Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

1. Суть позовних вимог, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив. 1.1. Позовні вимоги. В жовтні 2023 року позивачка звернулась до суду з позовом до Державного податкового університету про захист честі, гідності та ділової репутації. В обґрунтування позову посилається на те, що 18 вересня 2023 року начальник міжнародного відділу Державного податкового університету Олексій Кононець ознайомив її із листом Державного податкового університету від 30.08.2023р за №1881/01-23, який направлений до прожект офіцера (керівник проєкту Erasmus+, який відповідає за комунікацію Європейського виконавчого агентства з питань освіти та культури з проектною командою) Європейського виконавчого агентства з питань освіти та культури (ЕАЄЕА) в Брюсселі. В листі міститься інформація, яка порушує її честь, гідність та ділову репутацію і є неправдивою. Вона є науково-педагогічним працівником закладу вищої освіти, є вченим, доктором наук (що підтверджено дипломом), доцентом (що підтверджено атестатом), який відповідно до трудового договору професійно провадить наукову та науково- педагогічну діяльність. В Державному податковому університеті обіймає посаду проректора з наукової роботи, з 01.07.2023 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Водночас, здійснює активну наукову діяльність. Нею, як науковцем, співавтором була написана проектна заявка на тему: «Трудове право ЄС: Гідна праця та розбудова інституційної спроможності для сталого розвитку» (далі - проектна заявка), яка була подана на конкурс в межах напряму Жан Моне в рамках Програми ЄС Erasmus+. Програма імені Жана Моне - це одна з освітніх програм Європейського Союзу, мета якої полягає в підвищенні рівня знань та поінформованості суспільства в ЄС та поза його межами з питань європейської інтеграції, через стимулювання викладання, дослідницької діяльності з європейської інтеграції, зокрема стосунків ЄС з іншими країнами, та міжлюдського та міжкультурного діалогу. У рамках освітньої програми Жана Моне Європейський Союз виділяє кошти закладам вищої освіти, громадським організаціям та асоціаціям на започаткування викладання дисциплін євроінтеграційної тематики, розвитку наукової діяльності, проведення різного роду організаційних заходів (літніх шкіл, семінарів, конференцій, тощо). Українські університети беруть участь у програмі Жана Моне з 2001 року. Проектна заявка була подана онлайн до Європейського виконавчого агентства з питань освіти та культури (ЕАСЕА) в Брюсселі через Портал Funding&tender opportunities (далі - Портал). Заявку загрузити / сформувати може зареєстрований користувач, водночас, університет у своєму електронному кабінеті здійснює моніторинг сформованих користувачами заявок (які подаються від університету), і має можливість заблокувати подальшу подачу проєктної заявки на конкурс. Заявка «Трудове право ЄС: Гідна праця та розбудова інституційної спроможності для сталого розвитку» була подана на конкурс. В проєктній заявці визначена команда проекту, із зазначенням, як вони працюватимуть разом для реалізації проєкту, їх місце роботи, та досвід роботи. Проектну команду проектної заявки складають: 1. [PERSON] - координаторка проєкту,[PERSON] - керівник проєктів / старший експерт / радник / дослідник та науковий співробітник / викладач, [PERSON] - старший експерт / радник / дослідник та науковий співробітник / викладач,[PERSON] експерт / консультант / дослідник та викладач, [PERSON] старший експерт / радник / дослідник та науковий співробітник / викладач, [PERSON] експерт / консультант /дослідник та викладач. Проєктна заявка із зазначеною проєктною командою, була позитивно схвалена міжнародними експертами. Державний податковий університет не вчинив необхідних дій для підписання грантової угоди, а направив офіційний лист від 30.08.2023р. за № 1881/01-23 прожект офіцеру, який скеровує зазначений проект, з інформацією, яка порушує її честь гідність та ділову репутацію і є неправдивою. Зі змісту поширеної інформації можна дійти висновку, що інформація, поширена відповідачем містить фактичні дані, та викладена у категоричній стверджувальній формі, а відтак може бути перевірена на предмет її відповідності дійсності і як наслідок може бути визнана неправдивою. Позивач зазначає, що поширена відповідачем в листі від 30.08.2023 № 1881/01-23 інформація формує негативну оцінку прожект офіцера, національного Erasmus+ офісу в Україні та його співробітників щодо її ділових і професійних якостей під час здійснення нею науково - педагогічної та наукової, творчої, інтелектуальної діяльності. Зміст листа принижує її як науковця, негативно впливає на її професійний імідж серед наукової, науково - педагогічної, освітньої спільноти як в Україні, так і за її межами. За таких обставин поширення недостовірної інформації, порушує її особисті немайнові права, принижує її честь, і гідність, ділову репутацію та завдає їй моральних страждань. З урахуванням вищевикладеного, просить суд: 1). Визнати всю інформацію щодо неї (абзаци: другий, третій, четвертий, шостий та сьомий), поширену Державним податковим університетом у листі Державного податкового університету від 30.08.2023 № 1881/01-23 неправдивою та такою, що порушує її права; 2). Зобов`язати Державний податковий університет припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно неї, а саме поширення неправдивої інформації щодо неї шляхом надсилання листів та іншої комунікації з Європейським виконавчим агентством з питань освіти і культури. 3). Зобов`язати направити лист до прожект офіцера (який відповідає за комунікацію Європейського виконавчого агентства з питань освіти і культури з проектною командою, якому був направлений лист Державного податкового університету від 30.08.2023 № 1881/01-23) із спростуванням неправдивої інформації щодо неї, яка порушує її честь, гідність і ділову репутацію. 4). Визнати порушення її конституційного права щодо свободи її літературної, художньої, наукової і технічної творчості, захисту інтелектуальної власності, її авторського права, моральних і матеріальних інтересів, що виникнули у зв`язку з науковою творчістю, передбаченого статтею 54 Конституції України. 5). Стягнути з Державного податкового університету на її користь моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. 6). Стягнути з Державного податкового університету на її користь судовий збір за подання позовної заяви та витрати за переклад листа Державного податкового університету від 30.08.2023 № 1881/1-23 та його нотаріальне посвідчення. 1.2. Відзив на позовну заяву. 20 листопада 2023 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . В обґрунтування посилається на те, що Проєкт програми ЄС, в гранті якого Університет брав участь, а саме Еразмус+, який передбачає співпрацю організацій та інституцій. Методичні рекомендації включають інформацію про особливості правил Програми та національного законодавства, забезпечення якості виконання, відповідальності, звітування, реєстрації проектів та роз`яснення статей використання бюджету, підготовлена командою проекту ЄС «Національний Еразмус+ офіс в Україні» (НЕО) на основі досвіду використання закладами вищої освіти в Україні, правил Керівництва до Програми ЄС Еразмус+, грантових, партнерських, міжінституційних угод, рекомендацій Європейського виконавчого агентства з питань освіти і культури (ЕАСЕА) чи Національних Агентств Еразмус+ . Методичні регулюють проекти з міжнародної мобільності, віртуальних обмінів, розвитку потенціалу вищої освіти, професійної (професійно-технічної) та фахової перед вищої освіти, партнерств співпраці, Жан Моне та іншим проектам Еразмус+. Проекти програми міжнародної співпраці ЄС Еразмус+ є інструментом інтернаціоналізації вищої освіти і виконуються в рамках запровадження положень законів України «Про освіту», «Про вищу освіту», «Про професійну (професійно-технічну) освіту»,«Про наукову і науково-технічну діяльність», Угоди про Асоціацію між Україною та Європейським Союзом та виконання зобов`язань щодо набуття Україною статусу кандидата на вступ до ЄС. Так саме Університет приймав участь в конкурсі Еразмус+ проект під № 101127517 від 14.02.2023. [PERSON] займає посаду проректора з наукової робот Університету і приймала учать у конкурсі на грант Еразмус+ за посадою і як фахівець з трудового права. 22.02.2023 позивач подала список учасників в конкурсі Еразмус+ проект під № 101127517, а саме: [PERSON] (Державний податковий університет), [PERSON] (Державний податковий університет), [PERSON] (Державний податковий університет), [PERSON] ( докторант Державного податкового університету), [PERSON] ( Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого), [PERSON] (Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого). Позивач [PERSON] додала до команди проєкту осіб, які не є працівниками Державного податкового університету, і не були уповноважені представляти Університет. На серпень 2023 року з 6 осіб в команді Проєкту задіяна лише одна особа від імені Університету, а саме [PERSON] , яка є штатним працівником. Ще три запропоновані члени команди, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на даний момент не мають будь - якої юридичної приналежності до Державного податкового університету за українським законодавством ( [PERSON] припинила роботу в університеті від 18.08.2023 № 282-к). Таким чином, Університет не міг забезпечити будь - який інституційний контроль за діяльністю даних осіб. Крім того, Адміністратор облікового запису ВНЗ Університету також не мав доступу до проєкту. Університет, як юридична особа, був обмежений у праві перегляду інформацію Проєкту без права листування. Дані права в проекті зменшували контроль над безпосередньо Проєктом і збільшували ризики реалізації Проекту. Щоб зменшити зазначені вище високі ризики адміністрація Університету рекомендувала Керівнику Проєкту, [PERSON] , змінити в команді Проєкту двох запропонованих членів команди Проєкту на двох кваліфікованих спеціалістів із числа працівників університету за її вибором ( які мають публікації в галузі трудового права та сталого розвитку). Ця пропозиція була відхилена. Даний факт підтверджується службовими записками від 17.08.2023 № СЗ/42/07-08 та від 18.08.2023 № 01/05 зі списком науково-педагогічних працівників права, які мають праці з трудового права. Інший запропонований позивачем член команди проекту може мати прямий конфлікт інтересів. Зокрема, [PERSON] , нині є Есперт Директорату європейської інтеграції та координації політики Міністерства освіти і науки України. Ця установа безпосередньо пов`язана з університетом звітністю проекту перед Міністерством щодо міжнародних грантових програм. Отже, Університет попередньо розглядав цей факт як прямий пункт конфлікту інтересів, передбачений у декларації пошани, що підписується університетом. Вищезазначена інформація була зазначена в листі від 30.08.2023 № 1881/01-23, який був направлений керівнику проектом Еразмус+ від імені Університету. Існують Методичні рекомендації для закладів вищої освіти інших організацій учасників проектів Програми ЄС Еразмус+: координаторів та партнерів проектів: особливості впровадження проектів конкурсів 2021-2027рр. в Україні, підготовлено в січні 2023 р. Відповідно до абз. 3 розділу першого даних рекомендацій Проєкти Еразмус+ це співпраця організацій-партнерів, а не окремих індивідуальних осіб. Індивідуальні особи на конкурси навчальної та академічної мобільності долучаються через окремі конкурси, а також можуть брати участь у діяльності чи заходах проєктів та користуватись результатами проєктів, розвивати себе як особистість, свої компетентності навчання впродовж життя та мати вплив на інституційний й інші рівні розвитку освіти, молоді та спорту України. Отже, відповідальність за виконання проекту в повній мірі лежала б на Університеті, як підписанту Декларації доброчесності DОН Declaraton of Honour, яку підписує керівник закладу освіти, відповідно до методичних рекомендацій (ст. 5). Крім того, [PERSON] під час проведення конкурсу на грант Еразмус+ перебувала у щорічній відпустці тривалістю 40 дні 22.05.2023 по 30.06.2023 (наказ від 22.05.2023 № 64-в). А з 01.07.2023 по 01.04.2026 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до виповненню нею 3-х років (наказ від 23.06.2023). Листом від 07.06.2023 Європейське виконавче агентство з освіти та культури повідомило про те що конкурс Університет пройшов до наступного етапу. Отже, Університет міг перейти до оформлення гранту. Проте все виконання гранту могло бути під питанням, адже лідер проєкту з 01.07.2023 пішла у довготривалу відпустку, так і доступ у адміністрації до проекту № 101127517 був відсутній. Отже, висвітленні факти в листі від 30.08.2023 №1881/01-23, який був направлений керівнику проектом Еразмус+ від імені Університету за підписом виконувача обов`язків ректора були оціночними судженнями роботодавця відносно підлеглої особи [PERSON] та її якості виконання її посадових обов`язків. Щодо питання моральної шкоди завданої позивачу відповідач зазначає, що в позовній заяві [PERSON] не обґрунтувала та не надала належних доказів розміру матеріальної шкоди і яким чином характер діянь, а саме надіслання листа Університету від 30.08.2023 №1881/01-23 заподіяв шкоду, а також які негативні наслідки були їй заподіяні через порушення її немайнових прав. Позивачем ніяким чином не доведено та не наведено, яка саме моральна шкода заподіяна їй, відсутнє протиправне діяння, відсутній причино - наслідковий зв`язок та вина останнього і яким чином розрахований розмір даної матеріальної шкоди. 1.3. Відповідь на відзив. 27 листопада 2023 року позивача подала відповідь на відзив, в якому вказує, що відповідач у відзиві на позов не навів та не спростував обставини, які є юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи. Інформація , яка міститься у листі формує негативну оцінку негативну оцінку прожект офіцера, національного Erasmus+ офісу в Україні та його співробітників щодо її ділових і професійних якостей під час здійснення нею науково - педагогічної та наукової, творчої, інтелектуальної діяльності. Зміст листа принижує її як науковця, негативно впливає на її професійний імідж серед наукової, науково - педагогічної, освітньої спільноти як в Україні, так і за її межами. За таких обставин поширення недостовірної інформації, порушує її особисті немайнові права, принижує її честь, і гідність, ділову репутацію та завдає їй моральних страждань. Вважає, що її було принижено як науковця, оскільки інформація викладена в листі від 30.08.2023 №1881/01-23 Державного податкового університету унеможливила реалізацію проєкту. Вона знаходиться в моральних переживаннях, занепокоєнні, пригніченому стані, оскільки нею зібрана проєктна команда піддасть/піддала сумніву її професійні та управлінські здібності, її порядність, оскільки вона кожного з них просила прикласти зусилля до написання проектної заявки, які виявилися марними, у зв`язку із направленням листа від 30.08.2023 №1881/01-23 Державного податкового університету. Тривала невизначеність щодо подальшої долі з приводу реалізації проєкту емоційно виснажувала, протягом тривалого часу ( з 06 липня 2023 стало відомо про успішну оцінку гранту) вона перебувала в емоційній напрузі, постійне занепокоєння, відчуття несправедливості, розчарування в необхідності наукових поривань, науково- педагогічному розвитку, знецінення наукової діяльності. Приниження її ділової репутації відповідачем чинить негативний вплив на її подальшу як наукову, так і управлінську діяльність, ставить під сумнів попередні наукові досягнення, зумовлює втрату ділових зв`язків і вимагає від неї додаткових зусиль для організації та поновлення науково-дослідницької комунікації. Вказуючи зазначений обсяг моральної шкоди, вона враховувала час на підготовку проектної заявки, яка була позитивно оцінена міжнароідними експертами, затрачений її розумово-інтелектуальний ресурс, час витрачений на неконструктивні розмови з відповідачем, розмір гранту (30 тисяч євро), який мав бути реалізованим. Відповідач своїм листом 30.08.2023 № 1881/01-23 заподіяв страждання, які позбавили можливості реалізації нею бажання реалізувати грант, створити позитивний науковий імідж Державного податкового університету на міжнародній науково- дослідній арені. Крім того, моральна шкода полягає і в тому, що лист від 30.08.2023 № 1881/01-23 Державного податкового університету унеможливлює реалізацію гранту, тепер вона має шукати нові можливості, витрачати моральні сили, відновлювати її позитивний науковий імідж для створення нової проєктної команди з метою подачі нової проєктної заявки для того, щоб відновити нормальне наукове сприйняття її як керівника наукових досліджень. Формування ділової наукової репутація - це тривалий, кропіткий процес, який потребує наукових, організаційних, майнових та інших зусиль зі сторони науковця. Зокрема, ділова наукова репутація залежить і від вмінь комунікації, міжнародного визнання, визнання серед наукової профільної спільноти в середині країни. Позивач вказує, що її страждання полягають і в тому, що тепер вона має відновити нормальну комунікацію з командою, довіру колег-науковців, авторитет серед студентів, професійної спільноти. Таким чином, виходячи з розміру гранту (30 тис. евро), реалізація якого виявилася не можливою після направлення листа від 30.08.2023 № 1881/01-23 Державним податковим університетом, витрачених інтелектуально - розумових зусиль, часу щодо написання проектної заявки, враховуючи прямий умисел нанесення їй моральної шкоди відповідачем, вважає, що розмір, завданої їй моральної шкоди, становить 100 000 грн. Вважає, що нею чітко визначено, яка моральна шкода їй (Відповідачем) завдана, вказаний причино-наслідковий зв`язок, зазначено в чому полягає винна Відповідача, та які обставини взяті до уваги під час визначення розміру моральної шкоди. Також зауважує на тому, що подана нею позовна заява містить два положення про порушення її прав Відповідачем. Друге положення щодо порушення її конституційного права, яке визначено у статті 54 Конституції України, створюючи перепони реалізації нею, як науковцем права на результати її інтелектуальної, творчої діяльності відповідач у відзиві взагалі не наводить щодо вказаного порушення ніяких заперечень, отже, вбачається, що Відповідач погоджується із цим фактом, тобто порушенням ним її права. 2. Позиція сторін. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив провести судове засідання без сторони відповідача. 3.Встановлені судом обставини справи. [PERSON] як науковцем, співавтором була написана проектна заявка на тему: «Трудове право ЄС: Гідна праця та розбудова інституційної спроможності для сталого розвитку», яка була подана на конкурс в межах напряму Жан Моне в рамках Програми ЄС Erasmus+. У рамках освітньої програми Жана Моне Європейський Союз виділяє кошти закладам вищої освіти, громадським організаціям та асоціаціям на започаткування викладання дисциплін євроінтеграційної тематики, розвитку наукової діяльності, проведення різного роду організаційних заходів (літніх шкіл, семінарів, конференцій, тощо). Українські університети беруть участь у програмі Жана Моне з 2001 року. Проєктна заявка була подана онлайн до Європейського виконавчого агентства з питань освіти та культури (ЕАСЕА) в Брюсселі через Портал Funding&tender opportunities. Заявку загрузити / сформувати може зареєстрований користувач, водночас, університет у своєму електронному кабінеті здійснює моніторинг сформованих користувачами заявок (які подаються від університету), і має можливість заблокувати подальшу подачу проектної заявки на конкурс. Заявка «Трудове право ЄС: Гідна праця та розбудова інституційної спроможності для сталого розвитку» була подана на конкурс. В проєктній заявці визначена команда проєкту, із зазначенням, як вони працюватимуть разом для реалізації проекту, їх місце роботи, та досвід роботи. Перелічений персонал за функціями та коротко описано їхні завдання. До проєктної заявки додано резюме всіх ключових виконавців. Проєктну команду проєктної заявки складають: 1. [PERSON] - координаторка проєкту / старша експертка/ радниця / дослідниця / викладачка: доктор юридичних наук, доцент, проректор з наукової роботи Державного податкового університету. 2. [PERSON] - керівник проєктів / старший експерт / радник / дослідник та науковий співробітник / викладач (на момент подачі заявки і її позитивного схвалення - професор кафедри Державного податкового університету):доктор економічних наук, професор. 3. [PERSON] (завідувач кафедри приватного права Державного податкового університету) - старший експерт / радник / дослідник та науковий співробітник / викладач; доктор юридичних наук, професор. 4. [PERSON] (докторант Державного податкового університету - експерт / консультант / дослідник та викладач: кандидат історичних наук, докторант. 5. [PERSON] (проректор з навчально- методичної роботи Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого старший експерт / радник / дослідник та науковий співробітник / викладач. Доктор юридичних наук, професор. 6. [PERSON] керівник Пауково-освітнього Центру професійного розвитку «АТС» ( Advanced Training Єепіег ) Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого) - експерт / консультаіїт /дослідник та викладач. Проєктна заявка із зазначеною проєктною командою, була позитивно схвалена міжнародними експертами. [PERSON] , як керівник проекту успішно заповнила на Порталі Funding&tender opportunities всі необхідні документи для подальшої грантової угоди. 30.08.2023 року державний податковий університет направив офіційний лист № 1881/01-23 керівнику проєкту Erasmus+ програми Jean-Monet 2023 проект EULABSD 101127517, 29.08.23 наступного змісту: «Ми виявили низьку суттєвих порушень, допущених Керівником проєкту пані [PERSON] , через що Проєкт EULABSD 101127517 має високий ризик невиконання та подальшої реалізації, зокрема: 1.Дії пані [PERSON] свідчать про перевищення нею повноважень керівника промету через несанкціоноване та таємне використання електронних кодів порталу університету. Внаслідок таких дій пані [PERSON] поклала на себе повноваження генерального координатора проекту без дотримання встановленої процедури та всупереч інтересам Проєкту, так і Університету. Крім того, [PERSON] як генеральний координатор не додала LEAR та адміністратора облікових записів університету до команди проекту, а також 28 серпня 2023 року вона навмисно виключила зі складу команди проекту Адміністратора облікового запису та обмежила права Юридичного підписанта проекту, позбавивши його права брати участь у листування проекту. У результаті цього команда адміністраторів університету не контактує з керівником проекту в системі SyGMA. 2. Пані [PERSON] долучила до команди Проєкту осіб, які не є працівниками Державного податкового університету та не були уповноважені та представлені адміністрації Університету. На даний момент з 6 осіб, залучених до команди Проєкту, лише одна особа, а саме пані [PERSON] , є штатним виконуючим обов`язки співробітника університету. Троє інших запропонованих членів команди, а саме: пані [PERSON] , пан [PERSON] та пані [PERSON] наразі не мають жодних юридичних зв`язків з Університетом податкового законодавства України (д-р [PERSON] припинила свою роботу в Університеті на кінець серпня 2023 р.). Таким чином, Університет не може забезпечити жодного інституційного контролю за їх діяльністю. Інший запропонований член команди проекту має прямий конфлікт інтересів, який приховує керівник проекту. Зокрема, пан [PERSON] наразі є державним експертом Директорату європейської інтеграції та координації політики Міністерства освіти і науки України. Цей Директорат безпосередньо бере участь у проектній звітності Університету перед міністерством щодо міжнародних грантових програм. Таким чином, ми попередньо розглядаємо цей факт як пряму точку конфлікту інтересів, закріпленого в Декларації пошани, яку має підписати університет. 3. Крім того, LEAR університету також не має доступу до проекту в якості адміністратора облікового запису. Лише Юридичний підписант Університету має обмежені права, які дозволяють переглядати інформацію про Проєкт без права листування, що зменшує контроль над Проєктом та підвищує ризики реалізації Проєкту. Для пом`якшення вищевказаних високих ризиків адміністрація університету рекомендувала керівнику проекту пані [PERSON] змінити в команді проекту двох запропонованих учасників проекту на двох кваліфікованих спеціалістів із числа штатних працівників університету на її власний розсуд ( з видатними публікаціями в галузі трудового права та сталого розвитку), щоб бути впевненими, що Проєкт буде реалізовано своєчасно та якісно. Однак ця пропозиція була відхилена. Таким чином, ми вважаємо, що несанкціоновані та протиправні дії пані [PERSON] шкодять позитивному міжнародному іміджу Університету та загрожують реалізації Проєкту. Враховуючи вищезазначене, ми просимо відповідного спеціаліста Erasmus+ змінити керівника проекту або, якщо неможливо, скасувати проект Erasmus+ програми Jean-Monet 2023 проект EULABSD 101127517, оскільки за поточних умов адміністрація університету не може нести високі ризики реалізації та не може гарантувати успішне виконання та завершення Проєкту. На підтвердження вищевикладеного надаємо копії скріншотів електронних ресурсів, які стверджують конфлікт інтересів учасників проекту. Інші офіційні підтверджуючі документи можуть бути надані на ваш запит. З повагою, Ректор Державного податкового університету /підпис/ [PERSON] ». 4.Норми матеріального права, застосовані судом, висновкі суду. Відповідно до положень ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. За змістом ч. 1 ст. 25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЦК України, фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 270 ЦК України, відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. За змістом ч. 1 ст. 201 ЦК України, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Статтею 297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). У наведеному контексті суд зауважує, що предметом розгляду даної справи є захист честі, гідності та ділової репутації позивача. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин, як: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 757/47312/15-ц. Інформацією в розумінні ст. 200 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про інформацію» є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Надаючи оцінку доведеності позивачем факту поширення інформації у спірному листі, суд виходить із того, що у даному випадку йдеться про направлення Державним податковим університетом листа на ім`я керівника проєкту Erasmus+ програми Jean-Monet 2023 проект EULABSD 101127517, 29.08.23 та матеріали справи не містять доказів, а відповідачем не надано суду доказів того, що ним вжито достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам. Враховуючи неодноразове використання по тексту спірного листа імені та прізвища « [PERSON] », суд вважає доведеним і той факт, що оскаржуваний лист, який направлений до керівника проєкту Erasmus+ програми Jean-Monet 2023 проект EULABSD 101127517, 29.08.23, стосується саме особи позивача, а не інших громадян, які зазначаються у листі. Слід зазначити, що під недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України, фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Відповідно до приписів статті 91 ЦК України, юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. 27 березня 2014 року внесено зміни до ЦК України, зокрема до статті 277, принцип презумпції добропорядності (частину третю) було виключено, а тому доказування позивачем обґрунтованості свого позову, а саме поширення інформації відповідачами та її недостовірності, має відбуватися в загальному порядку. Позивачем не доведено, що вся поширена відповідачами у викладеному ними тексті позові в наведеному контексті порушує особисті немайнові права позивача, або завдала шкоди його особистим немайновим благам, або перешкоджає займатись будь-якою діяльністю, або стала наслідком звільнення позивача із займаної посади, а оціночні судження спростуванню не підлягають. Водночас висловлювання «фігурант» суд вважав оціночним судженням, оскільки воно не містять конкретних даних щодо оцінки дій позивача в контексті вчинення правопорушень або злочинних дій, а факт проведення обшуків у його помешканні чи намагання оскаржити арешт на квартири не є такими, що порочать честь і гідність позивача. Верховний Суд погодився із цим висновком, зазначивши таке. Згідно з абзацом 1 частини першої статті 60 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не лише «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 6 жовтня 2015 року). Слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень - ні (LINGENS v. AUSTRIA, № 9815/82, § 46, ЄСПЛ, 8 липня 1986 року). При розмежуванні фактичних даних від оціночних суджень слід виходити з того, що за своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Судження є такою думкою, у якій при її висловлюванні дещо стверджується про предмет дійсності і яка об`єктивно є або істиною чи хибною і при цьому неодмінно однією із двох. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Ознаками оціночного судження є відсутність у його складі посилань на фактичні обставини та відсутність можливості здійснити перевірку такого судження на предмет його відповідності дійсності. Фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Відповідний правовий висновок сформовано в постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 927/791/18. Разом з тим, суд приходить до висновку, що інформація, яка наведена у спірному листі, є констатацією про певні події і обставини щодо позивача, а тому є фактичними твердженнями, а не оціночними судженнями, які підлягають перевірці на достовірність. Надаючи оцінку поширеній у спірному листі інформації, суд виходить із наступного. Аналізуючи спірний лист, суд зазначає, що як вбачається зі змісту листа, у поширеній щодо [PERSON] інформації відповідач у стверджувальній формі за змістом вищевказаного листа викладає інформацію про те, що позивач вчинила несанкціоновані та протиправні дії, які шкодять позитивному міжнародному іміджу Університету та загрожують реалізації проекту. Як зазначалося судом вище, під недостовірною слід розуміти таку інформацію, що не відповідає дійсності, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Оцінюючи за таким методологічним підходом наведені відповідачем у листі дані: ".... 1. Дії пані [PERSON] свідчать про перевищення нею повноважень керівника проєкту через несанкціоноване та таємне використання електронних кодів порталу університету. Внаслідок таких дій пані [PERSON] поклала на себе повноваження генерального координатора проєкту без дотримання встановленої процедури та всупереч інтересам як проєкту, так і Університету. Крім того, [PERSON] , як генеральний координатор не додала LEAR та адміністратора облікових записів університету до команди проєкту, а також 28 серпня 2023 року вона навмисно виключила зі складу команди проєкту Адміністратора облікового запису та обмежила права Юридичного підписанта проєкту, позбавивши його права брати участь у листуванні проєкту. У результаті цього команда адміністраторів університету не контактує з керівником проєкту в системі SyGMA. 2. Пані [PERSON] долучила до команди Проєкту осіб, які не були уповноважені та представлені адміністрації Університету..... 3.........Таким чином, ми вважаємо, що несанкціоновані та протиправні дії пані [PERSON] шкодять позитивному міжнародному іміджу університету та загрожують реалізації Проєкту......." неправдивою та зобов`язати Державний податковий університет направити лист до прожект офіцера (який відповідає за комунікацію Європейського виконавчого агентства з питань освіти і культури з проектною командою, якому був направлений лист Державного податкового університету від 30.08.2023/№1881/01-23) із спростуванням неправдивої інформації щодо [PERSON] , яка порушує її честь , гідність та ділову репутацію.", суд знаходить їх такими, що є недостовірними. Оцінюючи наведені відповідачем у листі дані про вказані вище події суд знаходить їх такими, що не існували взагалі, а отже є недостовірними. Крім того, у судовому засіданні за участю представника відповідача, представник відповідача не зміг надати відповідь на ті фактичні дані, які містяться в листі, а саме перевищення повноважень координатора проекту, недопустимість залучення інших осіб, які не є представника Університету, при тому що на початковій стадії розгляду заявку позивача стороною відповідача було схвалено. Підсумовуючи все вищевикладене, суд вважає доведеним та встановленим факт поширення відповідачем по відношенню до позивача недостовірної інформації в межах заявлених останнім позовних вимог частково. Вирішуючи питання стосовно того, чи призвело поширення відповідачем недостовірної інформації, щодо позивача, до порушення його особистих немайнових прав, суд виходить із наступного. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Існуюча судова практика вказує на те, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Аналогічні висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладено у постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 161/4098/18, від 31.05.2021 у справі № 638/9228/18, від 30.03.2020 у справі № 523/9870/18-ц. З урахуванням наведених вище визначень, суд погоджується з доводами позивача, що реальне порушення права на повагу до честі, гідності та недоторканість ділової репутації особи, саме як нематеріальної категорії, відбувається завжди при поширенні по відношенню до такої особи недостовірної інформації певного (негативного характеру). Тобто, сам факт поширення недостовірної інформації, яка є негативною, вже є достатнім свідченням завдання шкоди відповідним немайновим правам особи, по відношенню до якої така інформація поширена. За таких обставин, суд вважає, що поширена відповідачем у спірному листі недостовірна інформація щодо позивача, яка викладена у стверджувальній формі є негативною, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. При цьому, подібне порушення особистих немайнових прав позивача є наслідком саме направленням листа до керівника проєкту Erasmus+ програми Jean-Monet 2023 проект EULABSD 101127517, 29.08.23 Враховуючи викладене, з огляду на зміст вказаної інформації у її системному зв`язку з фактичними обставинами справи, відсутність будь-яких доказів на підтвердження її достовірності, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів юридичного складу правопорушення, необхідних для часткового задоволення заявлених позовних вимог, в частині визнання спірної інформації недостовірною. В іншій частині визнання інформації недостовірною суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що дані обставини не можуть визнані такими, що підлягають визнанню недопустимими, стосуються інших осіб, які не позбавлені права оскаржити самостійно визнання тих чи інших обставин недостовірними, а також стосуються технічних етапів реалізації програми. В частині позовних вимог визнання порушення конституційного права позивача щодо свободи її літературної, художньої, наукової та технічної творчості, захисту інтелектуальної власності, її авторського права, моральних і матеріальних інтересів, що виникли у зв`язку з науковою творчістю, передбаченого статтею 54 Конституції України, суд зазначає наступне. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про те, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. При цьому, відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Суд також зазначає, що зазначені вище позиції є сталими і знайшли своє відображення постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 910/13266/18, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17 та від 12.12.2019 у справі № 910/13266/18. Суд зазначає, що за відсутності належного обґрунтування з наданням відповідних доказів наявності порушеного права позивача, незалежно від встановлених інших обставин справи, відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання порушення конституційного права позивачка щодо свободи її літературної, художньої, наукової та технічної творчості, захисту інтелектуальної власності, її авторського права, моральних і матеріальних інтересів, що виникли у зв`язку з науковою творчістю, передбаченого статтею 54 Конституції України . Таким чином, суд дійшов висновку, що позов в частині визнання порушення конституційного права позивачка щодо свободи її літературної, художньої, наукової та технічної творчості, захисту інтелектуальної власності, її авторського права, моральних і матеріальних інтересів, що виникли у зв`язку з науковою творчістю, передбаченого статтею 54 Конституції України є необґрунтованим, оскільки позивач не довів наявності порішення її конституційного права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.05.2011 у справі "Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine, заява № 4909/04) вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема судів, мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ також зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення ЄСПЛ від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України" (Trofimchuk v. Ukraine, заява № 4241/03). В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає про таке. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 ЦК України). Статтею 1167 ЦК України встановлено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, відповідно до частини першої якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, в даному випадку предметом доказування є вина відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідача та спричинення моральної шкоди позивачу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження вимог про стягнення моральної шкоди позивач зазначив перелік обставин, які, на його думку, свідчать про заподіяння їй моральної шкоди. Однак, на обґрунтування суми моральної шкоди не надано жодних розрахунків суми заподіяної шкоди, належних та допустимих доказів щодо лікування порушень фізичного чи психічного стану позивача. За таких обставин, суд вважає, що задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди на користь позивача підлягає у розмірі прожитковий мінімум на одну працездатну особу 3028,00 грн. Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені до суду з позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн за вимогу про стягнення моральної шкоди. Оскільки позовні вимоги, в цій частині підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 81,27 грн - за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди та судовий збір у розмірі 1073,60 грн - за позовну вимогу немайнового характеру, а всього 1154,87 грн. Позовна заява позивача містить, окрім позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, ще дві позовні вимоги немайнового характери, які не були оплачені судовим збором при зверненні позивача до суду з позовною заяви, по суд стягує з позивача на користь держави судовий збір у розмірі 2147,20 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial