Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягнути з останнього на його користь заборгованість за кредитними договорами № 74689129 від 23 лютого 2022 року, № 2956441 від 18 лютого 2022 року в розмірі 29 304,95 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 лютого 2022 року між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено кредитний договір №74689129, підписанням якого відповідач акцептував публічну пропозицію ТзОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», яка була розміщена на веб сайті даної установи та беззастережно приєднався до умов договору. 14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/2021, згідно умов якого, первісний кредитор (ТзОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») передає (відступає) новому кредитору (ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») свої права вимоги до позичальника, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами. Відповідно до умов вказаного вище договору позивач набув право грошової вимоги до відповідача у справі за договором №74689129 від 23 лютого 2022 року в розмірі 15 261,05 грн., з яких 10 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5 261,05 грн. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, 18 лютого 2022 року між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено кредитний договір №2956441, підписанням якого відповідач акцептував публічну пропозицію ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», яка була розміщена на веб сайті даної установи та беззастережно приєдналась до умов договору. 19 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19072023, згідно умов якого, первісний кредитор (ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) новому кредитору (ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») свої права вимоги до позичальника, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами. Відповідно до умов вказаного вище договору позивач набув право грошової вимоги до відповідача у справі за договором №2956441 від 18 лютого 2022 року в розмірі 14 043,90 грн., з яких 3 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 043,90 грн. - сума заборгованості за відсотками. Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість згідно вказаних вище кредитних договорів та судові витрати. Справа заява надійшла до Личаківського районного суду м. Львова 30.04.2024. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 07.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Визначено строк та черговість подання заяв по суті справи. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 12.06.2024 розгляд справи відкладено на 07.08.2024 о 14.30 год. без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Про дату, місце та час розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву, або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні не подав. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 23 лютого 2022 року між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено кредитний договір №74689129 від 23 лютого 2022 року, підписанням якого відповідач акцептував публічну пропозицію ТзОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», яка була розміщена на веб сайті даної установи та беззастережно приєднався до умов договору (а.с.9-11). 14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/2021, згідно умов якого, первісний кредитор (ТзОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») передає (відступає) новому кредитору (ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») свої права вимоги до позичальника, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами. Відповідно до умов вказаного вище договору позивач набув право грошової вимоги до відповідача у справі за договором №74689129 від 23 лютого 2022 року (а.с.12-18). Також 18 лютого 2022 року між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено кредитний договір №2956441, підписанням якого відповідач акцептував публічну пропозицію ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», яка була розміщена на веб сайті даної установи та беззастережно приєднався до умов договору (а.с.24-35). 19 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19072023, згідно умов якого, первісний кредитор (ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) новому кредитору (ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») свої права вимоги до позичальника, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами. Відповідно до умов вказаного вище договору позивач набув право грошової вимоги до відповідача у справі за договором №2956441 від 18 лютого 2022 року (а.с.36-40). Таким чином, договори були укладені в електронній формі, які відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. З цього моменту електронний договір вважається укладеним, в силу положень ч. 2 ст. 640 та ст. 1046 ЦК України. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20). Відповідно до умов кредитних договорів «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надано кредитні кошти, які перераховувались на поточний рахунок відповідача, в свою чергу відповідач зобов`язався повернути кошти та сплатити проценти за користування ними в порядку та на умовах, визначених цим договором, однак останій неналежно виконує взяті на себе обов`язки в наслідок чого за невиконання умов договорів виникла заборгованість, яка становить станом на 31.03.2024 за кредитним договором №746891 від 23.02.2022 становить 15261,05 грн., з яких 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5261,05 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.18). Відповідно, станом на 19.07.2023 заборгованість відповідача за кредитним договором №2956441 від 18.02.2022 становить 14043,90 грн., з яких 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11043,90 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.41-43). Всупереч умовам договорів позики відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов Може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договорами, відповідно до розрахунків, наданих позивачем, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором №746891 від 23.02.2022 становить 15 261,05 грн., з яких 10 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5 261,05 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно, станом на 19.07.2023 заборгованість відповідача за кредитним договором №2956441 від 18.02.2022 становить 14 043,90 грн., з яких 3 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 043,90 грн. - сума заборгованості за відсотками. З огляду на те, що відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомості про відсутність такої, суд, ухвалюючи заочне рішення у справі, приймає вказаний розрахунок позивача, як належний та допустимий доказ. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3 028 гривень, сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.2).

Outcome: approved