Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] , третя особа Мукачівський відділ ДВС у Мукачівському районі Закарпатської області. Позов мотивує тим, що 08.06.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який було зареєстровано у Виконавчому комітеті Кольчинської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, про що зроблений актовий запис №01. [INFO] в подружжя народився син [PERSON] . 16 квітня 2024 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області по справі № 303/2295/24 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 січня 2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 % частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 17.11.2020 року. Про наявність виконавчого листа та про заборгованість по сплаті аліментів на дитину позивач [PERSON] дізнався на початку лютого 2024 року від державного виконавця. 11 березня 2024 року позивач прибув до Мукачівський відділ ДВС у Мукачівському район Закарпатської області за адресою [ADDRESS] , де йому державний виконавець повідомив, що 23 грудня 2023 року відповідачка подала на виконання виконавчий лист який виданий 12.01.2021 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 27.03.2024 року за №73663432/4 заборгованість включно березень місяць станом на 27.03.2024 року складає 101158,09 грн. Позивач вказує, що як батько дитини піклувався про здоров`я сина, приймав участь у вихованні забезпечував необхідним харчуванням, медичним доглядом, дитину та відповідачку до розірвання шлюбу утримував фінансово тільки позивач. Відповідач позбавила позивача спілкуватися та бачитися з сином так як в лютому місяці 2024 року виїхала разом з дитино за кордон до Польщі, навіть не повідомила позивача про від`їзд та не дала можливість побачитися з дитиною. Позивач працює водієм міжнародних перевезень у приватного підприємця, має заробітну плату, яку витрачав на сім`ю. Також позивач вказує, що звернення до суду про стягнення аліментів є без піставним так як позивач як батько піклується про свою дитину. 30.07.2024 року від відповідача надійшли письмові пояснення по справі, відповідно до яких відповідач не визнала позовні вимоги з наступних підстав. Позивач [PERSON] самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню спільного сина, не сплачує аліменти, не навідує сина не цікавиться його життям. Одноразова сплата аліментів не свідчить постійний характер виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання спільного сина. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.06.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який було зареєстровано у Виконавчому комітеті Кольчинської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, про що зроблений актовий запис №01. Від даного шлюбу [INFO] в подружжя народився син [PERSON] . 16 квітня 2024 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області по справі № 303/2295/24 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 січня 2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 % частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 17.11.2020 року. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями \~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя\~статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, належними та допустимими доказами не підтверджено, що позивач постійно бере участі у вихованні та утриманні дитини. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Приймаючи до уваги, що [PERSON] не довів підстави позову про звільнення останнього від сплати аліментів

Outcome: dismissed