Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

Позивач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва» звернулося до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по послугам з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2021 по 01.02.2024. Позовні вимоги мотивовані тим, що свої обов`язки, визначені нормативно-правовими актами, позивач, як організація, яка надає послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, виконує належним чином, разом з тим відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків зі сплати коштів, за послугу, яку надає КП «Керуюча компанія», у зв`язку з чим, за період з 01.03.2021 по 01.02.2024 за особовим рахунком № [NUMBER] квартири [ADDRESS] перед виконавцем послуг, а саме: КП «Керуюча компанія», виникла заборгованість щодо оплати послуг з утримання будинків має заборгованість за послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в загальному розмірі 9 991,01 грн., а також нараховано інфляційні втрати в розмірі 1 310,82 грн. та 3 % річних в розмірі 391,75 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги, стягнути з відповідачки вказані суми заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 15.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. До суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги повністю підтримує. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Відповідач не скористалася процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив розглядати справу за відсутності Відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому,що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 12 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п.35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, відповідачка зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] . Згідно рішення Київської міської ради «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» № 270/270 від 09.10.2014 року було створено КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» з метою надання у Деснянському районі м. Києва послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території. Згідно переліку майна (додаток № 1 до розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації) від 30.01.2015 року № 11, будинок [ADDRESS] віднесено до сфери управління Деснянської районної в м. Києві та закріплюється на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва». Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Відповідно до п. 2.2.1 статуту Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», предметом діяльності підприємства є утримання житлового і нежилого фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового і нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності м. Києва, на договірних засадах у встановленому порядку. На підставі п. 3 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та зважаючи на те, що співвласники багатоквартирного будинку [ADDRESS] не визначилися з формою управління, КП «Керуюча компанія» продовжує надавати послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за ціною, яка тотожна тарифу, затвердженому розпорядженням КМДА № 442 та 668. Як зазначає позивач, свої обов`язки, визначені нормативно-правовими актами, КП, як виконавець послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій виконує належним чином, тобто своєчасно та якісно. Проте, відповідач, всупереч діючому законодавству України, протягом тривалого часу, ухиляється від виконання своїх обов`язків по сплаті коштів, за послуги, які надає КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва». У зв`язку з цим, на станом на 01.10.2023 року відповідачка має заборгованість за послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01 березня 2021 року по 01 лютого 2024 року в загальному розмірі 9 991, 01 грн., а також нараховано інфляційні втрати в розмірі 1 310,82 грн. та 3 % річних в розмірі 391,75 грн. Вказані суми позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Частиною 4 ст.319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Відповідно до положення статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч.3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до ч.3 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Із аналізу наведених норм вбачається, що усі повнолітні, дієздатні особи, які проживають квартирі та користуються житлово-комунальними послугами зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири). Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши наведений представником позивача розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтовані, і тому позов про стягнення з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості підлягає задоволенню у повному обсязі. На час розгляду справи судом, відповідачкою не надано даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 9 991,01 грн. є обґрунтованими, доведеними, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Що ж стосується вимог позивача про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, то суд зауважує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з оплати послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню за період з 01 березня 2021 року по 01 лютого 2024 року інфляційні втрати в розмірі 1 310,82 грн та 3 % річних в розмірі 391,75 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 3 028 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved