Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до Теплицького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що між АТ «Перший Український Міжнародний банк» та [PERSON] укладено кредитні договори: - 19.07.2019 кредитний договір №2001361191201, за яким відповідачці видано кредит у сумі 43697,29 грн; - 12.01.2021 року кредитний договір № 1001791432201, за яким відповідачці видано кредит у сумі 47500 грн; - 18.11.2021 кредитний договір №1002018403401, за яким відповідачці видано кредит у сумі 40000 грн. Відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за договором, кредити у встановлений строк не повернула. Заборгованість відповідачки перед АТ «Перший Український Міжнародний банк» станом на 31.03.2024 становить: - по кредитному договору від 19.07.2019 №2001361191201 - 71816 грн 74 коп., з яких 43697 грн 29 коп. - заборгованість за кредитом; 28119 грн 45 коп. - заборгованість за процентами; 0 грн - заборгованість за комісією; - по кредитному договору від 12.01.2021 року № 1001791432201 - 53642 грн 10 коп., з яких 30145 грн 35 коп. - заборгованість за кредитом; 5 грн 62 коп. - заборгованість по процентам; 23491 грн 13 коп. - заборгованість за комісією; - по кредитному договору від 18.11.2021 №1002018403401 - 54169 грн 98 коп., з яких 34588 грн 94 коп. - заборгованість за кредитом; 6 грн 58 коп. - заборгованість за процентами; 19574 грн 46 коп. - заборгованість за комісією. Загальна сума боргу [PERSON] станом на 31.03.2024 складає 179628 грн 82 коп, яку Позивач просить суд стягнути з Відповідача на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», разом з судовими витратами у розмірі 2422,40 грн. 06 червня 2024 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження. Представником відповідачки - адвокатом Старим М.М. 20.06.2024 року подано до суду відзив, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову, заперечує проти задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] 23 491 грн 13 коп. комісії за обслуговування кредитної заборгованості (простроченої на день звернення із позовною заявою) по кредитному договору №1001791432201 та 19 577 грн 46 коп. комісії за обслуговування кредитної заборгованості (простроченої на день звернення із позовною заявою) по кредитному договору №1002018403401. Вважає таку позовну вимогу нікчемною у відповідності до положень Закону України «Про споживче кредитування». Представником позивача - Сидоровою Ю.В. згідно довіреності від 13.02.2024 року подано відповідь на відзив, у якому наполягає на задоволенні позовних вимог, зазначає, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредитної заборгованості. На момент укладення кредитного договору та в подальшому Позичальник не звертався до Банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування. Сторонами було погоджено всі істотні умови кредитного договору, Відповідач була ознайомлена з ними скористалась наданими кредитами, правом відкликати свою згоду на укладення кредитних договорів не скористалась, а тому повинна сплатити заборгованість у повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явилася, проте у позовній заяві та у відповіді на відзив зазначила, що просить суд проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Не заперечила, щодо винесення заочного рішення. Представник відповідача в судовому засіданні не оспорюючи факту отримання його довірителькою кредитів від АТ «Перший Український Міжнародний банк», проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 19.07.2019 року Ободзінська уклала із АТ «Перший Український Міжнародний банк» кредитний договір № 2001361191201, за умовами якого отримала кредитну картку миттєвого випуску з кредитним лімітом в сумі 20000 грн. (зворот арк. справи 15). Відповідно до заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 19.07.2019 року вбачається, що відповідачка [PERSON] беззаперечно підтверджує, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом ДКБО), яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (у урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговуване (за наявності технічної можливості у банку). У матеріалах справи міститься копія публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, що діяла з 12 червня 2019 року (арк. справи 16-30). Згідно з паспортом споживчого кредиту відповідачці було відомо про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація а також важливі правові аспекти (арк. справи 16). Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту [PERSON] збільшено кредитний ліміт на виданій їй позивачем кредитній картці з кредитним лімітом в сумі 20000 грн до 43 697 грн 29 коп. (арк. справи 47). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] перед АТ «Перший Український міжнародний банк» за Кредитним договором № 2001361191201 від 19.07.2019 року зі всіма змінами і доповненнями до нього, станом на 31.03.2024 року становить 71 816 грн 74 коп., з яких: 43 697 грн 29 коп - заборгованість за сумою кредиту; 28 119 грн 45 коп. - заборгованість за процентами; 0 грн - заборгованість за комісією (арк. справи 52-54). Пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в редакції, що діяла з 12 червня 2019 року, передбачено, що підписанням заяви на приєднання до договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору (в тому числі тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору (зворот арк. справи 17). Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати банку сплачені ним кошти (зворот арк. справи 18). Відповідно до пункту 5.1.7. передбачено, що клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, що передбачені договором (арк. справи 19). Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Перший Український Міжнародний Банк» свої зобов`язання перед відповідачкою виконав. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору відповідачкою станом на 31.03.2024 року у неї виникла заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 2001361191201 від 19.07.2019 року у розмірі 71 816 грн 74 коп., з яких: 43 697 грн 29 коп - заборгованість за сумою кредиту; 28 119 грн 45 коп. - заборгованість за процентами; 0 грн - заборгованість за комісією (арк. справи 52-54). Розмір заборгованості підтверджується випискою АТ «ПУМБ» по банківському рахунку [PERSON] за період часу з 19.07.2019 року по 31.03.2024 року (зворот арк. справи 59-73). На адресу відповідачки позивачем було направлено письмову вимогу (повідомлення) вих. КНО-44.2.2/196 від 31.03.2024 року про виконання зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості протягом тридцяти днів з моменту отримання відповідного повідомлення (арк. справи 45). Окрім того, 12.01.2021 року Ободзінська уклала із АТ «Перший Український Міжнародний банк» кредитний договір №1001791432201, за умовами якого отримала споживчий кредит (без послуги страхування) в розмірі 47500 грн (зворот арк. справи 11). Відповідно до заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 12.01.2021 року, відповідачка [PERSON] беззастережно підтверджує, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом ДКБО), яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (у урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговуване (за наявності технічної можливості у банку). У матеріалах справи міститься копія публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, що діяла з 12 серпня 2020 року (арк. справи 31-37). Згідно з паспортом споживчого кредиту відповідачці було відомо про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, щомісячну комісію за обслуговування кредиту, порядок повернення кредиту, додаткова інформація а також важливі правові аспекти (арк. справи 12). У відповідності до платіжної інструкції №TR.46802160.56187.8810 від 12 січня 2021 року [PERSON] від позивача було перераховано кошти в сумі 47500 грн, призначення платежу - надання кредитних коштів за договором №1001791432201 від 12.01.2021 (зворот арк. справи 47). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] перед АТ «Перший Український міжнародний банк» за Кредитним договором №1001791432201 від 12.01.2021 року станом на 31.03.2024 року (включно) становить 53 642 грн 10 коп., з яких: 30 145 грн 35 коп. - заборгованість по сумі кредиту; 5 грн 62 коп. - заборгованість по процентам; 23 491 грн 13 коп. - заборгованість по комісії (зворот арк. справи 48-50). Пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в редакції, що діяла з 12 серпня 2020 року, передбачено, що підписанням заяви на приєднання до договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору (в тому числі тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору (зворот арк. справи 32). Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати банку сплачені ним кошти (зворот арк. справи 33). Відповідно до пункту 5.1.7. передбачено, що клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, що передбачені договором (зворот арк. справи 33). Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Перший Український Міжнародний Банк» свої зобов`язання перед відповідачкою виконав. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору відповідачкою станом на 31.03.2024 року у неї виникла заборгованість перед позивачем за кредитним договором №1001791432201 від 12.01.2021 року, яка становить 53 642 грн 10 коп., з яких: 30 145 грн 35 коп. - заборгованість по сумі кредиту; 5 грн 62 коп. - заборгованість по процентам; 23 491 грн 13 коп. - заборгованість по комісії (зворот арк. справи 48-50). Розмір заборгованості підтверджується випискою АТ «ПУМБ» по банківському рахунку [PERSON] за період часу з 12.01.2021 року по 31.03.2024 року (зворот арк. справи 54-57). На адресу відповідачки позивачем було направлено письмову вимогу (повідомлення) вих. КНО-44.2.2/196 від 31.03.2024 року про виконання зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості протягом тридцяти днів з моменту отримання відповідного повідомлення (арк. справи 45). Також, 18.11.2021 року Ободзінська уклала із АТ «Перший Український Міжнародний банк» кредитний договір №1002018403401, за умовами якого отримала споживчий кредит на загальні цілі в розмірі 40000 грн (зворот арк. справи 12-13). Відповідно до заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 18.11.2021 року, відповідачка [PERSON] беззастережно підтверджує, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом ДКБО), яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (у урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку). У матеріалах справи міститься копія публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, що діяла з 01 листопада 2021 року (зворот арк. справи 37-43). Згідно з паспортом споживчого кредиту відповідачці було відомо про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, щомісячну комісію за обслуговування кредиту, порядок повернення кредиту, додаткова інформація а також важливі правові аспекти (арк. справи 14). У відповідності до платіжної інструкції №TR.53751435.62795.8810 від 18 листопада 2021 року [PERSON] від позивача було перераховано кошти в сумі 40000 грн, призначення платежу - надання кредитних коштів за договором №1002018403401 від 18.11.2021 (арк. справи 48). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] перед АТ «Перший Український міжнародний банк» за Кредитним договором №1002018403401 від 18.11.2021 року станом на 31.03.2024 року (включно) становить 54 169 грн 98 коп., з яких: 34 588 грн 94 коп. - заборгованість по сумі кредиту; 6 грн 58 коп. - заборгованість по процентам; 19 574 грн 46 коп. - заборгованість по комісії (зворот арк. справи 50-51). Пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в редакції, що діяла з 01 листопада 2021 року, передбачено, що підписанням заяви на приєднання до договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору (в тому числі тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору (арк. справи 39). Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати банку сплачені ним кошти (арк. справи 40). Відповідно до пункту 5.1.7. передбачено, що клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, що передбачені договором (арк. справи 40). Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Перший Український Міжнародний Банк» свої зобов`язання перед відповідачкою виконав. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору відповідачкою станом на 31.03.2024 року у неї виникла заборгованість перед позивачем за кредитним договором №1002018403401 від 18.11.2021 року, яка становить 54 169 грн 98 коп., з яких: 34 588 грн 94 коп. - заборгованість по сумі кредиту; 6 грн 58 коп. - заборгованість по процентам; 19 574 грн 46 коп. - заборгованість по комісії (зворот арк. справи 50-51). Розмір заборгованості підтверджується випискою АТ «ПУМБ» по банківському рахунку [PERSON] за період часу з 18.11.2021 року по 31.03.2024 року (арк. справи 58-59). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач з умовами договорів була ознайомлена, підписала заяви і отримала кредити, що не заперечувалось у судовому засіданні її представником, однак умови договору порушила. Враховуючи викладене, суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачкою були порушені умови зобов`язання, обумовлені договором. Однак, що стосується стягнення з відповідачки заборгованості по сплаті комісії, суд зазначає наступне. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Частинами першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України). Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Особливості регулювання правовідносин за договорами споживчого кредиту передбачені також Законом України «Про захист прав споживачів». Так, за змістом частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній станом на 08 травня 2007 року) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Крім того, згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Частиною третьою вищезазначеної статті (в редакції на час укладення кредитного договору) передбачено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Згідно із частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки ці платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативноправових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок, а тому позовні вимоги банку у частині стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованими з вищевказаних підстав і до задоволення не підлягають. Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що положення кредитного договору №1001791432201 від 12.01.2021 року та кредитного договору №1002018403401 від 18.11.2021 року про сплату позичальником на користь банку комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 % щомісячно від суми кредиту, який видається на загальні цілі - 1196 грн 00 коп щомісяця за договором №1002018403401 від 18.11.2021 року та 1420 грн 25 коп. щомісяця за договором кредиту №1001791432201 від 12.01.2021 року суперечать положенням статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20). У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки і суми належних платежів. Отже, пунктом договору встановлено сплату позичальником комісії за обслуговування заборгованості позичальника, тобто платежу, який споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь. Оскільки надання кредиту є обов`язком банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Операція з обслуговування кредитної заборгованості відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється ним при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. За вказаних обставин, позичальнику було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися йому безоплатно, а відтак, нарахування банком плати за цю послугу є безпідставною. З огляду на вищенаведе, суд приходить до висновку, що з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитними договорами № 2001361191201 від 19.07.2019 року, №1001791432201 від 12.01.2021 року, №1002018403401 від 18.11.2021 року у розмірі 136 563 (сто тридцять шість тисяч п`ятсот шістдесят три) грн 23 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову в розмірі 1841 (одна тисяча вісімсот сорок одна) грн. 64 коп.

Outcome: partial