Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

у березні 2023 року [PERSON] звернулася у суд з позовом про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , з яким позивач проживала у цивільному шлюбі, під час якого у них народився [INFO] син [PERSON] . Встановлення батьківства необхідно для реалізації спадкових прав. Просить визнати громадянина України [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та внести зміни до актового апису № 3436 від 24.10.2008 року про народження [PERSON] , складеного Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), а саме змінити відомості у графі "батько", зазначивши батьком громадянина України [PERSON] , [INFO] , змінити прізвище дитини з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2023 року вказана позовна заява була залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків. (а.с. 39) Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 березня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. (а.с. 92) 20 квітня 2023 року Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслав лист про судовий розгляд без участі представника відділу. (а.с. 104) 21 квітня 2023 року Київська міська рада надіслала до суду відзив на позовну заяву. (а.с. 106) Просить ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства України та розглянути справу за відсутності представника Київської міської ради. 11 травня 2023 [PERSON] надіслала заяву про зміну предмету позову. (а.с. 112) Позивач просить - визнати громадянина України [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та внести зміни до актового апису № 3436 від 24.10.2008 року про народження [PERSON] , складеного Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), а саме змінити відомості у графі "батько", зазначивши батьком громадянина України [PERSON] , [INFO] , змінити прізвище дитини з " [PERSON] " на " [PERSON] ", - визнати за [PERSON] право власності на майно в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , а саме замельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:79:168:0141, що розташована за адресою: [ADDRESS] , - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] на транспортний засіб "ВАЗ 21124" номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , чорного кольору. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року дана справа передана на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва. (а.с. 135) Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року заява [PERSON] про зміну предмету позову залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків. (а.с. 145) 14 серпня 2023 року відповідач Київська міська рада надіслала до суду відзив на заяву [PERSON] про зміну предмету позову. (а.с. 154) Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки КМР не є належним відповідачем у справі. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 вересня 2023 року провадження у даній справі зупинено у зв"язку з призначенням судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи. (а.с. 173) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2024 року поновлено провадження у даній справі. (а.с. 186) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року провадження у даній справі зупинено у зв"язку з призначенням судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи. (а.с. 190) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 червня 2024 року поновлено провадження у даній справі. (а.с. 206) В судове засідання представник позивача надіслав заяву про судовий розгляд без його участі. Просить задовольнити позов. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що Дарницьким відділом державної рєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) 21 січня 2023 року повторно видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 25), згідно якого батьком останнього зазначений [PERSON] , а матір"ю - позивач [PERSON] . Згідно актового запису про народження №3436 від 24.10.2008 року, складеного Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані згілно ст. 135 Сімейного кодексу України. (а.с. 95) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01 лютого 2023 року Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). (а.с. 10) Після його смерті відкрилася спадщина у виг - земельної ділянки, площею 0,0333 га, кадастровий номер 800000000:79:168:0141, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 21.12.2009 р. (а.с. 125), - автомобіля "ВАЗ 21124" номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрації ТЗ серії [NUMBER] (а.с. 127). 10 травня 2023 року позивач [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] , 2008 року народження, звернулася в Другу київську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . (а.с. 123) Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] стверджувала, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , але в свідоцтві про народження дитини батьком записаний [PERSON] зі слів матері. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до ч. 1.ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Відповідно до змісту ч. 1, ч. 2 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 128 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована відразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства. а також. наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 5 Сімейного кодексу України, держава створює людині у мови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава бере під свого охорону кожну дитину-сироту і дитину, позбавлену батьківського піклування. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, № 3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно норм вказаної статті, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. В третьому абзаці п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. На підтвердження обставин того, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до позовної заяви позивач долучила клопотання про призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи. На думку позивача висновки такого дослідження зможуть довести факт наявності родинних відносин між її неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , померлим [INFO] , що, в свою чергу, є підставою для спадкування після смерті останнього. Згідно висновку №103-83-2024 від 04.06.2024 року, складеного експертами Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. (а.с. 202) У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 310/3095/17 Верховний Суд констатував, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Таким чином, висновок №103-83-2024 від 04.06.2024 року на батьківство показав, що біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] , 2008 року народження, складає величину не менш ніж 99,99%. З огляду на викладене, суд вважає, що позов в частині встановлення батьківства підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні доведено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , що є підставою для внесення змін в актовий запис про народження дитини та встановлення цього факту має юридичне значення для захисту прав неповнолітнього сина позивача,. Однак вимоги позивача в частині визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] не підлягають задоволенню. Звертаючись до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом, позивач посилалась на те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Причин захисту права на оформлення права власності на спадщину в судовому порядку не зазначає. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Для видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, спадкоємець має подати нотаріусу документи, які посвідчують право власності спадкодавця на відповідне майно. Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З наведених обставин вбачається, що 10 травня 2023 року позивач [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] , 2008 року народження, звернулася в Другу київську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку від 21.12.2009 р., яка наявна в матеріалах справи та надана позивачем, вбачається, що земельної ділянки, площею 0,0333 га, кадастровий номер 800000000:79:168:0141, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . З копії свідоцтва про реєстрації ТЗ серії [NUMBER] , яка також наявна в матеріалах справи та надана позивачем, вбачається, що автомобіль "ВАЗ 21124" номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] . Враховуючи те, що [PERSON] у позовній заяві не посилається на втрату оригіналів правовстановлюючих документів та надала їх копії, суд вважає, що остання має можливість оформити право власності на спадщину в позасудовому порядку, тому вимоги позивача про визнання за її неповнолітнім сином [PERSON] , 2008 року народження, права власності на вищевказане майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] не підлягають задоволенню.

Outcome: partial