Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~8\~травня 2024\~року,\~згідно копії\~поштового конверту,\~ТОВ "ФК\~"Європейська\~агенція з\~повернення боргів" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" суму заборгованості за Кредитним договором № 6555257408 від 22 лютого 2021 року в розмірі 17328,75 грн, з яких: 10329,95 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,79 грн - загальна заборгованість по відсоткам; 6998,01 - загальна заборгованість по комісії. Також стягнути понесені судові витрати. \~ \~ \~ \~Позовна заява мотивована тим, що 22 лютого 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №6555257408, відповідно до умов якого йому було надано кредит. 07 жовтня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передало за плату свої права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до них АТ «ТАСКОМБАНК». 08 листопада 2023 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/10-Ф, відповідно до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки. Відповідно до Додатку №1 до договору факторингу №НІ/11/10-Ф від 08 листопада 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №6555257408. Відповідачка порушила умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідачки. Ухвалою суду від 16\~травня 2024\~року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач повідомлялася про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подала. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07 жовтня 2016 року між ТОВ "ФК "ЦФР" та Публічним акціонерним товариством "ТАСКОМБАНК" укладено договір відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-10-2016, у відповідності до умов якого, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитним договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (п. 2.1 Договору) (а.с. 12-13). 22 лютого 2021 року [PERSON] підписала Анкету-заяву на отримання кредиту та інших фінансових послуг в ТОВ "ФК "ЦФР" (а.с. 7). Цього ж дня між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" і відповідачкою укладено кредитний договір №6555257408, відповідно до якого остання отримала від кредитодавця грошові кошти в розмірі 16 199 грн терміном на 18 місяців. З вищевказаним договором, паспортом кредиту, умовами отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР»» www.kreditmarket.ua позичальник ознайомилася до укладення Договору та до яких позичальник приєдналася підписавши такий Договір. Згідно із пунктом 1.3. кредитного договору, позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту № 5257408, який є невід`ємною частиною цього Договору. (5). Умови сплати процентів за користування кредитом та повернення кредиту передбачені в підписаному відповідачкою Паспорті кредиту № 5257408, який є невід`ємною частиною договору та згідно з яким сума кредиту становить 16199 грн, строк, на який надається кредит - 18 місяців, процентна ставка при наданні кредиту - 7,00% від суми кредиту, що становить 700 грн, щомісячна процентна ставка - 2,70% від суми кредиту, річна загальна - 0,01% від суми боргу за договором, реальна річна процента ставка - 70,96% (а.с. 6). 08 листопада 2023 року між Акціонерним товариством "ТАСКОМБАНК" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № НІ/11/10-Ф, відповідно до умов якого до ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами. Перелік позичальників з іншими даними зазначаються в реєстрі прав вимог, який формується згідно додатку № 1. (а.с. 14-16) У витягу з реєстру прав вимог до договору факторингу № НІ/11/10-Ф від 08.11.2023 року, ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" зазначено кредитний договір № 5257408, за котрим відповідачка є боржником та має заборгованість в сумі 17328,75 грн, з яких: 10329,95 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,79 грн - загальна заборгованість по відсоткам; 6998,01 грн - загальна заборгованість по комісії. (а.с.17) У відповідності до ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Стаття 207 ЦК України вказує, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Пункт 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 612 ч. 1 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк. Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, встановлені договором. Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідност до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17, відступлення майбутніх вимог можливе тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Встановлюючи дійсність майбутньої вимоги, що переходить до нового кредитора необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Як видно з матеріалів справи, кредитний договір № 6555257408 між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та [PERSON] був укладений 22 лютого 2021 року, тоді як договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та ПАТ "ТАСКОМБАНК" укладено 07.10.2016 року, тобто на момент укладення Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником. Таким чином, передати право вимоги за зобов`язанням, яке не існувало на момент укладення договору про відступлення права вимоги неможливо. А тому право вимоги до боржника [PERSON] в ПАТ "ТАСКОМБАНК" за договором про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року не було набуто, а отже, не могло бути передано в подальшому за договором факторингу № НІ/11/10-Ф від 08.11.2023 року позивачу ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів". В матеріалах справи також відсутні докази щодо передачі права вимоги за кредитним договором № 6555257408 від 22 лютого 2021 року, боржником за яким є відповідачка, ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" до ПАТ "ТАСКОМБАНК". Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, враховуючи, відсутність достовірних і допустимих відомостей щодо належного набуття позивачем права первісного кредитора вимоги до відповідачки, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed