Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

14 травня 2024 року позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі позивач, АТ «Криворізька теплоцентраль») звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі- відповідачі) про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії. 31.05.2024 року ухвалою суду вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 06 червня 2024 року позивач АТ «Криворізька теплоцентраль» подав до суду уточнену позовну заяву, у якій просив солідарно стягнути з [PERSON] , [PERSON] заборгованість по оплаті за надану послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за адресою: [ADDRESS] за період з 01.12.2016 року по 25.11.2021 рік у розмірі 22188,09 грн., суму індексу інфляції в розмірі 6056,27 грн., 3% річних у розмірі 2010,04 грн., плату за абонентське обслуговування у розмірі 5,85 гривень, пеню у розмірі 6,19 гривень, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 гривень. Позивач також просить стягнути з [PERSON] заборгованість по оплаті за надану послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за адресою: [ADDRESS] , за період з 26.11.2021 року по 29.02.2024 року у розмірі 9713,28 грн., суму індексу інфляції в розмірі 128,01 грн., 3% річних у розмірі 82,75 грн., плату за абонентське обслуговування у розмірі 216,39 гривень, пеню у розмірі 101,27 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є постачальником послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] була зареєстрована за вказаною адресою до 25.11.2021 року та відповідач [PERSON] зареєстрований станом на момент подання позову за вказаною адресою, не здійснюють оплату за отриману послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення), у зв`язку із чим виникла заборгованість. Оскільки відповідачі не здійснюють оплату за отримані послуги з централізованого опалення, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою судді від 09 липня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, який в подальшому було відкладено. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Статтями 43,211\~ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відзив на позов не надали, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність від них не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 8 ст.178, ч. 4 ст.223, ч. 1 ст.280\~ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст.13ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.12ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , відповідачка [PERSON] була зареєстрована за адресою : [ADDRESS] до 25.11.2021 року. Вказана квартира перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», та на неї відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) (а.с. 12). Згідно статті 67\~ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень статті 68\~ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України\~зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15. Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21липня 2005року №630\~(із змінами) (надалі - Правила надання послуг) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Відповідно до п. 5 ч. 3\~ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною першою ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлений ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01.12.2016 року по 25.11.2021 рік заборгованість за послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) по особовому рахунку № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] складає 22188,09 грн., та плата за абонентське обслуговування у розмірі 5,85 гривень, а за період з 26.11.2021 року по 29.02.2024 рік заборгованість складає 9713,28 грн та плата за абонентське обслуговування у розмірі 216,39 грн. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачами не надано. Також, згідно ч. 2ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи\~статті 625ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України. Таким чином, згідно з розрахунку доданого по позову, з яким погоджується суд, з відповідачів за період з 01.12.2016 року по 25.11.2021 рік підлягають стягненню сума індексу інфляції у розмірі 6056,27 гривень, 3% річних у розмірі 2010,04 грн, пеня у розмірі 6,19 гривень. Також з відповідача [PERSON] за період з 26.11.2021 року по 29.02.2024 рік з [PERSON] підлягає стягненню сума індексу інфляції у розмірі 128,01 гривень, 3% річних у розмірі 82,75 грн, пеня у розмірі 101,27 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 гривень також належить стягнути з відповідачів на користь позивача в рівних частинах по 1514 гривень з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved