Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

[PERSON] 20 травня 2024 року звернулася до суду з вищезазначеною заявою, у якій зазначила, що [INFO] у селищі Шевченко Волноваського району Донецької області під час безпосередньої участі у бойових діях у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України загинув син заявниці [PERSON] . Заявниця, як матір загиблого, його вдова [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки загиблого [PERSON] , [INFO] , подали заяви про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови КМУ №168 від 28.02.2022. Однак [INFO] при перевірці поданих документів виявлені розбіжності у написанні прізвища сина - [PERSON] та прізвища заявниці - [PERSON] , а також прізвища її чоловіка та батька загиблого - [PERSON] , який помер [INFO] та роз`яснено. Розбіжності у написанні прізвищ виникли внаслідок їх перекладу українською мовою при видачі паспортів. Так, у свідоцтві про народження сина серії [NUMBER] , виданого 22.12.1980 Амур - Нижньодніпровським відділом ЗАГС, зазначено прізвища дитини та батьків російською мовою « [PERSON] ». Встановлення факту родинних відносин між заявницею та загиблим сином [PERSON] необхідно для отримання нею одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови КМУ №168 від 28.02.2022, а також для реалізації спадкових прав. Також для визначення кола отримувачів одноразової допомоги, а отже і для призначення та виплати цієї допомоги заявниці, вдові та дитині загиблого, має факт родинних відносин між загиблим [PERSON] та померлим батьком [PERSON] . Посилаючись на викладені обставини, заявниця [PERSON] просила: встановити, що [PERSON] , яка народилася [INFO] в селі Сухорабівка Решетилівського району Полтавської області, є матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] в селищі Шевченко Волноваського району Донецької області; встановити, що [PERSON] , який помер [INFO] в селі Сухорабівка Решетилівського району Полтавської області, є батьком [PERSON] , який помер [INFO] в селищі Шевченко Волноваського району Донецької області. Провадження у справі відкрите ухвалою судді від 22.05.2024 та призначене судове засідання на 13 червня 2024 року. 28 травня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від заінтересованої особи - [INFO] надійшли письмові пояснення, у яких представниця заінтересованої особи [PERSON] зазначила, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби. У справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19) Велика Палата Верховного Суду у пункті 33 постанови від 30 січня 2020 року зазначила про таке: «Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність». Вимоги [PERSON] пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства. Отже, спір, який виник, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за заявником певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства. Тож у спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення заявника до суду, яка полягає у підтвердженні його певного соціального статусу. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення. З урахуванням наведеного, вимоги [PERSON] щодо встановлення факту родинних відносин, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства, оскільки цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Аналогічні по суті висновки викладені у постановах Об`єднаної Палати Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати (а. с. 34-37). Ухвалою суду від 13.06.2024 клопотання представниці заінтересованої особи [INFO] [PERSON] було задоволено та залучено до участі у справі заінтересованої особи Міністерство оборони України. Судове засідання було відкладене на 29 липня 2024 року. 12 липня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від заінтересованої особи Міністерства оборони України до суду надійшли додаткові пояснення по справі у яких представник заінтересованої особи Ляшенко О.О. зазначив, що заявницею не зазначається у своїй заяві статус родинних зв`язків між [PERSON] та [PERSON] , чи перебували вони в офіційному зареєстрованому шлюбі до дня загибелі останнього. У разі перебування у шлюбі, [PERSON] також є особою, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги. Також посилався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року в справі № 761/16799/15-ц, у якій зазначено, що суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню у судовому порядку, наведений у ст. 315 ЦПК України. Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Спір про право в окремому провадженні - це конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Оскільки між сторонами існує спір про право, суд не вправі продовжувати розгляд даних вимог в порядку окремого провадження, а така підлягає залишенню без розгляду. Таким чином, враховуючи те, що наявний спір про право, який вирішується у позовному провадженні, заяву заявниці слід залишити без розгляду, а також роз`яснити заявниці її право звернутися з даними вимогами в порядку позовного провадження. На підтвердження правової позиції Міністерства оборони України, просив суд врахувати правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 липня 2022 року по справі № 755/9100/18, відповідно до якої суд виснував, що суд апеляційної інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого про залишення заяви [PERSON] без розгляду на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України, оскільки встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу пов`язується із наступним вирішенням спору про право, а тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження. Також просив суд врахувати правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21, відповідно до якої суд зазначив, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду, зокрема за умови, що встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. Зазначав, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний із порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Відтак, від встановлення даного юридичного факту, залежить виникнення права [PERSON] на отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України, на отримання одноразової грошової допомоги. Як стало відомо з матеріалів справи, право на отримання одноразової грошової допомоги мають і інші члени родини загиблого військовослужбовця - [PERSON] . Таким чином, виникає спір про право між [PERSON] та іншими членами родини загиблого військовослужбовця - [PERSON] . Звертав увагу, що Міністерство оборони України заперечує проти задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення в порядку цивільного окремого провадження, оскільки в даній справі наявний спір про право, що передбачає собою звернення особи до суду в порядку цивільного позовного провадження. Посилаючись на викладені обставини, представник заінтересованої особи просив залишити без розгляду заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин (а. с. 66 - 69). 23 липня 2024 року до суду від заінтересованої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі заінтересованої особи з додатками, у якій [PERSON] зазначила, що не зможе з`явитися у судове засідання та не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] . Також повідомила, що на час загибелі [PERSON] вона перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Підтвердила, що [PERSON] та померлий [PERSON] є батьками її загиблого чоловіка [PERSON] . Між нею та [PERSON] відсутній будь - який спір про право на отримання грошової допомоги. Визнала, що одноразова грошова допомога має поділитися у рівних частках між матір`ю її загиблого чоловіка, нею та їх неповнолітньою донькою (а. с. 81 - 82). Заявниця [PERSON] та її представниці [PERSON] підтримали заяву та просили її задовольнити. Заінтересовані особи (представники заінтересованих осіб) [INFO] , [PERSON] та Міністерство оборони України у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час повідомлені належним чином (а. с. а. с. 54, 64, 65). Суд, заслухавши заявницю, її представницю та свідків, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно копій паспорту серії та номеру [NUMBER] та картки платників податку прізвище заявниці зазначено як « [PERSON] , яка народилася [INFO] (а. с. 8, 9). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії ІІІ [NUMBER] , яке оформлене російською мовою, зазначено, що [INFO] народився « [PERSON] », батьком якого є « [PERSON] », матір`ю - « [PERSON] » (а. с. 11). З копії свідоцтва про неповну середню освіту, оформленого українською і російською мовами установлено, що [PERSON] (російською - « [PERSON] ») закінчив у 1990 році неповну середню школу (а. с. 12). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 13). Згідно довідки №001066 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб. виданої адміністратором відділу ЦНАП м. Дніпра 26.04.2024 на підставі заяви [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї/ зареєстрованих входять, зокрема: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , уповноважений власник, знято з реєстрації 08.01.2020, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , [PERSON] , [INFO] , невістка (а. с. 14). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у селищі Шевченко Волноваського району Донецької області(а. с. 10). Як установлено з листа начальника [INFO] [PERSON] начальнику [INFO] від 24.04.2024 №7/16484, при перевірці наданих документів щодо призначення одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого головного сержанта [PERSON] було виявлено, що в наданому свідоцтві про смерть батька серії [NUMBER] від 07.02.2020 померлою особою записаний [PERSON] , тобто є розбіжності в написанні прізвища загиблого та його померлого батька. окрім того в паспорті [NUMBER] прізвище, ім`я та по батькові власника записано [PERSON] . У зв`язку з цим просить повідомити членів сім`ї загиблого про необхідність надати додатково рішення суду про встановлення факту родинних відносин між загиблим та його померлим батьком та між загиблим та його матір`ю (а. с. 15). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що заявниця є її свахою, оскільки загиблий син заявниці [PERSON] був чоловіком її доньки [PERSON] . Підтвердила, що [PERSON] та її померлий чоловік [PERSON] є батьками загиблого [PERSON] . Їй відомо, що жодного спору між заявницею та її донькою щодо виплати одноразової грошової допомоги немає. Свідок [PERSON] суду повідомила, що заявниця [PERSON] близько 20 років є її сусідкою. У неї та її чоловіка [PERSON] був син [PERSON] , який загинув на війні. Загиблого [PERSON] вона добре знала, оскільки він з сім`єю часто приїжджали до батьків у с. Сухорабівка Полтавського району. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з роз`ясненнями, наданими у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 15 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спором є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 26 травня 2021 року у справі №523/19129/19 та від 17 листопада 2021 року у справі №214/1816/20. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Як вбачається з заяви, метою звернення заявниці є встановлення факту того, що вона є матір`ю загиблого сина, встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для отримання допомоги у зв`язку із загибеллю її сина військовослужбовця та за оформленням спадщини. Як встановлено судом, у матеріалах справи містяться документи, які підтверджують факт родинних відносин заявниці та її чоловіка з померлим [PERSON] . Доказів на спростовування такого факту заінтересованими особами надано не було. Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши докази, надані учасниками справи, ураховуючи, що факт, який просить встановити заявниця, повністю доводиться наданими нею доказами та поясненнями свідків, допитами у судовому засіданні, та має для заявниці юридичне значення, від встановлення якого залежить реалізація її права на отримання одноразової грошової допомоги та оформлення пенсії, іншого порядку встановлення даного факту немає, тому вважає, що заява про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. Суд не приймає посилання представниці заінтересованої особи [INFO] [PERSON] на постанову Великої Палати Верховного суду від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18 та постанову Об`єднаної палати Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19 при обґрунтуванні своєї позиції щодо того, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Великої Палати Верховного суду від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18 та Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, згідно з яким спори про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги не належать до цивільної юрисдикції. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. У цій же постанові зазначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Щодо твердження представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Ляшенка О.О. про необхідність залишення судом без розгляду заяви [PERSON] , у зв`язку із наявністю спору про право, суд зазначає що представником заінтересованої особи не було конкретизовано, який саме спір існує із заявником. У даному випадку суть заяви зводиться до розбіжності в написаннях прізвищ заявниці, її померлого чоловіка та сина внаслідок їх перекладу на українську мову та неможливості у позасудовому порядку підтвердити родинні відносини. Однак в ході розгляду даної справи судом достеменно установлено, що заявниця та її померлий чоловік є батьками загиблого [PERSON] . Відповідно до пунктів 1, 4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» , що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті). Встановлення факту саме того, що у зв`язку із розбіжностями в написанні прізвища військовослужбовця та батьків, які неможливо усунути іншим шляхом, не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про будь - яке право. Окрім того судом установлено, що у даній справі заінтересована особа - [INFO] не відмовляла у задоволенні заяви про призначення одноразової грошової допомоги, натомість було повідомлено про необхідність надати додатково рішення суду про встановлення факту родинних відносин між загиблим та його померлим батьком та між загиблим та його матір`ю. Оскільки заявниця не отримала відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, тому відсутні підстави стверджувати, що в неї наявний спір із уповноваженим органом. Також посилання представника Міністерства оборони України Ляшенка О.О. навиникнення та існування спору про право між [PERSON] та іншими членами родини загиблого військовослужбовця - [PERSON] спростовується поданою 23 липня 2024 року заінтересованою особою [PERSON] , яка є вдовою загиблого, заявою у якій вона не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] та зазначила, що між нею та [PERSON] відсутній будь - який спір про право на отримання грошової допомоги та одноразова грошова допомога має поділитися у рівних частках між матір`ю її загиблого чоловіка, нею та їх неповнолітньою донькою (а. с. 81 - 82). Суд не приймає посилання представника Міністерства оборони України на необхідність врахування правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 липня 2022 року по справі № 755/9100/18, оскільки викладені у вказаній постанові висновки щодо застосування норм права, не є релевантними до обставин цієї справи та пов`язані із встановленням факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Щодо посилання представника Міністерства оборони України на необхідність врахування правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21, судом вище наводилися правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у даній постанові. При цьому вони жодним чином не свідчать на користь твердження представника Міністерства оборони України про наявність спору у даній справі. Враховуючи вищезазначене, вимоги заяви про встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved