Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.03.2011 року Деснянським районним судом міста Києва винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) на утримання їх доньки з інвалідністю [PERSON] , [INFO] . 19.10.2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС міста Києва було відкрите виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання вказаного судового рішення. Однак боржник рішення суду у добровільному порядку не виконує і станом на вересень 2023 року заборгованість по сплаті аліментів складає 294 532,20 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості із сплати аліментів, зробленим державним виконавцем Басілашвілі О.Б. Донька зареєстрована та проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач працевлаштований та отримує дохід, отже зобов`язаний сплачувати аліменти. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів в розмірі 268 745, 21 грн. за період з березня 2020 року по серпень 2023 року. Ухвалою від 20.10.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 05.04.2024 року було здійснено перехід розгляду справи з порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 02.01.2024 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що позивач у своїй позовній заяві заявляє про несплату відповідачем аліментів з січня 2020 року по серпень 2023 року, крім сплати у листопада 2020 року - 11 061 грн, що не відповідає дійсності. На прохання позивача, сплата аліментів з січня 2020 року відповідачем здійснювалась при зустрічах готівкою або шляхом перерахування коштів їй на банківську платіжну карту. З січня 2020 року по даний час єдиним джерелом доходу є 80,5% нарахованої за місцем роботи зарплати. Так як після нарахування зарплати з неї утримуються 18% ПДФО та 1,5% військового збору. Інших доходів відповідач не має. Також позивач зазначає, що відповідно до її розрахунку заборгованість зі сплати аліментів станом на вересень 2023 р. складає 294 532,20 грн. та одночасно вказує, що зазначена заборгованість не відповідає дійсності, так як у цю суму не враховано платежі з аліментів здійснені відповідачем у листопаді 2020 року на суму 11 061,00 грн. З червня 2023 року по даний час відповідач позбавлений можливості самостійно сплачувати позивачу аліменти, так як на єдине джерело його доходів накладений арешт державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ постановою від 21.06.2023 р. у виконавчому провадженні [NUMBER]. Крім того, відповідач вважає, що розрахунки розміру щомісячної сплати аліментів не відповідають розрахункам з офіційних даних про нараховану заробітну плату відповідача. Відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволені позову, а також просив суд застосувати строк позовної давності. 10.01.2024 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, від представника позивача в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Позов підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить власноруч підписана розписка в приміщенні суду. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст.ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що у сторін по справі є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , яка має статус дитини з інвалідністю, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією посвідчення серії [NUMBER] . Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 31 березня 2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , щомісячно, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 січня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Також вказаним рішенням стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 01.12.2018 року [PERSON] 30 вересня 2017 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », шлюб було розірвано 18.10.2018 року. Постановою старшого державного виконавця Шевченіквського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києв ,Красноштан І.Л. від 19.10.2018 року відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Басілашвілі О.Б. Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) [NUMBER]/8 від 11.09.2023 року за виконавчим листом №2-1471/11 від 30 липня 2018 року становить 294 532,20 грн. Будь-яких скарг на дії державного виконавця щодо нарахування та стягнення аліментів за вказаний період відповідачем суду подано не було. Стороною позивача також було надано до суду довідку-розрахунок [NUMBER]/8 від 03.06.2024 року, видану державним виконавцем Басілашвілі О.Б. Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ), у якій зазначено: «.. Згідно постанови про передачу виконавчого провадження [NUMBER] від 17.03.2020, станом на 13.01.2020 року за боржником відсутня заборгованість по сплаті аліментів…», однак в цій же довідці державний виконавець зазначає - станом на 03.06.2024 року існує заборгованість у розмірі 209 373, 54 грн. Даних щодо оскарження відповідачем розрахунку від 03.06.2024 року у зв`язку із протилежно викладеною в ній інформацією суду не надано. При цьому, із наявних у справі доказів слідує, що розмір заборгованості із сплати аліментів був обчислений державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», боржнику було роз`яснено право оскаржити його до суду у порядку, встановленому законом. Крім того, довідка - розрахунок державного виконавця містить відомості про суму заборгованості по аліментам в період, за який вона виникла. Сторона відповідача не скористалася своїм правом на оскарження зазначеного розрахунку. Таким чином, відповідно до ст. 196 СК України позивач набула права на стягнення неустойки (пені). Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч.4 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Статтею 199 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналогічний правовий висновок міститься також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі Справа № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд погоджується з сумою розрахунку наданою стороною позивача, оскільки доказів на його спростування відповідачем не надано. Разом з тим, як встановлено з наданих пояснень та письмових доказів стороною відповідача, [PERSON] перебуває у тяжкому матеріальному становищі, оскільки постановою державного виконавця від 21.06.2023 року було арештовані всі рахунки відповідача, в тому числі і рахунок, на який зараховується заробітна плата відповідача. Не зважаючи на визначення постановою державного виконавця поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій від 30.08.2023 року, відповідач не може повноцінно користуватися своєю заробітною платою. Інших доходів відповідач не має. Крім того, відповідачем було надано суду скірншоти переписки його з позивачем за період з червня 2022 року по березень 2023 року, відповідно до яких відповідач здійснював грошові перекази, в тому числі на першу вимогу позивача щодо покупки для дитини необхідних ліків на платіжну карту позивача в загальному розмірі 32 500,00 грн. Відповідно до довідки АБ «Укргазбанк» від 03.06.2024 року на поточному рахунку відповідача, який відкритий в АБ «Укргазбанк» залишок коштів становить 148 931,69 грн., які знаходяться під арештом. Крім того, 18.09.2023 року постановою державного виконавця було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи відповідача, таким чином, щомісяця з відповідача стягуються кошти на сплату аліментів та погашення заборгованості, що підтверджується звітом про здійснення відрахувань та виплат Фонду державного майна України від 12.12.2023 року №190 щодо [PERSON] . З урахуванням вказаних вище обставин, зважаючи на матеріальне становище відповідача та враховуючі, що завданням цивільного судочинства, крім іншого, є справедливий розгляд і вирішення справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення із відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за несплату аліментів у розмірі 148 931,69 грн. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що судові витрати слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial