Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Заявники в порядку ст. 109 СК України звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. Посилались на\~те,\~що 27 липня 2017 року між ними був укладений шлюб. Під час шлюбу у них народилась дитина дочка [PERSON] , [INFO] . Посилаються на те, що спільне життя між ними не склалось, шлюбні відносин припинені, сторони проживають окремо. Вважають, що їхній шлюб виявився невдалим, у них різні погляди на життя. Втрачено почуття любові один до одного, сім`я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, спільного господарства сторони не ведуть, а тому вони дійшли спільної згоди, щодо розірвання їхнього шлюбу, на даний момент між ними не існує спору про місце проживання та виховання спільної дитини, майнових спорів на даний момент між ними також немає. Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] після припинення спільного проживання, проживає з батьком. Проживання з батьком відповідає інтересам дитини. Батько повністю фінансово утримує дитину, піклується про неї. У зв`язку з наведеним, просили розірвати шлюб між ними, малолітню дитину залишити\~проживати з\~ батьком та встановити факт що [PERSON] , [INFO] самостійно виховує та утримує малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . В судове засідання заявники не з`явились. Від них до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримали та просили заяву задовольнити. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що остання обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 294 ЦПК справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що 27.07.2017 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Кіцманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 38. (а/с 3). Під час даного шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження. (а/с 9). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У постанові від 22 грудня 2021 року у справі №339/143/20 Верховний Суд визначив, що за загальним правилом за відсутності спору, щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Як вбачається з матеріалів справи, між заявниками відсутній спір щодо місця проживання та порядку утримання їх спільної дитини. (а/с 56-57). Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Заявники звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу 11.07.2024 року та на час розгляду справи із заявами про відкликання заяви в порядку ч. 4 ст. 109 СК України, дружина та чоловік до суду не звертались. За таких обставин, судом встановлено, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Щодо вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст. 315\~ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із\~частиною восьмою\~статті 7\~СК України\~регулювання сімейних\~відносин має\~здійснюватися з\~максимально можливим\~урахуванням інтересів\~дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України,\~Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини необхідно для соціального забезпечення життєдіяльності заявника та його дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Між заявниками відсутній спір щодо місця проживання та виховання їх спільної дитини. Згідно витягу та договору дарування житлового будинку, заявнику [PERSON] , на праві приватної власності, належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . /а.с. 18-19, 23-25/. Крім того, згідно договору дарування земельної ділянки від 12.07.2019 року, у заявника [PERSON] знаходиться у власності земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] . /а.с. 20-22/. Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», [PERSON] , [INFO] станом на 11.07.2024 року, незнятої чи непогашеної судимості не має. /а.с. 26/. Відповідно до протоколу опитування [PERSON] , в порядку ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», остання є сусідкою сім`ї [PERSON] . [PERSON] залишився проживати з дитиною, а [PERSON] поїхала в [PERSON] та почала проживати окремо. [PERSON] проживає зі своєю донькою та займається її вихованням. Батько грається з дитиною в розвиваючі ігри, читає їй книжки та малює з нею. [PERSON] часто купляє [PERSON] продукти, одяг, іграшки, ляльки, які вона дуже любить та всі необхідні речі, які необхідні для комфортного зростання дитини. Саме він переймається утриманням дитини ще з її народження. Також [PERSON] купляє доньці ліки при необхідності, забезпечує регулярний медичний огляд. [PERSON] холодно ставиться до чоловіка [PERSON] та доньки [PERSON] . [PERSON] не забезпечує потреби дитини Маргарити. (а/с 36-41). Відповідно до характеристики закладу дошкільної освіти (ясла-садочок) комбінованого типу №4 ЧМР, вихованням [PERSON] займається батько, який переймався адаптацією дитини до нових умов та цікавиться життям дитини в садочку, відвідує батьківські збори та є членом батьківського комітету. Матеріальним забезпеченням дитини займається виключно батько. Всі потреби дитини щодо харчування, лікування, розвитку, належних умов навчання, у повному обсязі, створює всі необхідні умови для життя та нормального розвитку дитини, задовольняє гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. (а/с 47). Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Мак-Медик», пацієнтка [PERSON] за медичною допомогою зверталася неодноразово у супроводі свого батька, який турботливо ставиться до усіх проблем і питань, які виникли у лікаря під час прийому. Вчасно приходили на вакцинацію. За період перебування на обліку супровід пацієнтки [PERSON] здійснював її батько [PERSON] . За період перебування на обліку пацієнтки, мати [PERSON] не з`являлася. Усі ліки, які потрібні були дитині, рецепти отримував батько. (а/с 48). У суду не має підстав сумніватись в достовірності письмових доказів, а тому суд вважає що заявниками доведений факт, що [PERSON] , [INFO] самостійно виховує та утримує малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, зважаючи на подану спільну заяву про розірвання шлюбу, наявність договору щодо узгодженого сторонами місця проживання та порядку утримання їх спільної дитини, згоди матері дитини, суд вважає, що подальше збереження сім`ї сторін є неможливим та таким що буде суперечити інтересам кожного з подружжя, а тому шлюб підлягає розірванню. Таким чином,\~позов обґрунтований\~та підлягає\~ задоволенню.

Outcome: approved