Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

Позивач АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 14 грудня 2017 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №200934975202, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 39700 грн. 24 липня 2020 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №1001640977501, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 40025,57 грн. [PERSON] зобов`язалась повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені кредитним договором, сплатити проценти за користування кредитом та комісію. Але відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами не виконала. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість: за договором №200934975202 у розмірі 59482,44 грн., з яких заборгованість за кредитом 39347,68 грн., заборгованість за процентами - 20134,76 грн., заборгованість за комісією - 0,00 грн., за договором №1001640977501 у розмірі 46602,64 грн., з яких заборгованість за кредитом 31684,71 грн., заборгованість за процентами - 7,72 грн., заборгованість за комісією - 14910,21 грн. Також просив стягнути з відповідача на його користь 2422,40. на відшкодування понесених судових витрат. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 07 березня 2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не надала. Під час розгляду справи судом відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про визнання явки представника позивача в судове засідання обов`язковою. Інші клопотання та заяви по суті справи сторонами суду не подавалися. В судове засідання представник позивача не з`явився, у тексті позовної заяви викладено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, уповноваживши адвоката Назаренка О.Й. представляти її інтереси в суді. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, а саме в частині заборгованості по тілу кредиту у розмірі 28203,26 грн. та відсотків у розмірі 7,72 грн. за кредитним договором 1001640977501. В частині стягнення комісії за даним договором позовні вимоги не визнав. Стосовно заборгованості за договором №200934975202 представник відповідача повідомив, що не може сформувати позицію у справі, оскільки він позбавлений можливості задати запитання представнику позивача щодо розрахунку заборгованості. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає з можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Заслухавши представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 14 грудня 2017 року Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №200934975202. За умовами зазначеного договору ПАТ «ПУМБ» надав відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на банківську карту в розмірі 17000 грн.. Відповідач зобов`язалась забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом за процентною ставкою 49% річних. В подальшому розмір кредитного ліміту банком неодноразово змінювався, востаннє - 20.11.2019, коли був визначений у розмірі 39700 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні, АТ «ПУМБ» зобов`язання перед відповідачем по кредитному договору №200934975202 виконано, але відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконала. Станом на 01 січня 2024 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає: заборгованість за кредитом - 39347,68 грн., заборгованість за відсотками - 20134,76 грн. При цьому суд відхиляє посилання представника відповідача на те, що згідно довідки про рух коштів по рахунку відповідача заборгованість визначена в розмірі, більшому за встановлений кредитний ліміт, оскільки розмір кредитного ліміту не є суттєвою умовою кредитного договору та може змінюватися банком. Кредитний ліміт - сума кредитних коштів, яку банк готовий позичити клієнту для оплати товарів чи послуг кредитною картою. Використання кредитних коштів понад граничний розмір кредитного ліміту не звільняє позичальника від обов`язку їх повернути. Оскільки відповідачем зобов`язання за кредитним договором не виконано, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором №200934975202 у загальному розмірі 59482,44 грн. Також судом встановлено, що 24 липня 2020 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №1001640977501, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 40025,57 грн. строком на 48 місяців. Відповідач зобов`язалась забезпечити повернення кредиту, сплатити відсотки за користування кредитом за процентною ставкою 0,01% річних та комісію за обслуговування кредиту у розмірі 1,99% на місяць. Відповідач свої зобов`язання за цим договором в повному обсязі не виконала, у зв`язку з чим наявна заборгованість. Позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь заборгованості обраховує її у розмірі 46602,64 грн., з яких: заборгованість за кредитом 31684,71 грн., заборгованість за процентами - 7,72 грн., заборгованість за комісією - 14910,21 грн. Згідно правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №755/11648/15-ц, якщо договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням ним обов`язків як найманим працівником, такий договір є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер, як споживчого, відтак і сам спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору, як споживача, а вирішення такого спору, незалежно від його ініціатора, має ґрунтуватися та враховувати і вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Разом з тим, відповідно до частин першої-другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на дату укладення договору в цій справі) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Згідно з частиною 6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Як вбачається з матеріалів справи, щомісячна комісія за обслуговування кредиту визначена у розмірі 1,99% від суми кредиту щомісячно. Загальна заборгованість відповідача за комісією станом на 01 січня 2024 року позивачем обраховано у розмірі 14910,21 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що встановивши у кредитному договорі №1001640977501 від 24.07.2020 року сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, що у загальному розмірі складає 14910,21 грн., банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що вказані умови кредитного договору є несправедливими. При цьому, згідно з розрахунком заборгованості за комісією, яка обрахована у розмірі 14910,21 грн, є суттєвим порівняно із розміром заборгованості відповідача за кредитом, що обрахована у розмірі 31684,71 грн., що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним. Водночас, АТ «ПУМБ» не було позбавлене можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема, з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за таку плату. Разом з тим, наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг, за які банком встановлена комісія. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що банк не повідомив позичальника, які саме послуги за вказану плату йому надаються, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто умови кредитного договору в частині розміру комісії за обслуговування кредиту є несправедливими. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги АТ «ПУМБ» про стягнення з відповідача заборгованості по комісії за обслуговування кредиту у розмірі 14910,21 грн. Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості, за рахунок сплачених відповідачем коштів позивачем частково погашено її заборгованість за комісією у розмірі 3489,17 грн. замість погашення заборгованості за тілом кредиту на вказану суму. Оскільки судом встановлено безпідставність вимог позивача про стягнення комісії, суд приходить до висновку, що вказані кошти мають бути зараховані в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. Тому заборгованість за тілом кредиту становить: 31684,71 грн. - 3 489.17 грн. = 28195,54 грн. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що розмір заборгованості за кредитним договором №1001640977501 від 24.07.2020 року становить 28203,26 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 28195,54 грн., заборгованість за процентами - 7,72 грн. Тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №1001640977501 від 24.07.2020 року підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 28203,26 грн. Всього з відповідача на користь позивача за двома договорами підлягає до стягнення заборгованість у розмірі 87685,70 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених відносно нього вимог підлягають до стягнення судові витрати у розмірі 1937 грн. 92 коп.

Outcome: partial