Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

МТСБУ звернулось\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування,\~мотивуючи свої\~вимоги наступним.\~30\~липня 2021\~року о\~01\~год 00\~хв.\~на а/д\~М-03\~Київ-Харків-Довжинський\~25\~км+250\~м сталася\~дорожньо-транспортна\~пригода за\~участю транспортних\~засобів «ТОYОТА»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~яким керував\~ [PERSON] ,\~та «DAEWOO»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~яким керувала\~ [PERSON] .\~Постановою Бориспільського\~міськрайонного суду\~Київської області\~від 29\~вересня 2021\~року [PERSON] \~визнано винним\~у ДТП,\~притягнуто до\~адміністративної відповідальності\~за ст.\~124\~КУпАП.\~На момент\~настання ДТП\~цивільно-правова\~відповідальність відповідача\~не була\~застрахована за\~договором обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів.\~Цивільно-правова\~відповідальність [PERSON] \~була застрахована\~(поліс\~№ 202367036).\~На підставі\~її заяви\~про виплату\~страхового відшкодування\~позивачем виплачена\~потерпілій сума\~вартості відновлювального\~ремонту автомобіля,\~що становить\~46\~002,49\~грн.\~Відповідач перерахував\~5\~000\~грн на\~користь позивача\~в рахунок\~погашення виплати\~страхового відшкодування.\~З урахуванням\~зазначеного просив\~стягнути з\~відповідача суму\~сплаченого майнового\~відшкодування в\~розмірі 42\~302,49\~грн та\~судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву суду не надав. Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, в силу презумпції завдавача шкоди відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправність поведінки, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України\~особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду,\~якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. П. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України\~з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2021 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Постанова набрала законної сили 11 жовтня 2021 року (а.с. 4). У відповідності з вказаною постановою 30 липня 2021 року о 01 год 00 хв. на а/д М-03 Київ-Харків-Довжанський 25 км.+250 м [PERSON] , керуючи автомобілем «ТОYОТА»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] , не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 «рух праворуч», не надав переваги в русі автомобілю «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку в тій смузі руху, на яку мав намір перестроїтись, та здійснив з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 8.4г, 10.3 ПДР України. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон)\~є спеціальним та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно з п.п. 41.1 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Станом на день ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 5). 27 серпня 2021 року потерппіла [PERSON] звернулась до МТСБУ із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № 202367036 (а.с. 6,8,9). Відповідно до довідки № 1 від 22 жовтня 2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [PERSON] , пошкодженого внаслідок ДТП, склала 46 002,49 грн (а.с. 11 на звороті). На підставі довідки № 1 від 22 жовтня 2021 року, наказу № 3.1/7821 від 22 жовтня 2021 року позивачем виплачена [PERSON] шкода, заподіяна в\~результаті дорожньо-транспортної\~пригоди, в розмірі 46 002,49 грн, а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1 300 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 23 жовтня 2021 року №1105929 (а.с. 12, 13). Відповідачем було здійснено сплату на користь МТСБУ в розмірі 5 000 грн, що підтверджується карткою рахунку № [NUMBER] за 01 січня 2016 року - 29 січня 2024 року (а.с. 12). Отже відповідач, як особа, відповідальна за завданий збиток, повинен відшкодувати позивачу 42 302,49 грн, що складається з 41 002,49 грн (46 002,49 грн - 5 000 грн) + 1 300 грн. У відповідності з п/п 38.2.1 п. 38.2\~ст. 38 Закону\~МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем в силу вимог Закону 16 листопада 2020 року було здійснено виплату потерпілій внаслідок ДТП особі, відповідач, який визнаний винним у ДТП, на час її вчинення не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, МТСБУ має право зворотної вимоги в порядку ч. 1 ст. 1191 ЦК України. Таким чином, вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 3 028 грн.

Outcome: approved