Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила встановити факт її проживання разом із [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю, починаючи з 2015 року по день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Позов обґрунтовує тим, що вона зареєстрована за адресою: село Каніж, Новомиргородського району, Кіровоградської області. З 2016 року за проханням [PERSON] , [INFO] , вона почала здійснювати догляд за нею за місцем її проживання, за адресою: [ADDRESS] , оскільки [PERSON] часто хворіла та у зв`язку з цим потребувала стороннього догляду. Пізніше, з початком повномасштабного вторгнення в Україну армії рф, вона забрала [PERSON] проживати спільно з нею до свого помешкання (за місцем реєстрації) у село Каніж Новомиргородського району Кіровоградської області, де вона [INFO] померла у віці 82 років (причина смерті - старість). Таким чином протягом більше ніж 5 років вона здійснювала догляд за [PERSON] , утримуючи її та забезпечуючи харчуванням, ліками, допомагаючи з оплатою комунальних послуг. Останні роки [PERSON] тяжко хворіла, у зв`язку з чим перебувала у безпорадному стані, потребувала постійного лікування, стороннього догляду і турботи, тому не могла самостійно забезпечувати себе та обходити. Таким чином для постійного та належного догляду за нею, вони були вимушені проживати разом. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з будинку [ADDRESS] . Померла заповіту не залишила. З метою прийняття спадщини після смерті [PERSON] за її (позивача) заявою до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис щодо реєстрації спадкової справи № 70103775 \~ \~ \~ \~706/2022, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71056415 від 28.12.2022 року. На даний час неможливо встановити родинні відносини між спадкодавцем [PERSON] та нею, як спадкоємцем, так як у неї відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, які б підтвердили родинні відносини та надають право отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Встановлення даного факту потрібне їй для реалізації прав спадкоємця, а тому просила задовольнити позов. Ухвалою суду від 05.05.2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 12.05.2023 року відповідачем Кропивницькою міською радою, подано відзив на позов, в якому він просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Ухвалою суду від 06.06.2023 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено Управління комунальної власності Кропивницької міської ради. 26.09.2023 року позивачем подана заява про збільшення позовних вимог, в якій крім встановлення факту спільного проживання, позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на 9/25 частин житлового будинку [ADDRESS] . Відповідачем відзив на позов у вказаній частину не надано. Ухвалою суду від 27.03.2024 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позові та заяві про збільшення позовних вимог, просили позов задовольнити. Позивач пояснила, що спочатку винаймала житло у [PERSON] , її син випивав, а коли він помер вона спільно з [PERSON] поховали його. Потім, стали жити однією сім`єю. [PERSON] була особою похилого віку і потребувала догляду і піклування. По провулку Степовому вони робили ремонт в помешканні, поміняли вікна, а коли почалось повномасштабне вторгнення рф, вона (позивач) забрала [PERSON] в село, де зареєстрована. Вона (позивач) погасила борги [PERSON] за газ, вони мали спільний бюджет, [PERSON] віддавала їй свою пенсію та довіряла в повному обсязі. Після смерті сина [PERSON] мала намір укласти угоду, вони навіть звертались до нотаріуса, але з початком війни виїхали в село, де [PERSON] померла. Вона викликала швидку допомогу, а потім займалась [PERSON] . Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, причини неявки суду не сповістили. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.12.2022 року Новомиргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 462. За життя [PERSON] належало 9/25 часток житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель під номером [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , виданого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. (спадкова справа № 39/2022, зареєстровано в реєстрі № 1003). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з будинку [ADDRESS] . Померла заповіту не залишила. З метою прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заявою позивача [PERSON] до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис щодо реєстрації спадкової справи № 70103775 \~ \~ \~ \~706/2022, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71056415 від 28.12.2022 року. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.06.2023 року № 1764/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та рекомендовано вирішити питання про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем не менше, як п`ять років. Як зазначає позивач вона зареєстрована за адресою: село Каніж, Новомиргородського району, Кіровоградської області. З 2016 року за проханням [PERSON] вона почала здійснювати догляд за нею за місцем її проживання, за адресою: [ADDRESS] , оскільки [PERSON] часто хворіла та у зв`язку з цим потребувала стороннього догляду. Пізніше, з початком повномасштабного вторгнення в Україну армії рф, вона забрала [PERSON] проживати спільно з нею до свого помешкання (за місцем її реєстрації) у село Каніж Новомиргородського району Кіровоградської області, де вона [INFO] померла у віці 82 років (причина смерті - старість). Таким чином протягом більше ніж 5 років вона здійснювала догляд за [PERSON] , утримуючи її та забезпечуючи харчуванням, ліками, допомагаючи з оплатою комунальних послуг. Останні роки [PERSON] тяжко хворіла, у зв`язку з чим перебувала у безпорадному стані, потребувала постійного лікування, стороннього догляду і турботи, тому не могла самостійно забезпечувати себе та обходити. Таким чином для постійного та належного догляду за нею, вони були вимушені проживати разом. Обставини, зазначені позивачем підтверджуються в судовому засіданні показами свідків [PERSON] , яка пояснила, що позивач проживала у померлої [PERSON] спочатку знімаючи квартиру. Син [PERSON] пив, відносився до матері дуже погано, а коли помер, то позивач і [PERSON] хоронили його у двох. Також разом вони робили ремонт в будинку, поміняли вікна, разом відпочивали, ходили до магазину. [PERSON] довіряла [PERSON] , вони жили однією сім`єю. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] з 2015 року. Син останньої був непутящим, пив, вони разом ховали його. З початком війни виїхали разом в село, до [PERSON] , вона була у них, бачила, що [PERSON] піклується про [PERSON] , у них були спільні кошти, а потім [PERSON] і поховала [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що вона сусідка [PERSON] у якої був син, який дуже пив, зневажав матір. З 2015 року у [PERSON] поселилась [PERSON] змінилась в кращу сторону, вони ходили разом гуляти, робили ремонт в будинку, купували продукти харчування, [PERSON] турбувалась про сусідку. З початком війни вони виїхали в село, там [PERSON] і померла, а [PERSON] ховала її. Також вказані обставини підтверджуються наданими позивачем доказами накладною № 175 від 20.12.2022 року, яка вказує на закупівлю позивачем ритуальних товарів, необхідних для поховання [PERSON] та чеками на закупівлю їжі на поминальний стіл в день похорон; інформацією КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області Кіровоградської обласної ради» від 29.01.2024 року за вих. № 41, з якої вбачається, що даним підприємством 19.12.2022 року о9-14 зареєстровано виїзд бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги за адресою: [ADDRESS] до [PERSON] , 82 роки. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Згідно пункту 23 вказаної постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою саме про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Виходячи із положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, проживання повинно бути постійним, тобто носити тривалий характер, і не припинитися перед смертю спадкодавця, що є передумовою прийняття спадщини, якщо спадкоємець не відмовився від спадщини. Позивач звернулась до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] , подавши відповідну заяву. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Щодо проживання позивача однією сім`єю разом із [PERSON] в її будинку без реєстрації місця проживання позивача не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, суд враховує те, що статями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою їх обмеження, в тому числі це стосується і права на спадщину. З огляду на положення наведеної норми Закону, Верховний Суд у справі № 404/2163/16-ц від 04.07.2018 року виклав свою позицію, згідно якої: відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця, не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Як зазначено у ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно- територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації, має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті. Вказане кореспондується позицією, викладеною у Постановах Пленуму Верховного Суду України від 21.02.2018 року по цивільній справі № 317/2329/15-ц та від 28.02.2018 року по цивільній справі № 633/344/16-ц. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. За правилами п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідачами у випадку розгляду справи в позовному провадженні є інші спадкоємці померлого, оскільки саме на їх спадкові права буде мати вплив подальше вирішення справи. Так, Верховний Суд зазначає, що відповідачами за позовом про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю мають бути особи, які мають цивільно-правовий інтерес або право на спадкування майна померлої особи (постанова Верховного Суду від 30.11.2020 року у справі № 638/20596/16, провадження № 61- 2482св19). Як зазначає позивач, встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини необхідно для захисту моїх майнових прав. Позивач звернулась до нотаріальної контори з метою її оформлення, факти, які зазначені нею в позовній заяві не оспорюються відповідачем, а тому підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт спільного проживання її та [PERSON] однією сім`єю, а тому позовні вимоги в частині визнання право власності на спадкове майно також підлягають задоволенню. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved