Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

Позивач \~звернулася\~\~до суду з позовом до [PERSON] про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 7424183100:01:001:0448 загальною площею 0,2500 га, цільове призначення земельної ділянки «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», що знаходяться за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після її батька, [PERSON] , який помер [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [PERSON] був власником будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки 7424183100:01:001:0448, які належали йому та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. [INFO] батько позивачки помер, підтвердженням цього є свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Так як [PERSON] , є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, вона звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини, проте отримала відмову на видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку у праві власності на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, що знаходиться в [ADDRESS] , кадастровий номер 7424183100:01:001:0448, у зв`язку з тим, що в правовстановлюючому документі не зазначено розмір частки співвласників, а зазначена земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності. Вказані обставини змушують спадкоємицю вертатися до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла заява про те, що заявлені позовні вимоги повністю підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Судом, з огляду на приписи ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обставини викладені позивачем в позовній заяві підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: копія свідоцтва про народження, копія свідоцтва про смерть., копія свідоцтва про право власності, копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копія відмови нотаріуса, витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок (а.с.7-14). Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Стаття 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ст. 1268 цього Кодексу спадкоємець за заповітом чи законом: має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаєте таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст.\~1297\~ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Ст.\~1218\~ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В абзаці 5 п. 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», роз`яснено, що «У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності». Відповідно до положень ст. 368 ЦК України, - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ч. 4 ст. 86 ЗК України, - співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Відповідно до положень ст. 89 Земельного кодексу України, - земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Крім того, згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України, - право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Згідно із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка, у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки як вбачається померлому на праві власності належала 1/2 частина будинку за адресою [ADDRESS] , слід визначити, що йому належить і 1/2 частина земельної ділянки, на якій розташований даний будинок.

Outcome: approved