Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

У квітні 2024 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із вищезазначеним позовом. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2024 зазначену справу передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2024 визначено головуючого суддю Петрова Д.В. В обгрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що 02.12.2022 між ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів, на автомобіль «Mercedes-Benz E 220» державний номерний знак [NUMBER] оформлений полісом № 212318151. 07.08.2023 о 22:20 год по вул. Василя Стуса, 34 в м. Біла Церква Київської області, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz E 200 CDI» з державним номерним знаком [NUMBER] , в порушення вимог п. п. 13.1, 10.1 ПДР, під час руху недотримався безпечного бокового інтервалу, проявив неуважність, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований транспортним засобом «Hyundai Elantra» з державним номерним знаком [NUMBER] , який належить [PERSON] та стояв праворуч. Під час дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Крім того, 07.08.2023 о 22:20 год по вул. Василя Стуса, 34 в м. Біла Церква Київської області, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz E 200 CDI» з державним номерним знаком [NUMBER] будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п. 2.10 (а) ПДР, за що відповідальність передбачена за ст. 122-4 КУпАП. Дані відомості підтверджуються постановами Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справах № 357/9825/23 від 18.10.2023 та № 357/9826/23 від 06.10.2023 відповідно. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № 212318151. В зв`язку з цим потерпіла особа звернулась до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на виплату страхового відшкодування, та було виплачено потерпілій особі 9 390 грн 90 коп. Отже, з огляду на вищезазначене до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» у порядку регресу перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 9 390 грн 90 коп. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23.04.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з копії постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2023 № 357/9825/23, 07.08.2023 о 22:20 год по [ADDRESS] , водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz E 200 CDI» з державним номерним знаком [NUMBER] , в порушення вимог п. п. 13.1, 10.1 ПДР, під час руху недотримався безпечного бокового інтервалу, проявив неуважність, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований транспортним засобом «Hyundai Elantra» з державним номерним знаком [NUMBER] , який належить [PERSON] та стояв праворуч. Під час дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Згідно з копії постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2023 № 357/9826/23, 07.08.2023 о 22:20 год по вул. Василя Стуса, 34 в м. Біла Церква Київської області, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz E 200 CDI» з державним номерним знаком [NUMBER] будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п. 2.10 (а) ПДР, за що відповідальність передбачена за ст. 122-4 КУпАП. 29.09.2023 до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» звернувся потерпілий у ДТП [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок АТ «СК «ІНГО». 01.11.2023 між АТ «СК «ІНГО» та АТ «СК «Альфа-Гарант» було укладено угоду про здійснення страхового відшкодування, зі змісту якої вбачається, що сторони погодили, що виплата страхового відшкодування має бути здійснена по першому випадку у розмірі 9 390 грн 90 коп. у строк до 22.11.2023. Відповідно до страхового акту № ЦВ/23/5532 розмір страхового відшкодування складає 9 390 грн 90 коп. Факт виплати страхового відшкодування в сумі 9 390 грн 90 коп. підтверджується платіжною інструкцією № 40561 від 03.11.2023. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 82 Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, межах фактичних виплат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у повній мірі виплаченого відшкодування. За змістом ст. 1194 ЦК України в системному зв`язку зі ст. 993 цього ж Кодексу можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. В даному випадку позивач здійснював виплату страхового відшкодування на підставі умов договору добровільного страхування. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. В постанові від 04.12.2019 року в справі № 359/2309/17 Верховний Суд зазначив, що системний аналіз п. 32.7 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Враховуючи надані позивачем документи, та вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом подати відзив на позов та докази на підтвердження своїх заперечень. Враховуючи, що станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № 212318151, відповідач - [PERSON] , як особа, яка завдала шкоду зобов`язана сплатити на користь ТДВ «СК «Альфа-Гарант» 9 390 грн 90 коп. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, судовий збір справляється: у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом. Суду не надано доказів про звільнення відповідача від сплати судового збору. Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позову позивачем сплачено 3 028 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 45284 від 02.04.2024. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved