Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач Товариство з\~обмеженою відповідальністю "Фінансова\~компанія "ЕЛІТ\~ФІНАНС"звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 07.05.2020 між АТ "Альфа Банк" та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 491024526, відповідно до умов якого АТ "Альфа-банк" надав позичальнику кредит у сумі 21 216,63 грн. на строк 48 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90 % річних. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем в електронній формі, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію", який має силу договору, укладеного в письмовій формі, та підписаний сторонами. АТ "Альфа-банк" виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 21 216,63 грн. В свою чергу відповідачка не виконала умови кредитного договору щодо повернення коштів, у зв`язку з чим станом на 20.12.2021 виникла заборгованість у розмірі 29 884,77 грн., яка складалась з: тіла кредту в розмірі 20 641,98 грн. та заборгованості за користування кредитом в розмірі 11 242,79 грн. \~ \~ \~ \~20 грудня 2021 року між АТ "Альфа-банк" та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛІТ\~ФІНАНС"укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідачки, за яким ТОВ "ФК "ЕЛІТ\~ФІНАНС"набуло статусу кредитора за кредитним договором № 491024526 від 07.05.2020. \~ \~ \~ \~Посилаючись на вказані обставини, ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛІТ\~ФІНАНС"просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання кредиту № 491024526 від 07.05.2020 у розмірі 29 884,77 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 7 100,00 грн. Ухвалою судді від 24.05.2024 позовну заяву Товариства з\~обмеженою відповідальністю "Фінансова\~компанія "ЕЛІТ\~ФІНАНС"\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~прийнято до\~розгляду,відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено в судове засідання. \~ \~ \~ \~З метою належного повідомлення відповідачці [PERSON] було направлено рекомендованим повідомленням за зареєстрованим місцем проживання копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження, а також судові повістки про виклик до суду, які були отримані відповідачкою особисто, що підтверджується роздруківками трекінгу поштового відправлення з офіційного веб-сайту Укрпошта (а.с.42, 44). Відповідачка своїм правом на подання відзиву на позов не скористалася. \~ \~ \~ \~Представник позивача Товариства з\~обмеженою відповідальністю "Фінансова\~компанія "ЕЛІТ\~ФІНАНС"в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи в суді, причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутність, будь-яких інших клопотань до суду не надіслала. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 09 серпня 2024 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі змісту оферти на укладання угоди про надання кредиту № 491024526 від 07.05.2020, яка була сформована в електронному вигляді, [PERSON] запропонувала АТ "Альфа-Банк" укласти угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Для повернення заборгованості за угодою відповідачка запропонувла використати рахунок [NUMBER] . Також, в оферті [PERSON] просила надати кредит на повернення заборгованості за кредитним договором № 630365165 від 26.02.2016, розмір - 21216,63 грн., спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ "Альфа-Банк". При цьому остання беззаперечно підтвердила, що перед укладенням угоди ознайомлена, в тому числі у письмовій формі із всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту. Просила у Додатку № 1, що є невід`ємною частиною угоди, визначити детальний розпис складових загальної вартості кредиту, реальної річної процентної ставки, графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів та його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за угодою. Строк для акцепту банку визначено терміном 30 робочих днів з моменту отримання банком оферти. Угода набуває чинності з моменту підписання банком акцепту на укладення угоди та надання споживчого кредиту, відповідно до угоди та договору. В оферті визначено, що Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на сайті банку. Підпис позичальника на цьому договорі свідчить про отримання [PERSON] всієї інформації про умови кредитування та про те, що акцепт пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 491024526 від 07.05.2020 вона отримала у дату складання цієї оферти (а.с. 5). Додатком № 1 до Угоди про надання кредиту № 491024526 від 07.05.2020 є Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з врахуванням вартості всіх супутніх послуг. У ньому міститься власноручний підпис [PERSON] та графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів за його користування та їх розміри на кожен місяць (а.с. 6). Також до матеріалів позову долучено Паспорт споживчого кредиту, в якому [PERSON] своїм власноручним підписом підтвердила факт ознайомлення 07.05.2020 із основними умовами кредитування, у тому числі з тим, що сума кредитного ліміту скаладає 21 216,63 грн., процентна ставка 39,90%, загальні втрати за кредитом - 29179,67 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на весь строк кредитування - 42 756,37 грн., реальна річна процентна ставка - 47,98 % (а.с. 5 звор.). 20 грудня 2021 року між АТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛІТ\~ФІНАНС"було укладено договір факторингу № 4, на підставі якого, виходячи з Додатку 1-1 до договору факторингу № 4 від 20.12.2021, відбулося відступлення прав вимоги від АТ "Альфа-Банк" до ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛІТ ФІНАНС", у тому числі до боржника [PERSON] за кредитним договором №491024526 від 07.05.2020. (а.с. 8-17). Отже, ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛІТ\~ФІНАНС"набуло статусу кредитора за вказаним кредитним договором, заперечень з приводу чого від відповідачки не надходило. На підтвердження позовних вимог позивач долучив до позовної заяви виписки АТ "Сенс Банк" (назву змінено на АТ "Альфа-Банк") по особовим рахункам з 07.05.2020 по 20.12.2021 (а.с.18-29), з яких встановлено, що 08.05.2020 (як це визначено в оферті) на рахунок [NUMBER] , який вказаний [PERSON] у оферті, перераховано 21 216,63 грн. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитом у гривні, станом на 20.12.2021 [PERSON] має заборгованість в розмірі 31 884,77 грн., яка складається з: 20 641,98 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 11 242,79 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.30). \~ \~ \~ \~ Відповідачкою не надано суду доказів на спростування зазначеного розрахунку заборгованості чи будь-якого контррозрахунку. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 205 ЦК України, правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до ч.ч. 3-6, 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд встановив, що 07.05.2020 відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" між АТ "Альфа-Банк" та [PERSON] шляхом формування оферти та її акцептування в електронній формі була укладена угода про надання кредиту № 491024526, що має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаного сторонами, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2022 по справі № 757/40395/20-ц. На підставі укладеної угоди АТ "Альфа-Банк" 08.05.2020 надало відповідачу кредитні кошти на загальну суму 21 216,63 грн., шляхом безготівконого перерахування коштів на рахунок [PERSON] на погашення заборгованості за кредитним договором № 630365165 від 26.02.2016, що підтверджується відповідною випискою по особовим рахункам (а.с.18-29). Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документу, який містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Відповідний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц. Таким чином, факт перерахування кредитних коштів АТ "Альфа-Банк" на користь [PERSON] з метою погашення кредитної заборгованості останньої за договором № 630365165 від 26.02.2016 на вказаний нею рахунок знайшов своє підтвердження під час розгляду даної справи. Натомість доказів протилежного відповідачкою не надано. Отже, з огляду на вищевикладене, АТ "Альфа-Банк" виконав умови кредитного договору №491024526 від 07.05.2020. 20 грудня 2021 року між АТ "Альфа-Банк" та ТОВ "ФК "ЕЛІТ\~ФІНАНС"було укладено договір факторингу № 2, згідно із умовами якого АТ "Альфа-Банк" відступило ТОВ "ФК "ЕЛІТ\~ФІНАНС"право грошової вимоги, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 491024526 від 07.05.2020. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно із ч. 2 ст. 516 ЦК України, наслідком неповідомлення боржника про проведену заміну кредитора у зобов`язанні є лише те, що боржник може виконати свої зобов`язання первісному кредитору і таке виконання буде вважатися належним. Отже, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Тобто неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Про що, в тому числі, вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15. Як встановлено з матеріалів справи, після отримання права вимоги до відповідачки, ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" не здійснювало нарахування штрафних санкцій на суму заборгованості останньої за угодою про надання кредиту, як і не нараховувало процентів. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідачка має перед позивачем не виконані зобов`язання за угодою № 491024526 від 07.05.2020. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що боржник отримавши на її користь кредитні кошти, не повернула їх, як і не сплатила відсотки за користування ними, чим належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у неї наявна заборгованість у розмірі 29 884,77 грн.. Відповідачкою не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі, будь-якого контррозрахунку заборгованості вона суду не надала. Таким чином, позов ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛІТ ФІНАНС" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитим договором слід задовольнити повністю. Що стосується судових витрат, суд зазначає наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини 1-2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачки понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 7 100,00 грн. та 3 028,00 грн. сплаченого судового збору за поданням даного позову. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20.09.2018 суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду договір №05-10/23 про надання правової допомоги від 05.10.2023, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» та адвокатом Макєєвим В.М.; акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024 року, відповідно до якого 1 година витрачена на надання первинної консультації, що коштує 1 000,00 грн., 3 години витрачено для правового аналізу наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків, що коштує 3 000,00 грн., 3,1 години витрачено для підготовки та подання позовної заяви, що коштує 3 100,00 грн.; платіжну інструкції № 1141 від 07.03.2024 р. про перерахування ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» адвокату Макєєву В.М. 7 100,00 грн за надання правової допомоги, згідно договору №05-01/23. (а.с.31-33). Суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі 904/4507/18. Суд зазначає, що втручання у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2020, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010, №37246/04). Перевіривши зміст наданих документів, суд зазначає, що заявлені до стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 7 100,00 грн. є неспівмірними зі складністю цивільної справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, оскільки складання позовної заяви не потребувало аналізу великої кількості документів, а у справах даної категорії наявна усталена судова практика, адвокат не вивчав додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовує свої заперечення, справа розглядається у спрощеному провадженні, тобто, надання правничої допомоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» адвокатом Макєєвим В.М. в даній справі зводилося до складання позовної заяви. Враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача до 3 500,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у сумі 3 028,00 грн., який був сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду. \~ \~ \~ \~На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved