Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою та просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме: земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,58га в умовах кадастрових гектарів на підставі сертифіката на земельну частку (пай ) серії ЛВ №0131010 від 01.08.1996 року, виданого на ім`я [PERSON] . Заяву обґрунтовує тим, що [INFO] помер його дядько [PERSON] , якому належала земельна ділянка(пай) для товарного сільськогосподарського виробництва площею2,58га в умовах кадастрових гектарів на підставі сертифіката на земельну частку (пай ) серії ЛВ №0131010 від 01.08.1996 року. Позивач являється єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] . Проте, в нотаріальному порядку він не може оформили прийняття спадщини, а саме земельної ділянки, хоча фактично вступив у володіння спадковим майном, через відсутність відомостей у Державному земельному кадастрі щодо спірних земельних ділянок. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач Перемишлянська міська ради в судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] . Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі слідує, що після смерті [PERSON] інформація відсутня. Згідно сертифікату на право приватної власності на землю, слідує, що [PERSON] являється власником земельної ділянки(пай) площею 2,58га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва на території спілки селян-пайовиків «Світанок». Оскільки спадкодавець при житті не виготовив правовстановлюючі документи на належне йому майно, тому [PERSON] як спадкоємець не може успадкувати належне йому спадкове майно у визначений законом спосіб, а тому вимушений за захистом своїх спадкових прав звернутись в суд. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Згідно з абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Вбачається, що в разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачою свідоцтва про право на спадщину. За життя [PERSON] не оформив право власності, а саме не зареєстрував в Державному земельному кадастрі спірну земельну ділянку, тому у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спору з приводу поділу спадкового майна не існує, проте позивач позбавлений можливості розпорядитися належним йому спадковим майном, що належав спадкодавцю [PERSON] , оскільки немає правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності останнього, тому позивач позбавлений можливості зареєструвати успадковане нерухоме майно. Враховуючи те, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд вважає за можливе визнати за ним право власності на спадкове майно. З таких обставин, вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved