Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Трун О.В., з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач в період з 01.07.2021 року по 01.05.2024 року працював у ТОВ «Краснолиманське». 01.05.2024 року позивач був звільнений за ст. 38 КЗпП України. Однак, з моменту звільнення до подачі даної позовної заяви, з позивачем не проведений розрахунок по заборгованості з заробітній плати. Позивач просить суд стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.07.2021 року по 01.05.2024 року. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 28 травня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, крім того витребувані у відповідача дані про розмір заборгованості по заробітній платі. До судового засідання позивач та його представник не з`явилися, представник надав заяву про розгляд справи без їх участі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача у відзиві на позов зазначив, що відповідач визнає позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача заборгованості з нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. Заборгованість з виплати заробітної плати за період з березня 2020 року по грудень 2020 року складає 16\~949,09 гривень, з квітня 2024 року по травень 2024 року 111\~851,50 гривень, а всього 128\~800,59 гривень. Даний факт підтверджується довідкою № 440 від 20.06.2024 року, яка надається відповідачем до відзиву на виконання ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.05.2024 року. Суми в довідці зазначені після обов`язкових утримань до сплати, тобто вже з утриманням підприємством з цих сум обов`язкових податків та зборів. Виходячи із вищевикладеного, вимоги щодо стягнення заборгованості з оплати праці підлягають задоволенню у розмірі зазначеному відповідачем у відзиві на позовну заяву, а саме у розмірі 128\~800,59 грн. \~ \~ \~ \~Представник відповідача просить позовні вимоги задовольнити. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач працював у ТОВ «Краснолиманське» з 01.07.2021 року по 01.05.2024 року. Відповідно до довідки ТОВ «Краснолиманське» від 20.06.2024 року, заборгованість із заробітної плати перед [PERSON] за період з березня 2020 року по грудень 2020 року становить 16\~949,09 гривень, з квітня 2024 року по травень 2024 року 111\~851,50 гривень. Всього заборгованість складає 128\~800,59 гривень. Сума вказана після утримань всіх обов`язкових податків та зборів. У статті 55 Конституції України\~вказано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~статті 2 КЗпП\~працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України») «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» / «правомірне очікування» стосовно ефективного здійснення права власності. Відповідно до ст.47 КЗпП\~ роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до ч.1\~ст.116 КЗпП\~ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Судом встановлено, що на дату звільнення позивача заборгованість по заробітній платі [PERSON] складала 128\~800,59 гривень, сума вказана після обов`язкових податків та зборів, заборгованість станом на дату розгляду справи не сплачена. Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивач перебував у трудових відносинах із відповідачем і в день звільнення йому не були виплачені належні від підприємства суми, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заробітна плата у розмірі 128\~800,59 гривень, ця сума визначена після утримання податків та інших обов`язкових платежів. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України\~ судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Пунктом 1\~частини 1\~статті 5\~ Закону\~України «Про\~судовий збір» від\~сплати судового\~збору під\~час розгляду\~справи в\~усіх судових\~інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1288 гривень 01 копійка.

Outcome: approved