Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, мотивуючи його тим, що Відповідно до укладеного Договору № 748490 про надання споживчого кредиту від 10.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] , відповідачу надано кредит у розмірі 37376,67 гривень, строком користування до 10.11.2024 року. Згідно до п. 1.5. Кредитного договору, Позичальник сплачує за користування кредитом фіксовану процентну ставку, що залежить від періоду її встановлення та становить: - за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125% річних); - за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 85% річних. Відповідно п. 2.1. Кредитного договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): - у розмірі 30000,00 грн. за реквізитами наданими Відповідачем; - у розмірі 7500,00 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування, відповідно до п. 3.5 Кредитного договору. Згідно умов п. 3.4 Кредитного договору, Позичальник зобов`язується здійснювати сплату процентів за користування кредитом відповідно до Графіку платежів. 03.08.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК«УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», укладено Договір факторингу № 0308-23-1 від 03.08.2023 року, відповідно до умов якого право вимоги за №748490 про споживчий кредит від 10.11.2021 року перейшло до ТОВ «ФК«УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». Відповідач не виконує свої зобов`язання, має заборгованість за кредитним договором станом на 03.08.2023 року на загальну суму 77\~951, 03 гривень, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу.. Представник позивача в письмовій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд слухати справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про час розгляду справи в суді. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статей 169, 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного Договору № 748490 про надання споживчого кредиту від 10.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] , відповідачу надано кредит у розмірі 37376,67 гривень, строком користування до 10.11.2024 року. Згідно до п. 1.5. Кредитного договору, Позичальник сплачує за користування кредитом фіксовану процентну ставку, що залежить від періоду її встановлення та становить: - за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125% річних); - за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 85% річних. Відповідно п. 2.1. Кредитного договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): - у розмірі 30000,00 грн. за реквізитами наданими Відповідачем; - у розмірі 7500,00 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування, відповідно до п. 3.5 Кредитного договору. Згідно умов п. 3.4 Кредитного договору, Позичальник зобов`язується здійснювати сплату процентів за користування кредитом відповідно до Графіку платежів. Відповідно до п.3.5 Кредитного договору, сплата процентів за перший день користування кредитом, здійснюється Позичальником в день отримання кредиту. З метою оплати процентів за перший день користування кредитом, Позичальник доручає Первісному кредитору утримувати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню Позичальнику. 10.11.2021 Позичальник, перед підписанням кредитного договору, надав підписану заяву-анкету на отримання кредиту, підписав заяву-приєднання до Публічної пропозиції ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на укладення Договору про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів від 10.11.2021 року та ознайомився з умовами кредитування в паспорті споживчого кредиту. Відповідно до 9.8 Кредитного договору, відповідач підтверджує, що він ознайомився з умовами кредитного договору, отримав від первинного кредитора всю інформацію про порядок і строки повернення кредиту у повному обсязі до підписання договору, інформацію вказану в ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Згідно п. 4.4. кредитного договору, позичальник зобов`язаний у встановлений строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором. 03.08.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», укладено Договір факторингу № 0308-23-1 від 03.08.2023 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №748490 про споживчий кредит від 10.11.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору, Позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту, строк якого ще не настав та сплатити проценти, у разі затримання Відповідачем сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. Станом на дату укладення Договору факторингу №0308-23-1 від 03.08.2023 року, відповідно до Реєстру боржників від 03.08.2023 року прострочення відповідача складає 570 днів. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Кредитним договором, згідно Договору факторингу № 0308-23-1 від 03.08.2023 року, станом на 03.08.2023 року (дату укладення договору факторингу) становить 77951,03 гривень, яка складається з: - 29772,89 грн. заборгованість за кредитом; - 7376,67 грн. заборгованість за процентами, відповідно до п. 1.5. Кредитного договору за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125% річних) - 40801,47 грн. заборгованість за процентами, відповідно до п. 1.5. Кредитного договору починаючи з 2-го дня користування кредитом (включно) за ставкою 85% річних за період з 10.11.2021 року по 03.08.2023 року (включно). Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. Прострочене тіло кредиту - це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено відповідачем, але не погашено, або погашено частково не у повному обсязі. Прострочені відсотки - це нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, які на конкретну дату мали бути погашені відповідачем, але не погашені, або погашені частково не у повному обсязі. Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З наданих позивачем до суду письмових доказів беззаперечно вбачається, що сторонами під час укладення кредитного договору були узгоджені умови щодо процентної ставки за користування кредитом, заборгованості за пенею, штрафів. У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). З огляду на вищевикладене, враховуючи досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не виконала умови кредитного договору, не подала відзив з відповідними запереченнями та доказами на їх підтвердження, отже позовні вимоги, які ґрунтуються на умовах договору та закону, підлягають задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 77\~951,03 грн. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідачки понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія «Укрглобал-фінанс» та адвокатом Руденком К.В. укладено договір про надання правової допомоги №03/07/2023 від 03.07.2023 року. Також, на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем суду надано: копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я [PERSON] , копію довіреності від 03.07.2023 року, копію акту приймання-передачі наданих послуг №32 договору №03/07/2023 від 03.07.2023 року, копію витягу реєстру №1 до акту приймання передачі наданих послуг №32 до договору №03/07/2023 від 03.07.2023 року, копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів №535 від 09.02.2024 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що витрати пов`язані з оплатою правової допомоги у розмірі 5 000,00 грн підлягають задоволенню. Відповідно до платіжної інструкції № 850 від 14.05.2024 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, що відповідає коефіцієнту 0,8 від 3028,00 грн (п.1 ч.2, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). На підставі викладеного та

Outcome: approved