Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява обґрунтована тим, що в період з 2017-2020 рр. [PERSON] перебував у шлюбі із [PERSON] . В цьому шлюбі в них народилась спільна донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2020 року по справі №201\\3405/20 (2/201/2012/2020) шлюб між Заявником та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу малолітня дитина - [PERSON] залишилась проживати разом із матір`ю - колишньою дружиною заявника. Після розірвання шлюбу та припинення спільного проживання батько повністю забезпечував доньку матеріально, надав можливість [PERSON] разом із донькою безкоштовно проживати в одній із належних заявнику комфортабельній квартирі за адресою: [ADDRESS] . 13 березня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про визначення місця проживання доньки разом із батьком. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2023 року по справі №201/2980/23 (провадження 2/201/1604/2023) було визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] , яке набуло чинності 06 листопада 2023 року. При цьому Адміністрацією Соборного району Дніпровської міської ради було складено висновок № 5/6 - 148 від 28.07.2023р. про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] разом із батьком. Заінтересована особа - [PERSON] виконала вищезазначене рішення суду про визначення місця проживання дитини у добровільному порядку та передала дитину батьку після набуття рішенням законної сили. Після чого та станом на сьогоднішній день дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі батьком, [PERSON] , та перебуває на його самостійному утриманні та вихованні. Заявник разом із своєю донькою проживає у власній квартирі у місті Дніпро, а саме за адресою: [ADDRESS] , де вони проживають разом, однією сім`єю. Дитина проживає у добрих побутових умовах, має власну кімнату та усі необхідні умови для фізичного, духовного та морального розвитку. Заявник має достатній дохід, власний автомобіль, що дозволяє повністю самостійно утримувати дитину і виконувати всі обов`язки батька, дитина знаходиться тільки на його утриманні, вихованні та під його опікою. Матір дитини, [PERSON] , будь-якої участі в житті доньки наразі не приймає, своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини не виконує. Заявник також зазначає, що він як батько завжди намагається надати своїй дитині все найкраще, забезпечити гідні, а особливо безпечні умови проживання, забезпечити доньку відпочинком та оздоровленням. Однак, на сьогоднішній день через військову агресію Російської Федерації на території всієї України введений військовий стан, ситуація в Україні продовжує бути небезпечною, продовжуються обстріли, постійно лунають сирени повітряної тривоги, що негативно впливає зокрема і на психічний стан малолітньої дитини. І як будь-який батько, [PERSON] бажає забезпечити для своєї донькі безпечне місце, де вона зможе відчувати себе в безпеці, проте виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років на сьогоднішній день забороняється. З огляду на вищевикладене, для отримання правової підстави для періодичного перетину державного кордону України для забезпечення своїй дитині належного відпочинку та оздоровлення, культурного, духовного і соціального розвитку, а також у разі виникнення такої необхідності - і безпечного проживання, батько [PERSON] повинен довести факт самостійного утримання та виховання дитини віком до 18 років. З огляду на вищезазначене, заявник просить встановити факт перебування на самостійному утриманні та вихованні громадянина України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , тому що він є особою яка самостійно виховує та утримує малолітню дитину віком до 18 років - [PERSON] , [INFO] . Заявник надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, заяву підтримав, просив задовольнити. Від заінтересованої особи до суду надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу без її участі. Також підтвердила викладені у заяві обставини, та просила заяву про встановлення факту, що має юридичне значення розглянути згідно чинного законодавства. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що заявник перебував в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 08 липня 2017 року по 16 липня 2020 року. За час перебування у шлюбі в них народилась дитина, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2020 року по справі №201\\3405/20 шлюб із [PERSON] було розірвано. 13 березня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про визначення місця проживання доньки разом із батьком. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2023 року по справі №201/2980/23 (провадження 2/201/1604/2023) було визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] . Після чого та станом на сьогоднішній день дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі батьком, [PERSON] , та перебуває на його самостійному утриманні та вихованні. Заявник разом із своєю донькою проживає у власній квартирі у місті Дніпро, а саме за адресою: [ADDRESS] , де вони проживають разом, однією сім`єю. Дитина проживає у добрих побутових умовах, має власну кімнату та усі необхідні умови для фізичного, духовного та морального розвитку. Крім того, заявнику належить і інша квартира за адресою: [ADDRESS] . Заявник зазначає, та рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2023 року по справі №201/2980/23 встановлено, що заявник має достатній дохід, власний автомобіль, що дозволяє повністю самостійно утримувати дитину і виконувати всі обов`язки батька. Також поясненнями заявника та матеріалами справи підтверджено, що дитина знаходиться тільки на його утриманні, вихованні та під його опікою. Матір дитини, [PERSON] , будь-якої участі в житті доньки наразі не приймає, своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини не виконує. Вказане не спростовувалось учасниками справи. Також заінтересованою особою не заперечується той факт, що дитина наразі проживає із батьком у добрих побутових умовах, має власну кімнату та усі необхідні умови для фізичного, духовного та морального розвитку. [PERSON] має достатній дохід, власний автомобіль, що дозволяє повністю самостійно утримувати дитину і виконувати всі обов`язки батька, дитина знаходиться тільки на його утриманні, вихованні та під його опікою. Матір дитини, [PERSON] , будь-якої участі в житті дитини не приймає, своїх обов`язків по утриманню та вихованню малолітньої доньки не виконує. У відповідності 315 - 318 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів перебування на утриманні, якщо вони мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення особистих немайнових чи майнових прав. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Заявник зазначає, що він як батько завжди намагається надати своїй дитині все найкраще, забезпечити гідні, а особливо безпечні умови проживання, забезпечити доньку відпочинком та оздоровленням. Однак, на сьогоднішній день через військову агресію Російської Федерації на території всієї України введений військовий стан, ситуація в Україні продовжує бути небезпечною, продовжуються обстріли, постійно лунають сирени повітряної тривоги, що негативно впливає зокрема і на психічний стан малолітньої дитини. І як будь-який батько, [PERSON] бажає забезпечити для своєї дитини безпечне місце, де він зможе відчувати себе в безпеці, проте виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років на сьогоднішній день забороняється. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, а також тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, обмежено деякі конституційні права і свободи людини і громадянина, зокрема введено заборону на виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років. Відповідно до п. 26 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.95 N 57, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 21 та 22 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" Згідно пункту 4 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема, жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 був затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Відповідно до Переліку документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який є додатком до вказаного Порядку, документами, що підтверджують право на відстрочку у випадку, визначеному п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону, в тому числі, є документи, які підтверджують, що особа самостійно виховує та утримує дитину (рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України) З огляду на вищевикладене, для отримання правової підстави для періодичного перетину державного кордону України для забезпечення своїй дитині належного відпочинку та оздоровлення, культурного, духовного і соціального розвитку, а також у разі виникнення такої необхідності - і безпечного тимчасового проживання, батько [PERSON] повинен довести факт самостійного утримання та виховання дитини віком до 18 років. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом в ході судового розгляду справи в їх сукупності, а також враховуючи те, що заінтересована особа також просила задовольнити заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, суд приходить до висновку, що на утриманні та вихованні [PERSON] дійсно перебуває малолітня дитина віком до 18 років, та він несе обов`язок забезпечити своїй дитині, яка перебуває на його утриманні належні умови проживання, виховання, відпочинку, оздоровлення та безпеки. За таких обставин, суд вбачає підстави для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів, та відповідає інтересам дитини. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 18 Постанові Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 15 від 25.05.98) при постановлені рішення у справах про встановлення фактів, розподіл судових витрат по даній категорії справ не застосовується.

Outcome: approved