Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.02.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1155-8401 в письмовій формі у вигляді електронного документу, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором А4267 в порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 13500,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період 16 днів; знижена відсоткова ставка 2,50% в день; стандартна відсоткова ставка 3,00% в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Однак [PERSON] не виконує взяті на себе зобов`язання за договором, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 03.04.2024 складає 133920,00 грн., з яких 13500,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 120420,00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими відсотками. При цьому, позивачем прийнято рішення про застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс» щодо часткового списання заборгованості відповідачу за нарахованими процентами в сумі 66420,00 грн. За таких підстав позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача частини заборгованості за кредитним договором в сумі 67500,00 грн. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 29.05.2024 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами. Представник позивача, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав, разом з позовом подав заяву, в якій просив справу розглянути без участі представника. Відповідач, належним чином повідомлена про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не подавала. 10.06.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Відзив мотивовано тим, що умови кредитного договору, якими встановлено відсотки за користування кредитом не відповідають Закону України «Про захист прав споживачів» та є несправедливими, зокрема, річна відсоткова ставка, встановлена кредитним договором у 3 % на день *365 днів =1095%, що перевищує облікову ставку НБУ у 81 раз. При цьому, представник відповідача зазначив, що позивачем не надано належних доказів, що підтверджують факт видачі кредиту, наявність заборгованості у відповідача перед позивачем та її розмір, якими, зокрема, мають бути первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Крім того, на думку представника відповідача, кредитний договір укладений між сторонами є нікчемним, оскільки відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора або за допомогою електронного цифрового підпису, який би відповідач вимогам Закону України «Про електронний цифровий підпис» не підписувався. Представник позивача правом подання відповіді на відзив не скористався. Вказане відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Суд встановив, що 14.02.202 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено в електронній формі Договір про відкриття кредитної лінії № 1155-8401, який разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) складають єдиний договір. Договір укладено шляхом обміну електронним повідомленням, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А4267. Згідно п. 11.1 цей Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання Кредиту. Укладаючи цей Договір, Позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті Кредитодавця (https://creditkasa.com.ua/), повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись Договору, а тому добровільно та свідомо укладає Договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним. Відповідно до п. 2.2 договору Кредитодавець відкрив Кредитну лінію для Позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів (далі - Кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит не пізніше останнього дня Строку кредитування та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування Кредитом у порядку, передбаченому цим Договором. Відповідно до п. 4.1 договору встановлено розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір Кредиту: 13500.00 гривень. Дата надання/видачі Кредиту: 14.02.2023. Пунктом 4.2 договору визначено, що кредит надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, на банківський рахунок Позичальника шляхом використання вказаних Позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, здійснюється Кредитодавцем безпосередньо після укладення Сторонами цього Договору та надіслання Позичальнику примірнику Договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим Позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку Кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений Позичальником при оформленні Кредиту Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування Кредитом. Тип процентної ставки за користуванням Кредитом - фіксована. Процентна ставка за користуванням Кредитом не змінюється протягом усього строку користування Кредитом, однак Позичальнику на умовах, вказаних у даному Договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися Кредитом за Промо-ставкою та/або Пільговою, та/або Зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності (п. 4.3 Договору). Відповідно до п. 4.6 договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 3.00% за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання права користування Кредитом за Промо-ставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою). Відповідно до п. 10.2 Договору пільгова процентна ставка становить 2,50% (дві цiлих, п?ятдесят сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом протягом першого Базового періоду, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника спробувати скористатися послугами Кредитодавця. Згідно з пунктами 4.4, 4.8 Договору базовий період складає 16 календарних днів, строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику (далі - Строк кредитування), дата повернення (виплати) кредиту 10.012.2024. Строк Договору є рівним Строку кредитування. Пунктом 6.9 Договору передбачено, що позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення Договору відмовитися від Договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів, про що зобов`язаний повідомити Кредитодавця до закінчення вказаних 14 календарних днів шляхом направлення відповідного повідомлення у письмовій формі на адресу Кредитодавця. До позовної заяви позивачем приєднано Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затверджених Наказом ТОВ «Укр Кредит ФІНАНС» № 69-п ВІД 23.11.2022 та Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Вказані документи підписані відповідачем 14.02.2023 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А 4267 і в цих документах містяться відомості про тип кредиту, суму кредиту, строк надання кредиту та спосіб надання кредиту, розмір процентної ставки та комісії, порядок користування та повернення кредиту, відповідальність за порушення умов кредитного договору тощо. Таким чином, укладаючи вказаний договір, відповідач та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Тобто, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За змістом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З вказаного слідує, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За таких обставин суд приходить до висновку, що кредитний договір був укладений та підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, суд відхиляє заперечення представника відповідача, що поданий позивачем договір є нікчемним у зв`язку з тим, що відповідачем не підписувався за допомогою одноразового ідентифікатора або за допомогою електронного цифрового підпису, оскільки виходячи з наведених вище положень законодавства та встановлених обставин справи, договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, використання якого не можливе без проходження відповідачем попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Отже, з наданих доказів вбачається, що під час укладення Договору про відкриття кредитної лінії № 1155-8401 від 14.02.2023 сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору на таких умовах, шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання. При цьому, стороною відповідача не надано суду допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що [PERSON] не укладала з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» кредитного договору. Щодо факту отримання кредитних коштів та наявності заборгованості, позивач зазначив, що [PERSON] було перераховано кредитні кошти на банківську карту в сумі 13500 грн. Таким чином, на виконання умов договору відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 13500,00 грн. шляхом перерахунку на банківську картку відповідача № [NUMBER] за допомогою системи LIQPAY, платіж № 2218838514, що підтверджується довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Вказане підтверджується також повідомленням АТ КБ «ПриватБанк», адресованого ТОВ «Укр Кредит Фінанс», про те, що перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay, зокрема, на підставі договору № 11155-8401 здійснено 14.02.2023 на суму 13500 грн. на картку № [NUMBER] , ID платежу 2218838514. При цьому відповідач, отримавши кредитні кошти не скористалась своїм правом, передбаченим п. 6.9 Договору, протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин та не повернула отримані грошові кошти. Таким чином наданими доказами підтверджується отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 13500,00 грн., а відтак і факт виконання ТОВ «Укр Кедит Фінанс» умов кредитного договору щодо надання кредитних коштів відповідачу. При цьому відповідач, як користувач своєї картки та власник відповідного рахунку, на підтвердження своїх заперечень не надала суду доказів, які б свідчили про неналежність їй зазначеної картки, відсутність надходжень коштів на її картковий рахунок від кредитора на підставі вказаного кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 1050 ЦПК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 03.04.2024 розмір заборгованості [PERSON] за Договором про відкриття кредитної лінії № 1155-8401 від 14.02.2023 становить 133920,00 грн., яка складається з: 13500,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 120420,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами (протягом перших 16 днів відсоткова ставка за користування кредитом становить 2,5% - розмір нарахованих відсотків за цей період склав 5400,00,00 грн., а з 17 дня по 300 день - застосовано відсоткову ставку за користування кредитом в розмірі 3,0%). При цьому, позивач зазначає, що кредитодавцем було прийнято рішення про застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс» щодо часткового списання заборгованості за нарахованими процентами в сумі 66420,00 грн. Таким чином, прострочена заборгованість відповідача перед позивачем за нарахованими процентами за Договором про відкриття кредитної лінії № 1155-8401 від 14.02.2023 становить 54000,00 грн., а загальна заборгованість складає 67500,00 грн. Разом з тим, відповідач, заперечуючи щодо задоволення позову в частині стягнення з неї заборгованості за кредитним договором посилається на те, що умови кредитного договору щодо сплати непропорційно великої суми процентів за користування кредитом є несправедливими умовами, суперечать вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про захист прав споживачів» та повинні бути визнані недійсними. Аналізуючи вказані заперечення відповідача, суд зазначає наступне. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Відповідно до положень вказаної статті, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Пунктами 3, 10, 11, 13, 15 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що несправедливими є, зокрема умови договору про: встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Так, відповідачем не доведено, що під час укладення з позивачем Кредитного договору їй не була надана повна інформація щодо кредиту, жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про недобросовісність фінансової установи при укладенні даного договору, невідповідності змісту правочину цивільному законодавству, які потягнули б за собою визнання договору кредиту недійсним також суду не надано. При цьому, підписавши договір, відповідач підтвердила те, що до укладення договору уважно ознайомилась з текстом договору та Правилами, отримала всю необхідну інформацію, що забезпечує вірне розуміння суті послуги та погодилась із умовами кредитного договору, в тому числі строку кредитування, розміру кредиту та процентів, порядком їх нарахування, була обізнана про реальну річну проценту ставку та орієнтовану загальну вартість кредиту. Також відповідач, відповідно до п. 6.9 договору мала право відмовитись від договору без пояснення причин, яким не скористалась, отримала кредитні кошти якими користувалась, погоджуючись із умовами договору та вважаючи їх прийнятними. Крім того, згідно умов договору проценти за час першого базового періоду складали 5400,00 грн, стандартну проценту ставку сторони обумовили в розмірі 3%, таким чином умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. При цьому, проценти за користування кредитом визначено ст.ст. 1048,1056-1 ЦК України, відповідно такі проценти не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні вказаного вище положення закону і відповідач усвідомлювала розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, якими користувалась. Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мала можливість не вступати у кредитні відносини із позивачем, якщо дійсно вважала встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливими, натомість погодила зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Встановлені у даній справі обставини у сукупності свідчить про безпідставність заперечень відповідача щодо задоволення позову. Отже, суд встановив, що відповідач [PERSON] на підставі Договору про відкриття кредитної лінії № 1155-8401 від 14.02.2023 отримала кредит у розмірі 13500,00 грн. на строк кредитування 300 днів, зі сплатою відсотків протягом базового періоду (16 днів) в розмірі 2,50 % в день та в розмірі 3,0 % в день за користування кредитом протягом строку кредитування, але взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів не виконує в повному обсязі, чим істотно порушує умови укладеного договору. Зважаючи на викладені вище норми права та встановлені обставини та враховуючи те, що кредитний договір, укладений між сторонами, встановлює обов`язок позичальника повернути кредит та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved