Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом у якому просить: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; передати малолітню [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації для вирішення подальшої долі дитини. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на території [ADDRESS] проживали [PERSON] та [PERSON] , які мали на утриманні малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до наказу від 10.03.2020 №26 малолітня перебуває на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, як дитина, що опинилась у складних життєвих обставинах, оскільки батьки неналежним чином виконують батьківські обов`язки. 23.01.2024 на адресу третьої особи надійшов лист з Подільського управління поліції №1436/125/53/05-2024 щодо можливого вчинення домашнього насильства по відношенню до малолітньої дитини. Відповідно до зазначеного відносно кривдників було складено протокол про адміністративне правопорушення. Було проведено огляд помешкання, в ході якого було виявлено, що у дитини відсутнє окреме місце для навчання та відпочинку. Санітарно-гігієнічні умови проживання родини не задовільні. На підставі акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, малолітню [PERSON] було вилучено з родини та влаштовано до КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня №1». Службою направлено клопотання до виконувача обов`язків голови Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, щодо прийняття рішення про негайне відібрання малолітньої, на підставі якого підготовлено розпорядження про відібрання [PERSON] від батьків, без позбавлення батьківських прав. 16.03.2020 року малолітню [PERSON] було переведено до Центру соціальної реабілітації «Ковчег». Відповідно до висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.08.2020 малолітню було повернуто в родину з подальшим соціальним супроводом. Однак станом на момент подання позову ситуація у сім`ї погіршилась, батьки дитини не працюють, систематично зловживають алкогольними напоями, влаштовують бійки, агресивно себе поводять. Такі дії загрожують життю та здоров`ю дитини. Службою неодноразово проводились профілактичні бесіди з батьками, але ситуація не покращилась. У зв`язку із наведеними обставинами просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно доньки, у зв`язку із чим стягнути з них аліменти на її утримання, а позов задовольнити. Відповідачами не подано відзив, який би містив заперечення на позов. 14 березня 2024 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 02 травня 2024 року на адресу суду надійшла заява про залишення позовної заяви в частині позбавлення батьківських права [PERSON] без розгляду, оскільки 03 квітня 2024 року остання померла. 17 травня 2024 року від третьої особи на адресу суду надійшла заява про доручення до матеріалів справи висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . 23 травня 2024 року за клопотанням позивача виключено з числа відповідачів [PERSON] та закрито провадження в частині вимог до відповідача [PERSON] 23 травня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити. Відповідачем подано до суду заяву про визнання позовних вимог, проти задоволення позову не заперечує та просить проводити розгляд справи за його відсутності. У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце цього засідання. Відповідач про причини неявки не повідомив, а тому з урахуванням поданих сторонами заяв, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності осіб, що не з`явились. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження. Малолітня [PERSON] , [INFO] , відповідно до наказу від 10.03.2020 № 26 перебуває на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, як дитина, що опинилися у складних життєвих обставинах, оскільки батьки неналежним чином виконують батьківські обов`язки. 23.01.2024 на адресу Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов лист з Подільського управління поліції № 1436/125/53/05-2024 щодо можливого вчинення домашнього насильства по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] . Відповідно рапорту Подільського УП ГУНП у м. Києві 21.02.2024 по лінії «102» було отримано виклик про вчинення домашнього насильства за адресою: [ADDRESS] . Прибувши на місце події було виявлено заявницю [PERSON] [INFO] , яка повідомила, що її колишній чоловік гр. [PERSON] [INFO] та його співмешканка гр. [PERSON] [INFO] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння буянили, порушували спокій, виражались нецензурною лайкою. Враховуючи вище викладене відносно кривдників [PERSON] та [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУпАП серії BAB № 271935. Додатково було виявлено малолітню [PERSON] , [INFO] , яка проживає в даному помешканні разом із кривдниками. В ході огляду помешкання було виявлено, що у дитини відсутнє окреме місце для навчання та відпочинку, помешкання брудне та на кухні велика кількість тарганів, які пересуваються по всіх поверхнях. Санітарно-гігієнічні умови проживання родини не задовільні. Мати дитини [PERSON] лежить із зламаною ногою та не доглядає за своєю дитиною. У зв`язку з встановленням фактів загрози життю та здоров`ю малолітньої [PERSON] , працівниками Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації спільно з інспекторами сектору ювенальної превенції Подільського УП ГУНП у місті Києві, на підставі акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, малолітню [PERSON] було вилучено з родини та влаштовано до КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня № 1». Службою у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації було направлено клопотання до виконувача обов`язків голови Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 08.02.2024 №106/58-466 щодо прийняття рішення про негайне відібрання малолітньої [PERSON] , на підставі якого підготовлено розпорядження Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.02.2024 № 93 про відібрання малолітньої [PERSON] , від батьків, без позбавлення батьківських прав. Відповідно до направлення Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.02.2024 № 21-B/З малолітню було влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по акту про факт передачі дитини від 26.02.2024. Раніше, 07.03.2020 малолітню [PERSON] [INFO] , згідно акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, було вилучено та влаштовано до КНП «Дитяча клінічна лікарня № 9 Подільського району міста Києва». 16.03.2020 року малолітню [PERSON] було переведено до Центру соціальної реабілітації «Ковчег». Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 18.08.2020 Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про повернення малолітньої [PERSON] , [INFO] , до матері [PERSON] а також, вислухавши думку Комісії, орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації малолітню було повернуто в родину з подальшим соціальним супроводом родини Подільським районним в місті Києві центром соціальних служб та рекомендовано пройти комплексне оцінювання в Інклюзивно-ресурсному центрі, з метою влаштування малолітньої [PERSON] , [INFO] , до дошкільного навчального закладу для дітей з порушенням мовлення з врахуванням рекомендацій наданих психологом Центру. Однак, як зазначає позивач, в подальшому ситуація в родині погіршилась, батьки дитини [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , ніде не працюють, систематично зловживають алкогольними напоями, влаштовують між собою бійки та поводить себе дуже агресивно що загрожує життю та здоров`ю дитини. Службою у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації не одноразово проводились профілактичні бесіди з батьком щодо виховання та утримання малолітньої [PERSON] але ситуація не покращилась. 12 лютого 2024 року винесено розпорядження виконувачем обов`язків голови Подільської районної в місті Києві державної адміністрації за клопотанням Служби у справах дітей та сім`ї про відібрання малолітньої [PERSON] , останню поміщено до закладу охорони здоров`я для медичного обстеження стану здоров`я. 22 лютого 2024 року повідомленням від Комунального некомерційного підприємства «Київська міська дитяча клінічна лікарня №1» було повідомлено про те що дитина здорова та обстежена, готова до виписки. Як вже було зазначено, в матеріалах справи наявні рапорти працівників Подільського управління поліції, що за адресою: [ADDRESS] , надходили неодноразові звернення про можливе вчинення домашнього насильства, в ході яких встановлено, що дитина стала потерпілою. Зокрема, в рапорті інспектора СПДН ВП Подільського УП ГУНП у м.Києві зазначено, що за місцем події було виявлено дитину і що в ході огляду помешкання зафіксовано, що дитина ліжка свого не має, місця де дитина може вільно вчити шкільні предмети не має. Помешкання не прибране. Під час проведення додаткових перевірок працівників поліції до помешкання допущено не було. Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 12.02.2024, дитина замкнена тому не просить про допомогу; наявні ознаки вчинення над дитиною психологічного насильства; дитина скаржиться на головний біль та біль у горлі, потребує обстеження стану здоров`я; низький рівень гігієни дитини у зв`язку з недоглядом та занедбаністю, дитина одягнена у брудний одяг, наявний педикульоз; дитина неодноразово ставала свідком домашнього насильства; батьки дитини перебувають і стані алкогольного сп`яніння, поводять себе агресивно та погрожують, бабуся також розпивала спиртні напої та знаходиться у стані алкогольного сп`яніння; виявлено ознаки незабезпечення дитини належним харчуванням та доглядом; в квартирі брудно, обдерті стіни, розкидані речі, відчувається запах цигарок, наявні таргани; у зв`язку з виявленням факту загрози життю та здоров`ю дитини (висновок щодо рівня безпеки дитини - дуже небезпечно) прийнято вжити заходи щодо негайного відібрання дитини у батьків, підготувати позовну заяву до суду щодо відібрання дитини від батьків. Батьки не змогли надати пояснення, оскільки перебували у стані алкогольного сп`яніння. [INFO] мати малолітньої [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 30 квітня 2024 року, серії [NUMBER] . За заявою представника позивача судом було закрито провадження в цій частині позову про позбавлення батьківських прав відносно відповідача [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ст.150 цього Кодексу батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток; поважати дитину; забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до Висновку органу опіки і піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 16 травня 2024 року, останні вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Орган опіки і піклування наводить аргументи про те, що в даний час ситуація погіршилась, матір дитини померла, батько зловживає алкогольними напоями, веде антисоціальний спосіб життя. Бесіди з батьком проводились, але ситуація не покращилася. Такий висновок є докладно обґрунтованим, обставин, які б могли свідчити про те, що цей висновок суперечить інтересам дитини судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Матеріали справи не містять жодного доказу, який б підтверджував факт того, що відповідач цікавиться життям доньки [PERSON] , [INFO] , морально та матеріально підтримує її, бере участь у його культурному та духовному розвитку. Наявними в матеріалах справи належними, допустимими та достатніми доказами підтверджено, що відповідач не проявляє до дитини батьківської турботи та любові, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також не спілкуються з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Таким чином, із встановлених обставин вбачається, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню доньки, що підтверджується також тим, що судом здійснено всіх вичерпних залежних від нього заходів для надання відповідачу можливості бути присутніми у судових засіданнях та висловити свою позицію, чим відповідач не скористався, а також відзив чи будь-яких заперечень у письмовій формі до суду не подав. Отже, у справі, що є предметом розгляду, суд встановив наявність передбачених ч. 1 ст. 164 СК України підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд прийшов наступного. Беручи до уваги зазначені вище висновки, суд прийшов переконання, що відповідач не бере участі в утриманні дитини. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Окрім цього, відповідно до ст.182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; враховуючи матеріальне становище дитини, яка перебуває на повному державному утриманні; матеріальне становище відповідача через відсутність доказів скрутного матеріального становища останнього; зважаючи на розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у відповідності до законодавчих положень, суд вважає, що щомісячний розмір аліментів, необхідних до стягнення з відповідача на утримання дитини, становить у розмірі 1598,00 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у ст. ст. 181, 182, ч.3 ст. 166 СК України. Суд приймає аргументи позивача, що наведені останнім як на підстави для стягнення аліментів, адже такі стверджуються належними і допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи. Щодо подальшого влаштування дитини, суд прийшов наступного. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо, зокрема надання опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Аналогічне положення щодо діяльності таких органів передбачено у постанові Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки і піклування» від 24 вересня 2008 року № 866. Таким чином, враховуючи, що батько дитини позбавлений батьківських прав судовим рішенням, а відтак є необхідність передати дитину [PERSON] органу опіки і піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації для подальшого влаштування, а позовну вимогу задовольнити. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, про необхідність задоволення позову повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн в дохід держави. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved