Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

[PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Московської районної ради м. Харкова № 250/16 від 21.06.2005 року та виданого на його підставі свідоцтва про право власності від 28.07.2005 року, набула у власність квартиру [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). [PERSON] та [PERSON] є дітьми померлої та спадкоємцями за законом першої черги, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого увійшла квартира [ADDRESS] , набута у власність на підставі рішення виконавчого комітету Московського районного суду м. Харкова № 250/16 від 21.06.2005 року та свідоцтва про право власності від 28.07.2005 року. Спадкоємцями померлої є позивач та онук - відповідач [PERSON] . 23.08.2022 року позивач звернувся до Першої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] 15.09.2023 року державний нотаріус Першої Харківської державної нотаріальної контори Цуканова О.В. відмовила позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки спадкоємцями на підставі ст. 1261 ЦК України в рівних частках кожний, тобто по 1/2 частці спадщини, є дочка спадкодавця [PERSON] та онук спадкодавця [PERSON] , батько якого є [PERSON] , який помер [INFO] . Допитані судом за клопотанням позивача свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що позивач проживала разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою : [ADDRESS] . [PERSON] здійснювала догляд за своєю покійною матір`ю, яка внаслідок стану здоров`я потребувала допомоги, та піклувалася про неї. Онука [PERSON] , вони не бачили. Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 1216, 1217, 1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Осіб, які усуваються від права на спадкування, називають «негідними спадкоємцями». У статті визначаються підстави та порядок усунення особи права на спадкування після конкретного спадкодавця, а не про позбавлення права бути спадкоємцем взагалі як частини цивільної правоздатності фізичної особи. Іншими словами, прийняття рішення про усунення особи від права на спадкування стосується лише чітко визначеного випадку спадкового правонаступництва і не позбавляє цю особу претендувати на спадщину після смерті інших спадкодавців. Частиною п`ятою статті 1224\~ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Зі змісту наведеної норми закону вбачається, що лише при одночасному настанні таких обставин, як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224\~ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. За загальним правилом, факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливості його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. За таких обставин, ухилення характеризується умисною формою вини. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Тлумачення поняття «безпорадний стан» Верховний Суд України навів у справі № 200/21452/15-ц від 17.10.2018 року: «Безпорадний стан - такий стан особи, у якому ця особа не може самостійно забезпечити свої життєві потреби, потребує стороннього догляду, допомоги, піклування. У випадку існування спору за спадок, безпорадний стан спадкодавця повинен довести позивач, заявляючи вимогу про усунення спадкоємця від права спадкування. При цьому лише одних пояснень позивача та показань свідків недостатньо для доведення безпорадного стану спадкодавця. Повинні бути певні медичні документи, яких у матеріалах справи немає і це є підставою для відмови в позові». Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги саме від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача. Вимога про усунення спадкодавця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки. Статтею 2 ЦПК передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК, ч. 1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27.10.1993). Згідно з ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79, 80, 89 ЦПК доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] вказувала, що [PERSON] на підставі ч. 5 ст.\~1224\~ЦК України має бути усунутий від права на спадкування, оскільки за життя [PERSON] , яка через важку хворобу і похилий вік була у безпорадному стані, свідомо ухилявся від надання їй допомоги. Як зазначалось вище, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст.\~1224\~ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Тобто, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Разом з цим, всупереч вимог ст. 81 ЦПК позивачем під час розгляду даної справи не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження перебування спадкодавця у безпорадному стані (зокрема медичні документи щодо стану здоров`я), не надано доказів на підтвердження потреби у спадкодавця в допомозі саме від відповідача. Також позивачем не надано доказів того, що відповідач мав можливість надавати таку допомогу. Зокрема, матеріали справи не містять довідок про доходи померлої та сторін, так само як і доказів того, що померла [PERSON] особисто повідомляла відповідачу про потребу від нього матеріальної, фізичної та психологічної допомоги, а останній навмисно ухилявся від їх надання. Також суд зазначає, що у справі відсутні докази, що позивач щоденно витрачав значні кошти на придбання лікарських засобів, а щомісячні витрати перевищували сукупні доходи позивача та його матері. Суд не приймає до уваги покази допитаних судом свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки вони у своїй сукупності та взаємозв`язку не можуть бути єдиним доказом перебування померлої [PERSON] у безпорадному стані, факту умисного ухилення відповідача від обов`язку надання спадкодавцеві допомоги, потреби спадкодавця в допомозі саме онука померлої. Таким чином, оскільки позивачем не доведено, що відповідач вчиняв умисні дії чи бездіяльність, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, та, виходячи із відсутності умов, передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України для усунення відповідача від права на спадкування за законом, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Outcome: dismissed