Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з указаним позовом та прохає стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 1309378 в розмірі 10990 грн. та кредитним договором № 2988806577/358925 в розмірі 15842 грн. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 03.12.2020 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1309378. Укладання договору здійснюється сторонами ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім в ІТС товариства. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Порядок обчислення процентів, пролонгація, порядок повернення кредиту та сплата процентів, права та обов`язки сторін обумовлені в підписаному сторонами договорі. Тому відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна» які розміщені на веб-сайті. 27.06.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27062022, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 27 червня 2022 року до Договору факторингу № 27062022 від 27.06.2022 року, ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10990 грн., з яких: 7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3990 грн. - сума заборгованості за процентами. Всупереч умовам Договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача [PERSON] , позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 05 січня 2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2988806577/358925, відповідно до умов якого відповідачу був наданий кредит, а [PERSON] зобов`язаний був повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та виконати інші зобов`язання у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Вказаний кредитний договір був підписаний електронним підписом позичальника. Свої зобов`язання за кредитним договором № 2988806577/358925 від 05 січня 2021 року відповідач не виконав, тому за ним утворилася заборгованість в сумі 15842 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11842 грн. - сума заборгованості за відсотками. 19.04.2022 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату право грошової вимоги за кредитним договором № 2988806577/358925 від 05 січня 2021 року, який був укладений між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] на суму 15842 грн., з яких: 4000 грн.- заборгованість за основною сумою боргу, 11842 грн. - заборгованість за відсотками. У добровільному порядку заборгованість за кредитними договорами [PERSON] погашена не була, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» змушене звернутися з позовом до суду. В судове засідання представник позивача Костюшок П.М. не з`явився, у позовній заяві зазначив, що прохає судове засідання провести за його відсутності, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує (а.с. 6). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 53). Відзив на позовну заяву відповідач до суду не подав. З огляду на положення ч. 7, 8 ст.128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, вважається, що про день, час та місце розгляду справи особа повідомлена належним чином. За таких обставин неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи і винесенню судового рішення. Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області Галяна С.В. від 11.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду (а.с. 51). Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.12.2020 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 1309378, відповідно до якого відповідач отримав у позику кошти в розмірі 7000 грн. строком на 30 днів, кінцева дата повернення позики - 02.01.2021 року. Зі змісту договору встановлено, що сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування кредитом: стандартна процентна ставка - 1,90 % (базова), знижена процентна ставка становить 0,01 %. Орієнтована загальна вартість позики: за зниженою ставкою - 7021 грн. за стандартною ставкою - 10990 грн. Кредитний договір № 1309378 від 03.12.2020 року було підписано відповідачем 03.12.2020 року, шляхом накладення електронного підпису (а.с. 7-10). 27.06.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27062022 (а.с. 14-15), відповідно до якого кредитор (ТОВ «Лінеура Україна») передав у повному обсязі, а новий кредитор (ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») прийняв у повному обсязі право грошової вимоги, що належить кредитору до боржників, перелік яких міститься у реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 1309378 від 03.12.2020 року, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до цього договору (а.с.17). Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №27062022 від 27.06.2022 року та розрахунку заборгованості по кредитному договору № 1309378 від 03.12.2020 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 10990 грн., з яких: 7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3990 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 17,18-22). 05.01.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 2988806577/358925 за яким товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 03.02.2021 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству відсотки в розмірі 894,25 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,45 % на добу. Тип процентної ставки - фіксований (п.1.1.-1.3). Відповідно до п.3.4.2 Договору Клієнт зобов`язаний своєчасно повернути Кредит та сплачувати проценти за користування Кредитом в порядку, встановленому Договором. Договір фінансового кредиту № 2988806577/358925 від 05.01.2021 року було підписано відповідачем 05.01.2021 року, шляхом накладення електронного підпису одноразовим індентифікатором R34389 (а.с. 28). 19.04.2022 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», укладено Договір факторингу № 19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Гоуфінгоу» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 30-31). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 15842 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11842 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 33). За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст. 1047 ЦК України). Згідно змісту ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За нормами ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Оскільки вищевказані договори про надання позики підписані [PERSON] , шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому вони укладені з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету вищевказані договори з відповідачем не був би укладені. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] : отримав у ТОВ «Лінеура Україна», кредит, суму якого вчасно не повернув, а тому з нього на користь правонаступника кредитора ТОВ «Лінеура Україна» - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належить стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 7000 грн.; отримав у ТОВ «Гоуфінгоу» кредит, суму якого вчасно не повернув, а тому з нього на користь правонаступника кредитора ТОВ «Гоуфінгоу» - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належить стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 4000 грн. Що стосується заборгованості по сплаті відсотків за кредитним договором №1309378 в розмірі 3990 грн. та за кредитним договором № 2988806577/358925 в розмірі 11842 грн. суд приходить до наступних висновків. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору. Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до п. 1.3. кредитного договору № 1309378 від 03.12.2020 року кредит надається строком на 30 днів, тобто до 02.01.2021 року. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору № 2988806577/358925 від 05.01.2021 року кредит надається строком на 30 днів, тобто до 03.02.2021 року. Зважаючи на вказане, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії позик, є необґрунтованими. Правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих після строку дії договорів відсутні. Зазначений висновок зроблений з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.02.2019 року в справі № 175/4753/15-ц. За таких обставин, зважаючи на те, що позичальник [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 1309378 від 03.12.2020 року та за кредитним договором № 2988806577/358925 від 05.01.2021 року, проте кредитори за вказаними договорами продовжували нараховувати проценти поза межами дії договорів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, та з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»: як правонаступника кредитора ТОВ «Лінеура Україна» заборгованість за кредитним договором № 1309378 від 03.12.2020 року у розмірі 7000 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 3990 грн. (7000х(1,9/100)х30) заборгованості за відсотками за період з 03.12.2020 року по 02.01.2021 року. Де 1,9 процентна ставка за день; 30 - кількість днів на який видано кредит, а всього кошти в розмірі 10990 грн.; як правонаступника кредитора ТОВ «Гоуфінгоу» заборгованість за кредитним договором № 2988806577/358925 від 05.01.2021 року у розмірі 4000 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 2940 грн. (4000х(2,45/100)х30) заборгованості за відсотками за період з 05.01.2021 року по 03.02.2021 року. Де 2,45 процентна ставка за день; 30 - кількість днів на який видано кредит, а всього кошти в розмірі 6940 грн.; Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено на суму 26832 грн., а задоволено 17930 грн., тобто на 67 % (17930 х 100/26832). За таких обставин з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 2028,76 грн. судового збору (3028 х 67 % /100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial