 по 01.09.2022 була зареєстрована по [ADDRESS] . Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18.12.2006 (а.с.7) судом встановлено, що [INFO] в місті Ямпіль Ямпільського району Вінницької області народилася [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] . Із копії паспорта громадянина України виданого 12.08.2022 (а.с.8) судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в місті Ямпіль Ямпільського району Вінницької області. Із копії паспорта громадянина України виданого 23.11.2022 (а.с.9) судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в місті Ямпіль Ямпільського району Вінницької області. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07.11.2008 (а.с.10) судом встановлено, що [INFO] в місті Ямпіль Ямпільського району Вінницької області народилася [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] . Із акту обстеження умов проживання від 21.05.2024 (а.с.11) судом встановлено, що головним спеціалістом ССД [PERSON] , начальником служби ССД [PERSON] та поліцейським офіцером громади [PERSON] на підставі повідомлення офіцера громади ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області щодо залишення дітей без батьківського піклування проведено обстеження умов проживання по [ADDRESS] . Житло розміщене на 1 поверсі 1 поверхового будинок, складається з 4 кімнат: кухні, коридору, ванної. Умови проживання: в будинку здійснюється косметичний ремонт, прибудинкова територія знаходиться в занедбаному стані. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: наявні окремі ліжко-місця. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стосунки, традиції сім`ї - напружені. Результат бесіди і ставлення членів сім`ї до рішення прийняття на виховання дітей - встановлено факту залишення дітей без батьківського піклування. Із акту обстеження умов проживання від 21.05.2024 (а.с.12) судом встановлено, що головним спеціалістом ССД [PERSON] , начальником служби ССД [PERSON] та завідувачем відділу СССДМ [PERSON] на підставі повідомлення з метою обстеження умов проживання проведено обстеження умов проживання по [ADDRESS] . Житло розміщене на 1 поверсі 1 поверхового будинок, складається з 3 кімнат: кухні, коридору. Умови проживання: у будинку чисто та охайно, [PERSON] має окреме місце-ліжко та шафу для одягу. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Результат бесіди і ставлення членів сім`ї до рішення прийняття на виховання дітей - [PERSON] категорично відмовилася від участі у житті та вихованні дітей, мотивуючи це відсутністю місця проживання та відсутністю стабільного заробітку. Також [PERSON] повідомила, що не проживає з дітьми та не спілкується з ними. Із рішення №152 від 23.05.2024 «Про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав» та висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав (а.с.13-15) судом встановлено, що службі у справах дітей Ямпільської міської ради доручено зібрати необхідні документи для подачі позовної заяви до суду про позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Виконавчий комітет Ямпільської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Із повідомлення директора ОНЗ «ЗЗСО І-ІІІ ступенів №2 ім. Івана Богуна м. Ямпіль Ямпільської міської ради Вінницької області» вих..№01-21/232 від 29.05.2024 (а.с.16) судом встановлено, що дирекція ОНЗ «ЗЗСО І-ІІІ ступенів №2 ім. Івана Богуна м. Ямпіль Ямпільської міської ради Вінницької області» надає інформацію про те, що [PERSON] жодного разу з 2019 року по сьогодні не з`являлася в навчальному закладі і не цікавилася справами [PERSON] та [PERSON] . Жінка з дітьми не проживає. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.05.2024 (а.с.17) судом встановлено, що [INFO] в місті Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області помер [PERSON] , [INFO] . Із повідомлення поліцейського офіцера громади [PERSON] від 21.05.2024 (а.с.18) судом встановлено, що по [ADDRESS] проживають неповнолітні діти, які залишилися без батьківського піклування - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батько дітей - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Матір дітей - [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків та довгий час не проживає з дітьми. Із копії постанови Ямпільського районного суду Вінницької області від 06.10.2016 (а.с.19) судом встановлено, що [PERSON] визнано винуватою за ч.1 ст.184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження. Із копії повідомлення директора Ямпільського територіального центру соціального обслуговування та надання соціальних послуг Ямпільської міської ради вих..№115/01-02 від 13.06.2024 (а.с.20) судом встановлено, що сім`я [PERSON] та [PERSON] в період з 2021 року по 2023 рік отримували соціальні послуги соціального супроводу, оскільки перебували у складних життєвих обставинах. [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , участі у вихованні та забезпеченні дітей не приймала, не забезпечувала їх матеріально, не відвідувала шкільні збори, не цікавилася навчанням дітей, їх розвитком та психологічним станом. Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 14.09.2017 (а.с.21-22) судом встановлено, що визначено місце проживання малолітній дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , залишивши їх на утриманні та вихованні батька [PERSON] , [INFO] , за місцем його проживання по [ADDRESS] . Дослідивши усі докази в їх сукупності та кожен доказ окремо, суд приходить до наступного висновку: Відповідно до положень ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України). Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтуванням ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтуванням ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Відповідно до статті 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст.164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень п.п.15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Під час розгляду справи судом встановлено саме винну поведінку відповідача по відношенню до своїх неповнолітніх доньок, яка проявляється в небажанні відповідача виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання та виховання доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить безробіття відповідача, низький рівень виховного потенціалу, неналежне утримання дітей, відсутність будь-якого прояву материнської любові до неповнолітніх доньок, а також їх виховання, духовний і фізичний розвиток, матеріальне забезпечення, опіка про їх фізичний та моральний стан, стан їнього здоров`я, взагалі незнання про інтереси своїх дітей, їх захоплення та розвиток, а також не надання будь-якої допомоги на утримання доньок, не проявом інтересу до життя дітей, їх здоров`я та розвитку, і.т.ін. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Суд вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 року у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», в якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд вбачає, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує та взагалі відмовилася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не цікавиться їх долею протягом тривалого часу, участі в їх вихованні та розвитку не приймає, матеріально дітям не допомагає, тобто жодного контакту з дітьми не підтримує. ВС в постанові від 24.10.2018 по справі №761/2855/17 вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Під час розгляду даної справи судом встановлено, та підтверджено показаннями свідків, що відповідач жодних спроб на відновлення відносин з доньками не робила, тобто відповідач не тільки ухиляється від виконання нею своїх батьківських обов`язків свідомо, а й свідомо не бажає їх виконувати, тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дітей, направлений на позитивний результат у долі неповнолітніх дітей. Зважаючи на те, що мати не цікавиться життям доньок, не приймає участі в їх вихованні та утриманні, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та в її діях вбачається винна поведінка відносно доньок, яка знайшла своє підтвердження у ході судового розгляду, тому суд приходить до висновку, що вона свідомо відмовилася приймати участь в житті своїх дітей. Враховуючи вище зазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідач [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останній положення ст.169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши обставини справи, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків та її небажання виховувати доньок, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними, а тому відповідача належить позбавити батьківських прав відносно її неповнолітніх доньок. Згідно із ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч.3 ст.166 СК України). Відповідно до ст.180, ч.3 ст.181, ч.1 ст.183, 184 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч.2 ст.183 СК України). Згідно із ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені судом обставини, зокрема те, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також враховуючи відсутність інформації щодо майнового стану відповідачки та те, що позбавлена батьківських прав особа не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а також те, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, суд не вбачає підстав для звільнення відповідачки від обов`язку щодо утримання дітей, а тому вважає за необхідне вирішити питання щодо стягнення з відповідачки аліментів на користь [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки позов пред`явлено до суду 16.07.2024 за вхід.№4459, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 16 липня 2024. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому у порядку ч.6 ст.141 ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 3028 гривень за вимогою немайнового характеру - позбавлення батьківських прав та 1211 гривень 20 копійок в частині вимог майнового характеру - стягнення аліментів, всього 4239 гривень 20 копійок.

Outcome: approved