Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

. [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, у якому просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю у період з 24.01.2017 по [INFO] зі своєю бабою - [PERSON] , померлою [INFO] , та визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, а саме: частину земельної ділянки площею 0,2500 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; частину земельної ділянки площею 4,9624 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів та території колишньої Кіровської сільської ради; на земельну ділянку площею 0,6 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: с. Пальчиківка Полтавського району Полтавської області. Зазначає, що нотаріус видав свідоцтва про право на спадщину на підставі заповітів, складених [PERSON] 01.03.2011 та [PERSON] 09.04.2013, але відмовив у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів на підтвердження родинного зв`язку з померлими [PERSON] та [PERSON] , відтак вона не може оформити свої спадкові права як спадкоємиця за законом четвертої черги. Представник відповідача - Полтавської міської ради надала відзив, у якому просила повністю відмовити у задоволенні позовних вимог за недоведеністю, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем; окрім того, позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно вважає передчасними, оскільки існує позасудовий порядок оформлення спадкових прав. Представник позивача [PERSON] надала відповідь на відзив, у якому зазначила, що позивачем до позовної заяви надані докази на підтвердження спільного проживання зі спадкодавцем, крім того вважає, що оскільки позивач не може встановити факту родинних зв`язків з померлим батьком [PERSON] та бабою [PERSON] у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів, тому вважає що саме позовні вимоги про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є ефективним способом захисту. Позивач та її представники у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити, надавши пояснення, що за змістом аналогічні тим, які викладені у позовній заяві. Представник відповідача - Полтавської міської ради у судове засідання не з`явилася, з невідомих суду причин, заяви про розгляд справи без її участі не надала. Третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Яровий О.Б. у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов у частині встановлення факту спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.26). Згідно з витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №73041308 від 01.07.2024 приватним нотаріусом Яровим О.Б. відкрита спадкова справа №70873685, на спадкове майно [PERSON] (а.с.27). Відповідно до заповіту від 01.03.2011 [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла належний їй житловий будинок з господарськими побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] ; земельну ділянку площею 4,96га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кіровської сільської ради Полтавського району та майновий пай у СГТОВ «Злагода» Полтавського району Полтавської області - [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах(а.с.28). Відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] від 26.05.2020 [PERSON] помер [INFO] (а.с.23). 22.11.2023 приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Яровий О.Б. на підставі заповіту №56 від 01.03.2011 видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом №1055 на частку у праві власності на житловий будинок (а.с.46) та 22.11.2023 на підставі заповіту №56 від 01.03.2011 видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом №1056 на частку у праві власності на земельну ділянку площею 4,9624 га, що розташована на території Кіровської сільської ради (а.с.48). Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Яровим О.Б. від 22.11.2023 [PERSON] відмовлено у вчинення нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю у заявника документів, які б підтверджували її родинний зв`язок з померлими [PERSON] та [PERSON] (а.с.50). Відповідно до акту обстеження домоволодіння та підтвердження фактичного проживання від 13.11.2023, у домоволодінні, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 24.01.2017 та до дня смерті [INFO] [PERSON] , постійно проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.56). Згідно з актом обстеження домоволодіння та підтвердження непроживання від 14.11.2023, у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] була зареєстрована, але фактично не проживала у зв`язку з її хворобою, починаючи з 24.01.2017(а.с.57). Як вбачається з декларації №0001-847М-9Х00 на вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, укладену з [PERSON] , довіреною особою пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом зазначена [PERSON] (а.с.58), згідно з записом в амбулаторній картці хворого від 24.01.2017 [PERSON] видана на руки амбулаторна карта [PERSON] у зв`язку з тим, що хвора вибуває на постійне місце проживання в с. Тахтаулове, до внучки (а.с.59). Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до Полтавського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про державну реєстрацію смерті [PERSON] , яка, згідно з актовим записом про смерть №126 від 1404.2023, померла [INFO] (а.с.143-144). Факт здійснення поховання [PERSON] позивачем також підтверджується заявою [PERSON] від 13.04.2024, наданої завідуючому Тахтаулівською АЗПСМ про відмову від розтину тіла своєї бабусі - [PERSON] (а.с.60). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працювала разом з [PERSON] , знає позивача з дитинства. Батько [PERSON] - [PERSON] залишив їх з матір`ю, потім дитину усиновив чоловік матері, проте дівчинка продовжувала спілкуватися зі своєю бабусею, часто бувала у неї в гостях. Близько 7 років тому [PERSON] забрала [PERSON] до себе на постійне проживання, здійснювала за нею догляд, а після смерті займалася її похованням. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач є її сусідкою. [PERSON] до дня смерті тривалий час проживала разом з [PERSON] ; на прохання останньої близько 2 років тому вона ставила крапельниці [PERSON] , оскільки працює медичним працівником. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що доводиться дружиною брата чоловіка позивач та підтвердила, що [PERSON] доводилася бабусею [PERSON] та проживала разом з нею з 2016 року до дня смерті, позивач здійснювала її поховання. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до статті 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, суд враховує правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Проаналізувавши надані суду докази, суд приходить до висновку про доведеність факту проживання позивача однією сім`єю з [PERSON] з 2017 по 2023 рік та задоволення позову у цій частині. Щодо позовних вимог про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог п.1 ч. 2ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної від 22.11.2023, позивачу відмовлено в оформленні права на спадщину з підстав відсутності у неї документів, які б підтверджували її родинні відносини із спадкодавцями. Ніякі інші підстави, які б перешкоджали позивачу у оформленні її спадкових прав після смерті батька [PERSON] та баби [PERSON] на спірні земельні ділянки не зазначені. Встановлено, що відповідно до довідки №22/01-16 від 09.02.2024, виданої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Яровим О.Б. на підставі інформації, що міститься в спадковій справі №26/2023, заведеної 01.07.2023, [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] , яка належним чином прийняла спадщину (а.с.101). Отже, у цій справі спір щодо спадкового майна відсутній, тому позивач не позбавлена права на оформлення своїх спадкових прав у позасудовому порядку шляхом звернення до нотаріуса після набрання рішенням суду законної сили. Одночасно встановивши у даній справі факт спільного споживання однією сім`єю зі спадкодавцем й визнавши право власності на спадкове майно, суд виконає фактично функції нотаріального органу, втручаючись у сферу безспірної цивільної юрисдикції. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом не підлягають задоволенню. При цьому слід зауважити, що суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Outcome: partial