Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Чернівецької обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перина-тальний центр» про визнання протиправним та скасування Розпорядження голови Чер-нівецької обласної ради від 23.02.2024 року №19-П «Про внесення змін до пункту 2 розпорядження від 07.11.2023 року №109-П», допустити до виконання обов`язків на по-саді Генерального директора, стягнення середнього заробітку та стягнення моральної шкоди. Посилається на те, що 21.07.2003 року Розпорядженням Чернівецького міського голови за №450-к [PERSON] призначено на посаду головного лікаря КМУ «Місь-кий клінічний пологовий будинок №1» та укладено трудовий договір, термін дії якого в подальшому продовжено на невизначений строк. 01.04.2020 року підставі рішення ХХХVI сесії VII скликання №17-36/20 КНП «Міський клінічний пологовий будинок №1» Чернівецька обласна рада прийняла у власність. Змінено орган управління з Чернівецької міської ради на Чернівецьку облас-ну раду, перейменовано КНП «Міський клінічний пологовий будинок №1» на КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр». Зазначає, що на підставі контракту від 02.04.2020 року з Чернівецькою обласною радою, позивач [PERSON] призначений на посаду генерального директора «Чер-нівецький обласний перинатальний центр» на строк з 02.04.2020 року по 01.04.2025 року, обласною радою здійснено запис до трудової книжки позивача про укладення контракту. Додатком до даного контракту від 04.05.2020 року визначено умови пре-міювання керівника об`єкту спільної власності територіальних громад області. Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.11. 2023 року у справі №727/6656/23 позовні вимоги [PERSON] було задоволено, ви-знано незаконним, протиправним та скасовано рішення 12-ої сесії Чернівецької облас-ної ради VIII скликання від 16.05.2023 року №117-12/23 «Про звільнення з посади гене-рального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» [PERSON] », визнано незаконним, протиправним та скасовано розпорядження голови Черні-вецької обласної ради Бойко О.С. від 16.05.2023 року №51-П «Про звільнення з посади генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» Манчу-ленка Д.Г.», поновлено [PERSON] на роботу на посаду гене-рального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» з 16.05.2023 року, стягнуто середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Вказує, що 08.11.2023 року [PERSON] отримав Розпорядження від 07.11. 2023 року №109-П «Про поновлення на роботі [PERSON] », однак того ж дня от-римав Розпорядження від 08.11.2023 року №110-П «Про відсторонення від здійснення повноважень за посадою [PERSON] », згідно якого позивача було відсторонено від здійснення повноважень за посадою на час введення воєнного стану з 08 листопада 2023 року без збереження заробітної плати, а виконання обов`язків генерального дирек-тора комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинаталь-ний центр» на час відсторонення [PERSON] покладено на заступника генераль-ного директора з загальних питань і комунікації комунального некомерційного підпри-ємства «Чернівецький обласний перинатальний центр» [PERSON] з правом підпису організаційно-господарський та фінансових документів. З приводу вказаних обставин позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до Чернівецької обласної ради, КНП «Чернівецький облас-ний перинатальний центр» про визнання протиправним та скасування розпорядження про відсторонення, допуск до виконання обов`язків на посаді генерального директора, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (справа №727/12050/23). При цьому зазначає, що відповідно до розпорядження від 23.02.2024 №19-П «Про внесення змін до пункту 2 розпорядження від 07.11.2023 року №109-П», у базовому розпорядженні пункт 2 викладено у новій редакції: «2. Поновити з 16.05.2023 року та допустити [PERSON] до роботи без права прийняття будь-яких управлінських рішень, пов`язаних з фінансово-економічною та господарською діяль-ністю закладу охорони здоров`я (в тому числі пов`язаних з розробкою та реалізацією довгострокової стратегії розвитку закладу, виконанням зобов`язань перед державним та місцевим бюджетами, державними позабюджетними соціальними фондами, постачаль-никами, замовниками та кредиторами, з організацією публічних закупівель, а також з укладенням та виконанням господарських і трудових договорів, забезпеченням закладу охорони здоров`я кваліфікованими працівниками тощо) та без права підпису організа-ційно-господарських та фінансових документів, із збереженням посадового окладу. Визначити, що робочим місцем [PERSON] є службове приміщення кабінет ге-нерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» (за адресою м. Чернівці, вул. Головна, 129)». Вважає, що внесення змін до Розпорядження від 07.11.2023 року №109-П «Про поновлення на роботі [PERSON] » на підставі Розпорядження від 23.02.2024 року №19-П - є незаконним та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства. Також вказує, що виплата йому тільки посадового окладу є грубим порушенням ст.94 КЗпП України, оскільки відповідно до умов контракту, він має право на отри-мання премії, однак з 08.11.2023 року він не виконує обов`язки Генерального директора в повному обсязі саме з вини відповідача. Окремо посилається на п.20 укладеного між сторонами Контракту, згідно якого орган управління майном несе відповідальність та забезпечує відшкодування моральної і матеріальної шкоди, заподіяної генеральному директору. При цьому стверджує, що своїми незаконними звільненнями та відстороненнями від роботи відповідачем було порушено право [PERSON] на працю та можливість заробляти собі на життя пра-цею, яку він вільно обрав; вказані дії призвели до душевних страждань позивача і вима-гало від останнього додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки протягом значного часу він був позбавлений можливості реалізувати своє конституційне право на працю в був змушений у судовому порядку неодноразово захищати свої права та за-конні інтереси. У зв`язку з вищевикладеним, просив суд ухвалити рішення, яким скасувати роз-порядження голови Чернівецької обласної ради Бойка О.С. від 23.02.2024 року №19-П «Про внесення змін до пункту 2 розпорядження від 07.11.2023 року №109-П»; до-пустити [PERSON] до виконання обов`язків на посаді Гене-рального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» з 08.11.2023 року згідно Контракту від 02.04.2020 року, укладеного між [PERSON] та Чернівецькою обласною радою; зобов`язати комунальне некомерційне підприємство «Чернівецький обласний перинатальний центр» донарахувати та ви-пла-тити позивачу з 08.11.2023 року до дня винесення судового рішення 1288,26 грн. за кожний робочий день, що складає різницю між 1814,17 грн. одноденної заробітної пла-ти та виплаченою сумою одноденного посадового окладу у розмірі 525,91 грн.; стяг-нути з Чернівецької обласної ради на користь [PERSON] 750 000,00 грн. моральної шкоди та стягнути судові витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.03.2024 року було відкрито загальне позовне провадження з викликом сторін по справі. 25.04.2024 року через систему «Електронний суд» представником відповідача, [PERSON] , було подано відзив на позовну заяву, згідно якого останній просив від-мовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що 31.10.2023 року до Чернівецької обласної ради надійшло звернення від колек-тиву КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр», згідно якого останні проси-ли вжити заходів щодо недопущення позивача до виконання обов`язків керівника зга-даного комунального підприємства. Також просив відмовити в задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди через її необґрунтованість та неоплату су-дового збору за вказану позовну вимогу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце та час розгля-ду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача, адвокат Дронь О.І., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладений у позов-ній заяві. Представник відповідача Чернівецької обласної ради, [PERSON] , в судовому за-сіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача Комунального некомерційного підприємства «Черні-вецький обласний перинатальний центр», [PERSON] , в судовому засіданні заперечу-вала проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`я-сувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місце-вого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справед-ливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи ін-тересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх поруше-них, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що Чернівецька обласна рада 02.04.2020 року, в особі пер-шого заступника голови обласної ради [PERSON] , на підставі ЗУ «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», КЗпП України, постанови КМУ від 21.08.2019 року № 792, рішень 15-ої сесії Чернівецької обласної ради 7- го скли-кання від 13.09.2017 року № 164-15/17 «Про порядок призначення та звільнення з посад керівників підприємств, установ, закладів, організацій об`єктів спільної власності те-риторіальних громад сіл, селищ, міст Чернівецької області», 36-ї сесії 7- го скликання від 04.02.2020 року № 17-36 «Про прийняття у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Чернівецької області КНП «Міський клінічний пологовий будинок № 1» Чернівецької міської ради», Розпорядження голови обласної ради від 30.03.2020 ро-ку № 210 уклала Контракт із позивачем [PERSON] про призначення на посаду генерального директора «Чернівецький обласний перинатальний центр» (а.с.27-31). На підставі Контракту від 02.04.2020 року з Чернівецькою обласною радою (як роботодавцем, Органом управління майном) позивач [PERSON] призначений на посаду генерального директора «Чернівецький обласний перинатальний центр» на строк з 02.04.2020 року по 01.04.2025 року. Про укладення контракту також здійснено запис до трудової книжки позивача. Додатком в редакції від 04.05.2020 року до даного Контракту від 02.04.2020 року визначено умови преміювання керівника об`єкту спільної власності територіальних громад області. Судом також досліджено Статут Комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр», затверджений Розпорядженням голови Чернівецької обласної ради №92 від 21 вересня 2022 року, згідно п.7.2 якого поточне керівництво (оперативне управління) підприємством здійснює керівник Підприємтва Генеральний директор, який призначається на посаду і звільняється з неї за рішенням Чернівецької обласної ради відповідно до Порядку, визначеного законодавством Ук-раїни та відповідним рішенням Чернівецької обласної ради, та який відповідає квалі-фікаційним вимогам, встановленим Міністерством охорони здоров`я України. Строк найму, права, обов`язки і відповідальність Генерального директора, умови його матеріального забезпечення, інші умови найму визначається контрактом (а.с.32-41). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не до-казуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Під час ознайомлення з матеріалами справи судом було досліджені рішення Шев-ченківського районного суду м. Чернівці від 01.11.2023 року по справі №727/6656/23, яке набрало законної сили 16.01.2024 року, а також рішення Шевченківського район-ного суду м. Чернівці від 09.04.2024 року по справі №727/12050/23, яке набрало зако-нної сили 14.05.2024 року. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченків-ського районного суду м.Чернівці від 01.11.2023 року, яке набрало законної сили, ви-знано незаконним, протиправним та скасовано рішення 12-ої сесії Чернівецької об-ласної ради VIII скликання від 16.05.2023 року № 117-12/23 «Про звільнення з посади генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» Манчу-ленка Д.Г.». Поновлено [PERSON] на роботі, на посаді генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» з 16.05.2023 року. Стягнуто з КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» на користь [PERSON] се-редній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.05.2023 року по 01.11.2023 року в розмірі 219514 гривень 57 коп. з вирахуванням із вказаної суми податків та ін-ших обов`язкових платежів. Допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за один місяць. 02.11.2023 року [PERSON] звернувся до голови Чернівецької обласної ради із заявою, в якій просив винести розпорядження, яким виконати рішення Шевченківс-ького районного суду м. Чернівці від 01.11.2023 року та поновити його на роботі на по-саді генерального директора КНП "Чернівецький обласний перинатальний центр" з 16.05.2023 року, після чого розпорядженням голови Чернівецької обласної ради від 07.11.2023 року №109-П скасовано розпорядження «Про звільнення з посади генераль-ного директора комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр» Манчуленка Дмитра Георгійовича» від 16.05.2023 №51-П. По-новлено та допущено [PERSON] до роботи на посаді генераль-ного директора комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр» з 16.05.2022 року з виплатою середнього заробітку за один мі-сяць. Розпорядження «Про покладання на [PERSON] виконання обо-в?язків генерального директора комунального некомерційного підприємства «Черні-вецький обласний перинатальний центр» від 20.09.2023 №90-1 визнано таким, що втра-тило чинність (а.с.42). Розпорядженням голови Чернівецької обласної ради №110-П від 08.11.2023 року позивача відсторонено від здійснення повноважень за посадою на час введення воєн-ного стану з 08 листопада 2023 без збереження заробітної плати. Виконання обов?язків генерального директора комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр» на час відсторонення [PERSON] покладено на заступника генерального директора з загальних питань і комунікації комунального не-комерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр» [PERSON] з правом підпису орданізаційно-господарських та фінансових документів (а.с.43). Згідно Розпорядження голови Чернівецької обласної ради №114-П від 27.11.2023 року, внесено зміни до пункту 1 розпорядження голови Чернівецької обласної ради «Про відсторонення від здійснення повноважень за посадою [PERSON] -гійовича» від 08.11.2023 №110-П, замінивши слова: «без збереження заробітної плати» на слова: «з частковим збереженням заробітної плати у розмірі посадового окла-ду» (а.с.44). Відповідно до Розпорядження голови Чернівецької обласної ради №17-П від 23.02.2024 року, скасовано пункт 1 розпорядження голови Чернівецької обласної ради від 08.11.2023 №110-П «Про відсторонення від здійснення повноважень за посадою [PERSON] (із змінами, внесеними згідно з розпорядженням від 27.11.2023 №114-П)» (а.с.45). Розпорядженням голови Чернівецької обласної ради №18-П від 23.02.2024 року, внесено зміни до пункту 2 розпорядження голови Чернівецької обласної ради від 08.11.2023 року №110-П «Про відсторонення від здійснення повноважень за посадою [PERSON] » (із змінами, внесеними згідно з розпорядженням від 27.11.2023 №114-П), а саме виключено слова «на період відсторонення» (а.с.46). Також, відповідно до Розпорядження голови Чернівецької обласної ради від 23.02.2024 року №19-П, внесено зміни до пункту 2 розпорядження голови Чернівецької обласної ради від 07.11.2023 №109-П «Про поновлення на роботі [PERSON] », шляхом викладення його у наступній редакції: «2. Поновити з 16.05.2023 року та допустити [PERSON] до роботи без права прийняття будь-яких управлінських рішень, пов`язаних з фінансово-економічною та господарською діяльністю закладу охорони здоров`я (в тому числі пов`язаних з роз-робкою та реалізацією довгострокової стратегії розвитку закладу, виконанням зобо-в`язань перед державним та місцевим бюджетами, державними позабюджетними со-ціальними фондами, постачальниками, замовниками та кредиторами, з організацією публічних закупівель, а також з укладенням та виконанням господарських і трудових договорів, забезпеченням закладу охорони здоров`я кваліфікованими працівниками, тощо) та без права підпису організаційно-господарських та фінансових документів, із збереженням посадового окладу. Визначити, що робочим місцем [PERSON] є службове приміщення-кабінет генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» (за адресою м. Чернівці, вул. Головна, 129)» (а.с.47). Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обо-в`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підпри-ємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають ви-конанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними до-говорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її ме-жами. Так, відповідно до діючого Статуту Комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр», повноваження Генерального директо-ра Підприємства передбачені пунктами 7.5.1 - 7.5.19 даного статуту. Також, права Генерального директора передбачені п.8 Контракту, укладеного між Чернівецькою міською радою та позивачем [PERSON] , згідно якого останній як Генеральний директор має право: 1) діяти від імені підприємства, представляти його інтереси у відносинах з підприємствами, установами, організаціями будь-якої форми власності фізичними особами, іншими третіми особами та у судових органах, органах державної влади та органах місцевого самоврядування; 2) укладати від імені підприєм-ства правочини відповідно до законодавства та обмежень, встановлених статутом; 3) видавати у межаї своїх повноважень накази та розпорядження, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників підприємства; 4) відкривати рахунки в банках та органах Казначейства; 5) розпоряджатися коштами підприємства в межах обсягів та у порядку, визначеному законодавством та фінансовим планом підприємства; 6) визначати розмір заробітної плати, застосовувати заходи заохочення та накладати на працівників дисциплінарні стягнення відповідно до законодавства; 7) вирішувати інші питання, що згідно із законодавством, актами Органу управління майном, статутом підприємства і цим контрактом належать до компетенції Генерального директора (а.с.28). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує ви-сновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Каса-ційного цивільного суду від 17 червня 2020 року у справі № 185/676/18 (провадження № 61-8219св19) зазначено, що «відсторонення від роботи - це тимчасове позбавлення працівника, який перебуває у трудових правовідносинах із підприємством, можливості реального здійснення ним права на працю на підставі виявленого власником чи уповноваженим ним органом факту, через який він має право усунути або зобов`язаний усунути працівника від роботи. Таким чином, відсторонення особи від роботи можливе за наявності передбачених законодавством обставин». Також, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової па-лати Касаційного цивільного суду від 31 серпня 2022 року у справі № 712/10591/21 зроблено наступні висновки. Частинами першою та третьою статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язуєть-ся виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, ор-ганізації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання ро-боти, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального за-безпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до частини другої статті 23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на неви-значений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Отже, згідно з частиною третьою статті 32 КЗпП України у межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: си-стем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших - до-пускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо при роз-гляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути ви-знана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов`язку поновити працівникові попередні умови праці. Надаючи оцінку правомірності оспорюваного Розпорядження голови Чернівецької обласної ради від 23.02.2024 року №19-П, суд приходить до переконливого висновку, що вказаним актом було суттєво змінено фактичні умови праці позивача, що по своїй правовій природі тотожне зміні умовам трудового договору в односторонньому по-рядку з ініціативи роботодавця, при цьому дані зміни не були викликані змінами в орга-нізації виробництва і праці, а тому вказане рішення суд визнає неправомірним та таким, що підлягає скасуванню. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача КНП «Чернівецький облас-ний перинатальний центр» донарахувати та виплатити [PERSON] з 08.11.2023 різницю між сумою одноденної заробітної плати та виплаченою су-мою одноденного посадового окладу, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до\~ст.94\~КЗпП України,\~заробітна плата\~-\~це винагорода,\~обчислена,\~як правило,\~у грошовому\~виразі,\~яку роботодавець\~виплачує працівникові\~за виконану\~ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяль-ності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до\~статті 235 КЗпП\~при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату праців-никові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про по-новлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу". Відповідно до частини першої\~статті 27 Закону України "Про оплату праці"\~поря-док обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених зако-нодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено\~постановою Кабіне-ту Міністрів України від 08.02.1995 № 100\~(далі - Порядок № 100). Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата об-числюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують по-дії, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, серед-ня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Поряд-ку. За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в роз-рахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виклю-чення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбав-лення волі. Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислю-ються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у ви-падках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути опла-чені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число від-працьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З огляду на викладені норми, при обчисленні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає пе-ріод затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відпо-відно до положень Порядку. Аналогічну позицію було висловлено у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року по справі № 635/2084/16-ц. Згідно довідки КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» від 22.03. 2024 року №162 (а.с.48), середньомісячна заробітна плата позивача [PERSON] за період з лютого 2021 по березень 2021 року склала 39004,67 грн. Враховуючи, що позивач не виконував свої посадові обов`язки Генерального директора в повному обсязі через незаконне рішення відповідача, позивач був позбав-лений об`єктивної можливості виконувати обов`язки за які, у відповідності до умов контракту, мав отримувати заробітну плату, передбачену додатком до контракту (а.с. 31), а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд вважає необхідним зазначити наступне. Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, зав-даної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, ор-ганів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною 2 ст.16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. Частиною 1 ст. 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 237-1 КЗпП України (п. 2.3 Рішення КСУ N?4-рп/2012), яка передбачає, що відшко-дування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушен-ня його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до мораль-них страждань, втрати нормальних життєвих зв?язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1К3пП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до мораль-них страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України, відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, позивачу довелось не-одноразово звертатись в суд з метою захисту своїх порушених прав, останній був поз-бавлений можливості реалізовувати своє законне право на працю, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу відповідачем, суд вва-жає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості негативних наслідків, які настали для позивача, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 60 000,00 грн., що буде відповідати розміру за-подіяної моральної шкоди. Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргу-ментів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає прин-цип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших ор-ганів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рі-шення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен ар-гумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказу-вання в межах спірних правовідносин. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за дві позовні ви-моги в сумі 2 422,40 грн. Оскільки судом задоволено позовні вимоги частково, а саме на 8% в частині стяг-нення компенсації за заподіяну моральну шкоду, та враховуючи, що дана вимога була заявлена до відповідача в особі Чернівецької обласної ради, саме з цього відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на відшкодування сплаченого останнім при по-дачі позову судового збору в розмірі 1 211,20 гривень за вказану позовну вимогу. При цьому, щодо позовної вимоги про визнання незаконним розпорядження та здійснення перерахування виплат, судовий збір підлягає стягненню в повному обсязі в рівних частках з обох відповідачів. На підставі викладеного та,

Outcome: partial