Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Коростишівське лісове господарство» (далі - відповідач -1), державного спеціалізованого господарського товариства «Ліси України» (далі - відповідач -2) про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсацію за невиплачену відпустку, вихідної допомоги, допомоги потерпілому 2 категорії та середнього заробітку за час затримки розрахунку, в якому вказує, що 04 вересня 2002 року позивача було зараховано на посаду водія лісовоза у Попільнянський державний лісгосп, правонаступником якого стало Державне підприємство «Коростишівське лісове господарство». 17 лютого 2023 року позивача було звільнено із займаної посади по ст.40.п.1 КЗпП України ( у зв`язку з реорганізацією та скороченням чисельності штату) та про що зроблено запис до трудової книжки. Також видано повідомлення про середній заробіток, що становить 357 грн.8 3 коп. і про нараховані кошти до виплати при звільненні у сумі 15028 грн. 86 коп., що складаються із компенсації за невикористані дні відпустки за 42 дні. Як вбачається із розрахунку Позивачу не була нарахована та виплачена вихідна допомога у розмірі середньомісячного заробітку відповідно до ст.44 КЗпП України 10338.68 грн. (у листопаді заробітна плата становила 10973,99 грн. Кількість робочих днів 22, у грудні заробітна плата становила 10173 грн. 37 коп., робочих днів 23 (10973,99+10173,37):45 днів=469,94 гривень - середньоденна заробітна плата, заробітна плата за лютий 4355,00 грн., а також допомога потерпілому 2 категорії: ч. 1 п.7 ст.20, та ч.1 п.1 ст.21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»: переважне право залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі при ліквідації, реорганізації або перепрофілюванні підприємства, установи, організації, скороченні чисельності або штату працівників, а також на працевлаштування. У разі вивільнення працівників у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників їм виплачується допомога в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, а також зберігається за їх бажанням посадовий оклад, тарифна ставка (оклад) на новому місці роботи, але не більше одного року. Позивача було звільнено 17 лютого 2023 року, а заявити вимоги кредитори мали до 19 лютого 2023 року. Записи до трудової книжки були внесені у день звільнення, копію наказу вручили, повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні не отримав. Позивач просить стягнути з Державного підприємства «Коростишівське лісове господарство» (код ЄДРПОУ 00991858), місцезнаходження: вулиця Зарічна, 29, м. Коростишів, Житомирського району Житомирської області) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) заборгованість по заробітній платі за лютий 2023 року у розмірі 4355,00 грн., розрахункових коштів при звільненні (компенсації за невикористану відпустку) 15028 грн.86 коп., вихідної допомоги 10338,68 грн., допомоги потерпілому 2 категорії -31016,04 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку 469,94 грн. за кожен день затримки розрахунку починаючи від 18.02.2023 року по день фактичного розрахунку з відрахуванням з зазначеної суми податків та інших обов`язкових платежів установлених законом. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача державного підприємства «Коростишівське лісове господарство» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Суд, вислухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства, розглянувши справу на засадах змагальності сторін, приходить до наступного висновку. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] з 04 вересня 2002 року працював в Попільнянському державного лісгоспі, правонаступником якого стало Державне підприємство «Коростишівське лісове господарство», що підтверджується копією листів з трудової книжки серії [NUMBER] /а.с.8/ 17 лютого 2023 року [PERSON] згідно п.1 ст. 40 КЗпП України звільнено із займаної посади, у зв`язку із реорганізацією підприємства та згідно попередженням від 20.12.2022 /а.с.23/, що підтверджується листом № 15-к від 17 лютого 2023 року ДП №Коростишівське лісове господарство»./а.с.9-11/ На підставі наказу № 15-к від 17 лютого 2023 року до трудової книжки внесено запис про звільнення. Відповідно до записки - розрахунку при припиненні (розірванні) трудового договору з працівником (звільнення) № 10 від 17 лютого 2023 року, [PERSON] за період з 4 вересня 2020 року по 17 лютого 2023 року має не використані 42 дні відпустки. /а.с.12/ Відповідно до розрахункового листа за лютий 2023 року ДП «Коростишівське ЛГ», [PERSON] виплачено 6932 гривні 28 копійок (виплата зарплати 197 від 09.02.2023 - лютий 2023 року - 2421,13 гривень та виплата в між розрахунковий період 85 від 01.02.2023 - лютий 2023 року - 4511,15 гривень). /а.с.13/ Згідно розрахунку середнього заробітку до документа звільнення № 10 від 17 лютого 2023 року, ДП «Коростишівське ЛГ», розрахунковий період з 01 лютого 2022 року по 31 січня 2023 року, середній заробіток [PERSON] становить 357 гривень 83 копійки. /а.с.14/ Як вбачається з детального розрахунку нарахувань до документа звільнення № 10 від 17 лютого 2023 року ДП «Коростишівське ЛГ», розрахунок при звільненні - компенсація відпустки (основна відпустка) за період з 17 лютого 2023 року по 17 лютого 2023 року - 42 дні - 15028 гривень 86 копійок. /а.с.15/ Відповідно до копії виписки по надходженням по картці АТ КБ «ПриватБанк», яка належить [PERSON] , 17 березня 2023 року зарахована зарплата, філія Коростишівське лісове господарство в розмірі 15560,46 гривень, 08 лютого 2023 року зарплата філія Коростишівське лісове господарство в розмірі 4511,15 гривень та 09 лютого 2023 року зарплата філія Коростишівське лісове господарство в розмірі 2421,13 гривень./а.с.148/ Згідно довідки філія «Коростишівське лісове господарство» від 08 січня 2024 року № 2, [PERSON] дійсно працював водієм автотранспортного цеху, був звільнений 17 лютого 2023 року, наказ №15-к від 17 лютого 2023 року по ДП «Коростишівське лісове господарство» згідно пункту 1 статті 40 КЗпПУ. Середній заробіток для виплати вихідної допомоги становить два останні місяці перед звільненням грудень 2022 року на січень 2023 року, разом 32 дні становить 13218,82 гривень. 13218,82/32=413,09 гривень - середньоденний заробіток. Вихідну допомогу по лісгоспу виплачено. Вихідна допомога постраждалим ЧАЕС 2 кат. 413,09*22х3=27263,94, трикратна середньомісячна заробітна плата не виплачена. /а.с.149/ Відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, категорія 2. /а.с.16/ Як вбачається з копії відомості розподілу виплат Філія Коростишівське лісове господарство від 17 березня 2023 року, [PERSON] зазначена виплата із заробітної плати - розрахункові за лютий 2023 року в розмірі 15560,46 гривень. /а.с. 184/ Відповідно до копії розрахункового листа за березень 2023 року Філії «Коростишівське лісове господарство» ДП «Ліси України», [PERSON] виплачено зарплата за березень 2023 року в розмірі 15560,46 гривень. /а.с.186/ Згідно копії платіжної Інструкції № 337 від 10 жовтня 2023 року «Укрексімбанк», [PERSON] перераховано кошти в розмірі 7973,06 гривень, призначення платежу «Вихідна допомога при звільненні». /а.с.185/ Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, розрахункових коштів при звільненні (компенсації за невикористану відпустку), вихідної допомоги, допомоги потерпілому 2 категорії та середнього заробітку за час затримки розрахунку. У відповідності до положень статті 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Стаття 93 КЗпП України визначає, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ч.1ст. 115 КЗпП України). Згідно зі статтею 47 КЗпП України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Кожен, хто працює, має право на відпочинок (ст. 45 Конституції України). Статтею 2 Закону України «Про відпустки» передбачено, що право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про відпустки» щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вести облік відпусток, що надаються працівникам (ч. 12 ст. 10 Закону України «Про відпустки»). Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Ці ж положення відображені в ст.ст. 75, 83 КЗпП України. Відповідно до матеріалів справи Позивачу виплачено заборгованість по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу. Разом з тим, відповідно до платіжних Інструкцій № 14 та № 07/05/2024№2519 від 08 травня 2024 року «Укрексімбанк», [PERSON] виплачено Філєюї «Коростишівське лісове господарство» ДП «Ліси України», грошові кошти в розмірі 21448,68 гривень, призначення платежу «Вихідна допомога ЧАЕС при звільненні і зв`язку із скороченням п. 1 ст. 41» та грошові кошти в розмірі 26644,32 гривень, призначення платежу «Відшкодування вихідної допомоги при скороченні постраждалим ЧАЕС за квітень». /а.с.183, 187/ В судовому засіданні 14 травня 2024 року представником Позивача зазначив, що через місяць після звільнення, особі виплачено заборгованість по заробітній платі та компенсацію за не використану відпустку в сумі 15 560,40 грн, вихідну допомогу в сумі 8000 грн. 08.05.2024 року виплачено допомогу, як потерпілому 2 категорії в наслідок аварії на ЧАЕС в сумі 21 492,44 коп. Просив долучити до матеріалів справи квітанцію від 08.05.2024 року. Середній розрахунок не виплачено. Як встановлено в ході розгляду даної справи, підтверджено матеріалами справи та не заперечується самим Позивачем, станом на 08 травня 2024 року з Позивачем проведено розрахунок. Згідно зі статтею 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Тож чинний закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку виникають передбачені статтею 117 КЗпП України правові підстави для застосування матеріальної відповідальності. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Втім встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Варто також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець, стороною у трудових правовідносинах. Водночас у таких відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) зазначила, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутися до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи свої права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідачем не подано доказів відсутності його вини у затримці проведення розрахунку з позивачем; у матеріалах справи відсутні й будь-які дані щодо спору про розмір невиплачених позивачеві сум. За таких обставин наявні підстави для застосування положень частини 1 статті 117 КЗпП України щодо відповідальності відповідача за затримку розрахунку при звільненні. Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Під час його проведення слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові по цивільній справі №6-195цс14 і є обов`язковою для застосування у всіх судах України. Згідно з абзацом третім пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до абзаців пункту 8 вищевказаного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. При порушенні з вини роботодавця строків розрахунку при звільненні з працівником, роботодавець повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (ст. 117 КЗпП). Визначаючи середній заробіток, суд виходить із наступного розрахунку. Згідно довідки філія «Коростишівське лісове господарство» від 08 січня 2024 року № 2, середній заробіток для виплати вихідної допомоги становить два останні місяці перед звільненням грудень 2022 року на січень 2023 року, разом 32 дні становить 13218,82 гривень. 13218,82/32=413,09 гривень - середньоденний заробіток./а.с.149/ Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку за період часу з 18.02.2023 по 18.08.2023 /130 робочих днів/ становить 413,09 х 130 = 53701,70 гривень. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає загальну суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, аналіз досліджених в судовому засіданні об`єктивних доказів дає суду підстави зробити правовий висновок про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з підстав та в розмірах, наведених судом вище. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 35 Постанови Пленуму від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд вказаної цивільної справи.

Outcome: partial