Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулась з позовом до держави російської федерації в особі уряду російської федерації про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що збройна агресія рф завдала йому біль та страждання від втрати матері, біль від того в яких умовах вона вмирала, біль від того, що він не зміг і вже не зможе поховати належним чином, розпач від того, що майже в 65 років він залишився безхатьком, втратив свою квартиру, втратив нормальні умови для існування, з великою вірогідністю втратив свою машину. Зазначає, що він не може собі дозволити багато речей, які були в нього до агресії, йому доводиться економити на всьому, аби сплачувати оренду житла, доводиться працювати в 64 роки, бо інакше його чекає тільки кімната в гуртожитку. Він бачив стільки речей, які не повинна бачити нормальна людина (руйнування, дуже багато трупів, смерті, глузування з чужого болю, залякування смертю…), що все це періодично спливає у його мозку та не дає нормально, як раніше, без всього цього травматичного непотрібного досвіду, існувати. Він вважає, що рф повинна відшкодувати всі ті страждання, які завдала йому, а також наслідки того, що він і наразі не може повернутися до того повноцінного життя, яке в нього було. Вважає, що ще довгий час, напевно до кінця його життя, йому потрібна буде реабілітація та санаторно-курортне лікування. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що збройна агресія рф завдала і продовжує завдавати їй ( [PERSON] ) та її дитині ( [PERSON] ) безліч невимовних страждань від того, що: тебе постійно намагалися (бомбардування, обстріли)/намагаються (тривоги) вбити; від жаху побачених руйнувань та вбивств; від голоду та холоду, відсутності нормальних умов для життя під час переховування у підвалі (вода, електрика, газ, тепло, зв`язок), від відсутності доступу до послуг медичних закладів; від того, що вони втратили власне житло, і не мають і ще довго не матимуть змоги віднайти спокій у власній оселі з власними речами, налагодженим побутом; від вбивств близьких і рідних (бабуся та друг); від того, що цей травматичний досвід негативно позначився на її дитині, і вона як мама не насолоджується дитинством [PERSON] , а ліквідує та постійно намагається поменшити наслідки травмування дитячої психіки від збройної агресії рф; від того, що дитина маючи травматичний досвід від збройної агресії рф не як усі дітки, просто ходить до дитячого садочку і радіє святам, музиці, а боїться тих речей, яких не повинна боятися (звуки, мовлення, комунікація, сутінки) і саме завдяки цьому має додаткове навантаження (постійне спілкування/лікування з профільними спеціалістами) для коригування розвитку. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що саме збройна агресія рф лишила її можливості прожити спокійно старість, бачити світ. Зазначає, що вона все життя працювала, на те щоб мати гідну спокійну старість, а зараз вона разом з чоловіком повинні собі повністю у всьому відмовляти аби винаймати житло, де оренда без комунальних платежів становить 5000 грн. на місяць. На їх пенсію 3515,12 грн. та 8776,61 грн., враховуючи відсутність власного житла, і те що на орендоване житло йде приблизно більше 50% їх доходу. [PERSON] на те, що в них буде свій дім дуже мала, враховуючи, той факт що наразі скорочуються виплати навіть ВПО, а це всього 2000 грн. на людину. Голод, холод, відсутність жодних людських умов для існування, постійний страх вбивства, вбивство близьких і рідних (мама чоловіка, друг сім`ї [PERSON] ), втрата житла, втрата автомобіля (залишився на окупованій території), навколо руйнування та трупи. Все що залишилось в неї по виїзду, це одне фото батьків, невеличка сумка речей, та ті речі обпалені вогнем, що на неї. Все життя, де був облаштований побут, зроблений ремонт в квартирі, куплені нові дивани, ліжка, шафи, картини все це тільки в пам`яті. Наразі тільки тяжкі спогади та життя на виживання. Тому, позивачі просять суд: 1.Стягнути з держави російська федерація в особі уряду російської федерації на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований як ВПО за адресою: [ADDRESS] , моральну шкоду у розмірі 4\~219\~313 грн. 27 коп., що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України на момент звернення позивача до суду 100\~000 Євро. 2.Стягнути з держави російська федерація в особі уряду російської федерації на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована як ВПО за адресою: [ADDRESS] , моральну шкоду у розмірі 4\~219\~313 грн. 27 коп., що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України на момент звернення позивача до суду 100\~000 Євро. 3.Стягнути з держави російська федерація в особі уряду російської на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована як ВПО за адресою: [ADDRESS] , моральну шкоду у розмірі 4\~219\~313 грн. 27 коп., що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України на момент звернення позивача до суду 100\~000 Євро. Ухвалою суду від 01.04.2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.07.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивачі [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] та їх представник - адвокат Плетенко К.Ю. не з`явились, позивачі надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного. Місце проживання [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії паспорта громадянина України, зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.41-42). Однак, з 01.06.2022 року [PERSON] взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується копією довідки №1208-5001695284 від 01.06.2022 року та його фактичне місце проживання/перебування знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.43). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №1663 (а.с.77). Відповідно до копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.07.2022 року (номер кримінального провадження 12022041160000521) вбачається, що 23.07.2022 року до Кам`янського РУП звернувся [PERSON] з заявою про те, що 19.03.2022 року на окупованій території за адресою: [ADDRESS] , раптово померла його мати [PERSON] , [INFO] , де і була похована, без тілесних ушкоджень, за життя мала високий тиск та деменцію (а.с.49). Також, в матеріалах справи містяться свідчення [PERSON] , надані до органів слідства та суду від 07.09.2022 р. стосовно смерті матері [PERSON] [PERSON] (а.с.56-57). Відповідно до копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.09.2022 року (номер кримінального провадження 22022050000004633) вбачається, що від [PERSON] надійшла заява про те, що внаслідок обстрілів житлових кварталів м.Маріуполя з боку російських окупаційних військ 19.03.2022 зруйновано квартиру заявника, розташовану за адресою: [ADDRESS] , а також за вищевикладених обставин загинула матір останнього [PERSON] , 1930 року народження, яка похована у дворі біля вказаного будинку (а.с.51). Згідно копії рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року по справі №208/4571/22 заяву [PERSON] задоволено. Встановлено факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , уродженки с.Нижня Салда, Свердловської області, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , яка померла [INFO] в місті Маріуполь Донецької області, Україна (а.с.52-54). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис №1527 (а.с.55). В матеріалах справи міститься копія свідоцтво на право власності на житло від 29.07.1993р., видане державним підприємством по ремонту і експлуатації житлового фонду «Житловик», відповідно до якого вбачається, що кв. [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] (а.с.68) Згідно копії витягу №364723464 з Державного реєстру речових прав від 06.02.2024 року вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] . Документи, подані для державної реєстрації: свідоцтво про право власності, виданий 29.07.1993р., видавник: Маріупольське державне виробниче підприємство по ремонту і експлуатації житлового фонду «Житловик» (а.с.69). Згідно копії витягу №368302932 з Державного реєстру речових прав від 04.03.2024 року вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності (розмір частки 1/2) [PERSON] . Документи, подані для державної реєстрації: свідоцтво про право на спадщину, виданий 04.03.2024р., видавник: [PERSON] , державний нотаріус Першої кам`янської державної нотаріальної контори (а.с.70). Відповідно до копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.09.2022 року (номер кримінального провадження 12022041160000684) вбачається, що 03.09.2022 до Кам`янського РУП із заявою звернувся [PERSON] про те, що у березні місяці в результаті збройної агресії військ російської федерації було пошкоджено належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.71-72). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 22 вересня 2009 року, актовий запис №751. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прізвище не змінювала (а.с.78). Місце проживання [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії паспорта громадянина України, зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.153). Однак, з 25.05.2022 року [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується копією довідки №1208-5001643817 від 25.05.2022 року та її фактичне місце проживання/перебування знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.155). В матеріалах справи міститься копія свідоцтво на право власності на житло від 30.01.1995р., видане державним підприємством по ремонту і експлуатації житлового фонду «Житловик», відповідно до якого вбачається, що кв. [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] та [PERSON] (а.с.156) Згідно копії витягу №351881934 та №351880805 з Державного реєстру речових прав від 26.10.2023 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Документи, подані для державної реєстрації: свідоцтво про право власності, виданий 30.01.1995 р., видавник: Державне підприємство з ремонту та експлуатації житловофонду «Житловик» (а.с.157-158). Відповідно до копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.08.2022 року (номер кримінального провадження 12022041160000571) вбачається, що 03.08.2022 до Кам`янського РУП із заявою звернулась [PERSON] про те, що в березні місяці внаслідок збройної агресії рф було зруйновано квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.176). Також в матеріалах справи міститься заява [PERSON] до прокурора Херсонської обласної прокуратури про залучення у якості потерпілого у кримінальному провадженні №22022000000000054 від 03.05.2022 року (а.с.185). В матеріалах справи міститься копія договору оренди квартири, укладеного 05 листопада 2022 року між [PERSON] та [PERSON] , акт прийому-передачі квартири від 05 листопада 2022 року. Відповідно до даного договору орендна плата за квартиру становить 5\~000,00 грн. (а.с.182-183). Відповідно до копії довідки про доходи №4388 4130 1136 1338 сума пенсії [PERSON] за період: з 01.08.2023р. по 31.01.2024р. складає 52\~659,66 грн. (а.с.184). Відповідно до копії довідки про доходи №6178 1018 9059 0178 сума пенсії [PERSON] за період: з 01.09.2023р. по 29.02.2024р. складає 21\~090,72 грн. (а.с.184). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , вбачається, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №1302 (а.с.147). Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 вересня 2007 року, актовий запис №910. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.148). Місце проживання [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії паспорта громадянина України, зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.80). Однак, з 24.05.2022 року [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується копією довідки №1208-5001643759 від 24.05.2022 року та її фактичне місце проживання/перебування знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.81). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , актовий запис №421 (а.с.83). В матеріалах справи міститься копія рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області №576 від 01.11.2023 відповідно до якого малолітній дитині [PERSON] надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів (а.с.100). Також в матеріалах справи міститься план реабілітаційних заходів по медичній реабілітації, виданий КНП КМР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» по пацієнту [PERSON] , [INFO] ; індивідуальний реабілітаційний план в довготривалому періоді або при хронічному перебігу №6582-7285-6690-3534 від 10.01.2024 р., виданий КНП КМР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» по пацієнту [PERSON] , [INFO] (а.с.101-107). В матеріалах справи містяться свідчення фаховий висновок, наданий спеціалістом з логопедії [PERSON] . В якому зазначено, що саме пережитий стрес внаслідок обставин, які були в м.Маріуполі (обстріли, збройна агресія зс рф) є ключовим фактором такої поведінки (дитина на час перших занять була дуже збуджена) дитини ( [PERSON] ) та страху в неї почати активний діалог з висловлюванням своєї думки. Враховуючи це, для того, щоб надалі зменшити наслідки перенесеного, дитина потребує постійного корегування поведінки та розвитку мовлення (а.с.108-112). В матеріалах справи містяться свідчення фаховий висновок, наданий спеціалістом з логопедії [PERSON] . В якому зазначено, що Ростиславу діагностовано: затримку мовленнєвого розвитку, через значущий стрес та психологічний тиск; відмову вступати у контакт з дорослими та дітьми; страх гучних звуків не типова реакція; поведінка дитини нестабільна, легко збуджувана; стан психічних процесів не відповідає нормі (а.с.113-115). Відповідно до довідки, наданої вихователем молодшої групи [PERSON] , директором ЗДО №16 «Зірочка» м.Кам`янське Г.В. Куропятниковою вбачається, що [PERSON] , [INFO] , ходить до молодшої групи Комунального закладу «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №16 «Зірочка» Кам`янської міської ради Дніпропетровської області. В даній довідці зазначено, що дитина дуже боїться підвалу, це виражається у крику, плачі та притисканні до дорослого; дитина має проблему з комунікацією з однолітками, вона більше полюбляє самостійну тиху гру з іграшками, або опіку дорослого; на дитячих святах були непоодинокі випадки, коли боючись гучних звуків, дитина вибігала з залу свят та ховалась, затуляючи вушка; дитина має проблеми з розвитком мовлення (а.с.116). Відповідно до договору дарування, укладеного 09 жовтня 2015 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , [PERSON] передали у дарунок, а [PERSON] прийняла у дар квартиру [ADDRESS] (а.с.86-87). Згідно копії витягу №351244485 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.10.2023 року вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Документи, подані для державної реєстрації: договір дарування, виданий 09.10.2015р., видавник: Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Макаревич В.Г. (а.с.88). Згідно копії витягу №351882512 з Державного реєстру речових прав від 26.10.2023 року вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] . Документи, подані для державної реєстрації: свідоцтво про право власності, виданий 30.01.1995 р., видавник: Державне підприємство з ремонту та експлуатації житловофонду «Житловик» (а.с.90). Відповідно до копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.08.2022 року (номер кримінального провадження 12022041160000570) вбачається, що 03.08.2022 до Кам`янського РУП із заявою звернулась [PERSON] про те, що в березні місяці внаслідок збройної агресії рф було зруйновано квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.127). Також в матеріалах справи міститься заява [PERSON] до прокурора Херсонської обласної прокуратури про залучення у якості потерпілого у кримінальному провадженні №22022000000000054 від 03.05.2022 року (а.с.149). Окрім цього, матеріали справи містять відео та фото докази пояснень позивачів, зазначених у позовній заяві. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту цивільних прав визначено ст. 16 ЦК України. Пунктом 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч. 2 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є зокрема і іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Загальновідомим є той факт, що в лютому 2014 року розпочалася військова агресія рф проти України, внаслідок якої була анексована територія Автономної Республіки Крим, частково окуповані території Донецької та Луганської областей України. Відомим також є той факт, що 24 лютого 2022 року рф здійснила широкомасштабну військову агресію проти України, що стало підставою для введення з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнного стану на території України, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Україна залишається об`єктом збройної агресії з боку рф, яку остання здійснює, серед іншого, і через підтримку та забезпечення масштабних терористичних атак (абзац перший затвердженого постановою від 27 січня 2015 року № 129-VIII Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй (далі ООН), Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання рф державою-агресором (далі Звернення)). Із 20 лютого 2014 року тривають силові дії рф (перша фаза збройної агресії), які є актами збройної агресії відповідно до пунктів «а», «b», «c», «d» та «g» статті 3 Резолюції 3314 (ХХIХ) Генеральної Асамблеї ООН «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року (абзац сімнадцятий пункту 1 схваленої постановою від 21 квітня 2015 року № 337-VIII Заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії російської федерації та подолання її наслідків» (далі Заява)). Беручи до уваги Статут ООН і Резолюцію Генеральної Асамблеї ООН 3314 «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року, Верховна Рада України визнала росію державою-агресором (абзац шостий Звернення). У квітні 2014 року розпочалася друга фаза збройної агресії росії проти України, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами російської федерації озброєні бандитські формування проголосили створення так званих «донецької народної республіки» (07 квітня 2014 року) та «луганської народної республіки» (27 квітня 2014 року) (абзац п`ятий пункту 1 Заяви). 27 серпня 2014 року третя фаза збройної агресії рф розпочалася масовим вторгненням на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів збройних сил рф (абзац чотирнадцятий пункту 1 Заяви). Наслідком збройної агресії рф проти України стала нелегітимна воєнна окупація і подальша незаконна анексія території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя невід`ємної складової державної території України, воєнна окупація значної частини території України у Донецькій та Луганській областях (абзац перший пункту 3 Заяви). рф своїми протиправними діями заподіяла також нематеріальну шкоду Україні, порушуючи права громадян України, у тому числі право на життя, в Автономній Республіці Крим і місті Севастополі, у Донецькій та Луганській областях. Жертвами збройної агресії рф стало мирне населення, зокрема жінки та діти (абзаци четвертий і п`ятий пункту 3 Заяви). 24 лютого 2022 року розпочалася та триває ще одна фаза збройної агресії рф проти України повномасштабне вторгнення агресора на Українську суверенну територію. У цей день Україна розірвала з рф дипломатичні відносини. 02 березня 2022 року збройну агресію рф проти України у резолюції ES-11/1 «Агресія проти України» визнала Генеральна Асамблея ООН. Вона вимагає від рф негайного припинення застосування сили проти України, утримання від погроз чи застосування сили проти будь-якої держави ООН, повного та безумовного виведення збройних сил з території України у межах її міжнародно-визнаних кордонів, а також забезпечення повного захисту цивільних осіб, включаючи гуманітарний персонал, журналістів та осіб, які перебувають у вразливому становищі, у тому числі жінок і дітей. 14 квітня 2022 року Верховна Рада України визнала дії, вчинені збройними силами рф та її політичним і військовим керівництвом під час останньої фази збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, геноцидом Українського народу (пункт 1 Заяви Верховної Ради України «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні», схваленої згідно з Постановою Верховної Ради України № 2188-IX). 27 квітня 2022 року Парламентська Асамблея Ради Європи ухвалила резолюцію «Наслідки продовження агресії російської федерації проти України: роль і відповідь Ради Європи» № 2433. Визнала, що агресія рф проти України є безпрецедентним актом як сама по собі, так і за її далекосяжними наслідками, бо провокує найважчу гуманітарну кризу в Європі з найбільшою кількістю жертв, наймасштабнішим внутрішнім і зовнішнім переміщенням населення з часів Другої світової війни. Щодо розміру грошової компенсації моральної шкоди, суд зазначає наступне. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна\~шкода полягає: ту\~фізичному болю\~та стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я; у\~душевних стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї\~чи близьких\~родичів; у\~душевних стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України). Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року в справі № 279/1834/22 (провадження № 61-1382сво23)). По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Суд враховує, що у цій справі [PERSON] , [PERSON] ,\~ [PERSON] звернулись до суду з позовом до держави російської\~федерації про\~відшкодування моральної\~шкоди внаслідок збройної агресії на території України. У цій категорії спорів (про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, її майну, здоров`ю, життю у результаті збройної агресії рф) іноземна держава-відповідач не користується судовим імунітетом проти розгляду судами України таких судових справ, оскільки такі дії іноземної держави вийшли за межі своїх суверенних прав, так як будь-яка іноземна держава не має права втручатися шляхом збройної агресії в іншу країну. Вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН. Звернення позивача до українського суду слід вважати єдиним розумно доступним засобом захисту права, позбавлення якого означало б позбавлення такого права взагалі, тобто заперечувало б саму сутність такого права. Подібні правові висновки зроблено у постановах Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 428/11673/19 (провадження № 61-8291св21), від 18 травня 2022 року у справі № 760/17232/20-ц (провадження № 61-15925св21) від 12 жовтня 2022 року справі № 463/14365/21 (провадження № 61-4498св22), від 12 жовтня 2022 року справі № 463/14366/21 (провадження № 61-3713св22). Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди. До зобов`язань, що виникають з дії однієї сторони, з урахуванням положень статей 49-51 цього Закону, застосовується право держави, у якій мала місце така дія (стаття 48 Закону України «Про міжнародне приватне право»). Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)). Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)). При визначенні грошової компенсації моральної шкоди, завданої внаслідок військової агресії російської федерації проти України, слід враховувати те, що: - дійсно внаслідок військової агресії російської федерації проти України особа може зазнавати (зазнала) моральної шкоди; - законодавець в статті 23 ЦК передбачив відкритий перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру грошової компенсації (характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості); - розмір грошової компенсації моральної шкоди завданій особі внаслідок військової агресії російської федерації проти України може відрізнятися, залежно від того, на які обставини завдання моральної шкоди посилається позивач та які обставини враховані судом при визначенні розміру грошової компенсації моральної шкоди; - такими обставинами може бути, зокрема: смерть близьких осіб, каліцтво особи чи близьких осіб; місце проживання особи (різняться відчуття осіб, що проживають на території проведення бойових дій чи осіб далеко від цієї території); пошкодження або знищення рухомого майна; права які порушені внаслідок військової агресії російської федерації проти України тощо. До таких висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 20 червня 2024 року у справі № 216/5657/22 (провадження № 61-8556св23). Суд дійшов висновку, що в результаті збройної агресії російської федерації були грубо порушені основоположні права людини в Україні. Позивачам завдано істотної моральної шкоди за обставин, установлених у цій справі. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявники, які бажають отримати компенсацію за нематеріальну шкоду, мають право вказати суму, яка на їхню думку, була б справедливою. У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 4 ст. 10 ЦПК України зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. При вирішенні вимог позивачів про компенсацію завданої їм моральної шкоди, а також розміру цієї шкоди, суд застосовує практику ЄСПЛ та керується розміром задоволених вимог заявників по схожим спорам, що розглядалися ЄСПЛ, зокрема, у рішеннях ЄСПЛ «Хачукаєви проти Росії», «Сагаєва та інші проти Росії», «Ісламова проти Росії», «Султигов та інші проти Росії». В цих справах за смерть близьких родичів внаслідок дій російської федерації до відшкодування підлягало по 60 000,00 Євро. З огляду на це, суд вважає належним обраний позивачами спосіб стягнення компенсації за завдану моральну шкоду у виді одноразової суми в розмірі по 60 000,00 Євро кожному позивачу в еквіваленті до національної валюти станом на день постановлення рішення, яка є справедливою сатисфакцією моральних страждань, що були спричинені рф відносно позивачів. Згідно вимог ст. ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, суд констатує, що позивачі довели належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами свої вимоги, які знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом\~статті 524\~ЦК України\~зобов`язання\~має бути\~виражене у\~грошовій одиниці\~України -\~гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Суд встановлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню. Гривневий еквівалент іноземної валюти, що підлягає стягненню, визначається за офіційним курсом НБУ на момент виконання грошового зобов`язання, яким є дата зарахування коштів на рахунок стягувача або видачі йому готівки. Вказаний правовий висновок відповідає постанові Великої Палати у справі №761/12665/14-ц від 04липня 2018 року (провадження № 14-134цс18). Згідно відомостей НБУ на 02 серпня 2024 року (день постановлення рішення), офіційний курс Євро до гривні складає 44,4013, що еквівалентно 2\~664\~078,00 грн (44,4013 х 60\~000,00 = 2\~664\~078,00 грн..). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивачів слід стягнути моральну шкоду в розмірі 2\~664\~078,00 грн. на кожного, а в іншій частині позову слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч.1, 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 15\~140,00 грн..

Outcome: partial