Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

08 травня 2024 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до Вугледарської міської військової адміністрації Волноваського району Донецької області, в якій з урахуванням заяви [PERSON] про збільшення позовних вимог, яка надійшла до суду 24 липня 2024 року, остаточно просили: визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,27 кв.м.; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,27 кв.м.; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,27 кв.м. в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом № [NUMBER] про право власності від 22 листопада 1999 року виданим Управлінням житлово-комунального господарства. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано у Бюро технічної інвентаризації м. Вугледар 16 грудня 1999 року, за реєстровим номером 1605. До 2013 року реєстрація права власності на житлові будинки проводилася Бюро технічної інвентаризації, із видачею про це документів (витягів) або проставленням відповідних штампів (відміток) на самому документі. Така реєстрація проводилася БТІ в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (в якому реєструвалися виключно квартири, будинки, приміщення). Крім того, відповідно до технічного паспорта, виданого на ім`я [PERSON] , квартира [ADDRESS] має загальну площу 43,27 кв.м. Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] . 19 лютого 2024 року [PERSON] звернулася до Державного реєстратора відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з метою реєстрації права власності в державному реєстрі прав на нерухоме майно. Проте, у здійсненні реєстрації права власності було відмовлено рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 20 березня 2024 року № 72153830 з тих підстав, що відсутня архівна справа і документи щодо квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тому Вугледарська міська військова адміністрація не має можливості надати інформацію стосовно реєстрації права власності на квартиру, які виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року. Відповідно до інформаційної довідки № 241404023 від 22.01.2021 року, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутні відомості щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно за вищевказаною адресою. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Крім того, після смерті чоловіка [PERSON] [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Лушкіної О.В. з відповідною заявою, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 травня 2024 року, оскільки відсутня інформація, що підтверджує право власності на нерухоме майно, а саме: довідки засвідчені в установленому законодавством порядку, копії документів тощо, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину та його реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з викладеним позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі та вирішити справу на розсуд суду. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~16\~ЦК України\~способом захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~може бути,\~зокрема, визнання права. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № 01764 від 22 листопада 1999 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Вугледарської міської ради народних депутатів, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 43,27 кв.м. (а.с. 15). На вказаному свідоцтві міститься реєстраційний напис, згідно якого право приватної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на вищезазначену квартиру було зареєстровано Бюро технічної інвентаризації м. Вугледар та записано в реєстрову книгу № 2/4 за реєстровим № 1605 від 16 грудня 1999 року. Так, відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Відповідно до\~статті 328\~ЦК України\~право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. З технічного паспорту на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , вбачається що вказана квартира загальною площею 43,27 кв.м. розташована на 5 поверсі 5 поверхового будинку та має 2 кімнати (а.с. 22-23). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 10 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 123 (а.с. 12). Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] в частині визнання на підставі ст. 392 ЦК України за кожним з позивачів права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] суд виходить з наступного. 19 лютого 2024 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Одринської Олени Вячеславівни з метою проведення державної реєстрації їх права власності на квартиру [ADDRESS] (заява про державну реєстрацію прав № 59506914), проте у здійсненні реєстрації права власності було відмолено, що підтверджується рішенням про відмову в проведені реєстраційних дій № 72153830 від 20 березня 2024 року (а.с. 18). У рішенні про відмову в проведенні реєстраційних дій № 72153830 від 20 березня 2024 року зазначено, що під час розгляду заяви № 59506914 від 19 лютого 2024 року встановлено наявність підстав для відмови в проведенні реєстраційних дій, а саме: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, державним реєстратором було сформовано запит до Вугледарської міської військової адміністрації, однак отримано відповідь, в якій повідомлено про відсутність архівної справи і документів щодо квартири [ADDRESS] та неможливість у зв`язку з цим надання інформації стосовно реєстрації права власності на цю квартиру, яке виникло у встановленому законом порядку до 01 січня 2013 року. Таким чином, державний реєстратор позбавлений можливості підтвердити інформацію про зареєстровані речові права за законодавством, що діяло на момент їх виникнення. Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. У зв`язку з викладеним та враховуючи той факт, що на теперішній час право власності позивачів на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , не визнається, з метою захисту своїх прав на нерухоме майно з посиланням на статтю 392 ЦК України, позивачі звернулись до суду з даною позовною заявою про визнання права власності на належні їм частки квартири. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у спорі про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову). Згідно роз`яснень наведених у пункті 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014\~№ 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої\~статті 15 та статті 392\~ЦК власник\~майна має\~право пред`явити\~позов про\~визнання його\~права власності,\~якщо це\~право оспорюється\~або не\~визнається іншою\~особою,\~а також\~у разі\~втрати ним\~документа,\~який засвідчує\~його право\~власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. У частині 1 статті 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , однак на теперішній час їх право власності на це нерухоме майно не визнається органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та позивачі не можуть здійснити у державного реєстратора прав на нерухоме майно державну реєстрацію їх права власності на належні їм частки квартири, що позбавляє позивачів можливості розпорядитись своєю власністю на власний розсуд. З огляду на наведене, встановивши та проаналізувавши усі обставини справи, оскільки позивачі в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання за ними права власності на нерухоме майно, захистити своє порушене право не можуть, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 43,27 кв.м., а також визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 43,27 кв.м., а отже позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , суд виходить з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , з 06 листопада 1974 року перебувала в зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 06 листопада 1974 року Мар`їнським відділом РАЦС Донецької області, актовий запис № 179 (а.с. 11). Однак, як вже було зазначено вище, [INFO] чоловік позивача [PERSON] - [PERSON] помер у місті Вугледар Донецької області. Відповідно до\~ч. 1 ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на належну йому 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як зазначено\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.\~1223\~ЦК України\~право\~на спадкування\~мають особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У частині 1 статті 1261 ЦК України закріплено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За таких обставин суд вважає встановленим той факт, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування, оскільки померлий спадкодавець доводився позивачу чоловіком. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому, у частині 3 статті 1268 ЦК України закріплено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 08 травня 2024 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лушкіної О.В. з заявою, в якій зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді 1/3 частину квартири [ADDRESS] , спадщину вона прийняла шляхом реєстрації разом з померлим на день його смерті, у зв`язку з чим просила видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 59). На підставі вищевказаної заяви приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лушкіною О.В. було заведено спадкову справу № 65/2024 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 59-63). Однак, постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лушкіної О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 травня 2024 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 44). З вказаної постанови вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що відсутня інформація, яка підтверджує право власності на нерухоме майно, а саме довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку, копії документів тощо, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину та його реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з викладеним позивач [PERSON] з метою захисту своїх спадкових прав, звернулась до суду з даною позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.\~\~Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно зі\~ст. 328 ЦК України,\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до\~ст. 1217 цього ж Кодексу. Матеріалами справи підтверджується, що на момент відкриття спадщини [PERSON] дійсно належала 1/3 частина квартири [ADDRESS] . З заявою про відмову від спадщини після смерті [PERSON] позивач [PERSON] не зверталась та на підставі ст. 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину у встановленому законом порядку та набула право на спадкування спадкового майна, що залишилося після смерті її чоловіка. Враховуючи те, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , але у встановленому законом порядку не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначене нерухоме майно, суд приходить до переконання, що право позивача [PERSON] на спадкування спірної частини квартири підлягає захисту в судовому порядку. За таких обставин, оскільки [PERSON] в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, захистити своє порушене право не може, то суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 43,27 кв.м., а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині також підлягають задоволенню. Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 15, 16, 316, 317, 321, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1270 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved