Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] , суму кредитної заборгованості за кредитним договором в розмірі 383 254,04 грн. та витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 червня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та відповідачем було укладено кредитний договір №26256005247507-КР, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язувався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором. Однак, відповідачем не виконано умови визначених у вказаному кредитному договорі, у зв`язку з чим наявна заборгованість з боку відповідача, яка станом на 22 листопада 2023 року становить 383 254,01 грн., що є предметом позовних вимог. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2023 року провадження у зазначеній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року, закрито підготовче провадження у даній справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі з підстав викладених позовній заяви та додаткових поясненнях по суті спору. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просив відмовити у їх задовлення з підстав викладених у відзиві на позов та додаткових письмових поясненнях. Суд у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення. Згідно п. 3 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовий кредит -кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 21 червня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та відповідачем було укладено кредитний договір №26256005247507-КР, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язувався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором Із змісту Кредитного договору вбачається, що він складається з публічної частини договору, якою є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» із змінами і доповненнями, затверджений Банко розміщений на Офіційному сайті Банку www.creditdnepr.com.ua (далі - УДБО) та індивідуальної частини, якою є Кредитний договір. Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 Цивільного кодексу України для фізичних осіб (резидентів та нерезидентів України) укласти з ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» УДБО на зазначених ньому умовах. Невід`ємною частиною УДБО є Заяви про надання банківських продуктів/послуг, Тарифи Банку та Умови залучення банківських вкладів. Приєднання до УДБО, тобто прийняття Клієнтом поло цього УДБО відбувається у цілому при оформленні Банківського продукту/послуги, у рамках якого/якої здійснюється обслуговування Клієнтів. УДБО є публічним договором та Клієнт не може пропонувати Банку будь-які індивідуальні зміни до УДБО. УДБО є обов`язковим для виконання як Банком, так і Клієнтом, які є сторонами УДБО. Клієнт приєднується до УДБО шляхом подання Заяви про надання банківського продукту/послуги або підписанням Комплексного договору про надання банківських послуг встановленої Банком форми, яка свідчить про згоду на прийняття пропозиції Банка на умовах зазначених в УДБО безумовно та у повному обсязі (п2.2 УДБО). Укладання УДБО відбувається під час звернення Клієнта до Банку шляхом оформлення та підписання Клієнтом Заяви про надання банківського продукту послуги Комплексного договору про надання банківських послуг, яка містить згоду Клієнт прийняття пропозиції ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» укласти Універсальний до банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІГ (акцепт). Підписанням відповідної Заяви про надання банківського продукту послуги Комплексного договору про надання банківських послуг Клієнт підтверджує ще ознайомлений з умовами УДБО, прийняв його умови безумовно та у повному обсязі, при на себе зобов`язання дотримуватись їх та згоден з укладанням з Банком УДБО (п2.6.1УДБО). Підписанням відповідної Заяви про надання банківського продукту послуги Клієнт підтверджує, що він укладає УДБО у тому числі на підставі принципу «свободи договору» визначеного статтями 6 та 627 Цивільного кодексу України. Клієнт безвідклично підтверджує, що положення УДБО йому зрозумілі, є розумними та справедливими рахунки, відкриті на підставі та у порядку, передбаченому УДБО, Клієнт погоджує вважати такими, що відкриті у тому числі на підставі цього УДБО, при цьому Сто виходитимуть з того, що відповідна дія була вчинена Клієнтом на підставі УДБО (п.2.6.3УДБО). Підписанням Заяви про надання банківського продукту/послуги Клієнт підтверджує що він ознайомлений з умовами УДБО, Тарифами Банку та/або Умовами залучення банківських вкладів та іншою інформацію за відповідними Банківськими продуктами, як містяться у УДБО та/або оприлюднені на Офіційному сайті Банку (вкладка Приватним клієнтам) та у Відділеннях Банку та безумовно і у повному обсязі їх приймає (п.2.6.6 УДБО) Банк надає Клієнту послуги/здійснює операції за Договором про надання банківськогс продукту/послуги згідно з Тарифами Банку, що діють на дату здійснення/надання відповідної операцїї/послуги. Тарифи розміщуються на офіційному сайті Банку (вкладка Приватні особи\ та/або у Відділеннях Банку (п 2.6.10 УДБО). Введення ПІН-коду та/або проведення позичальником активних операцій за рахунок Овердрафта/Кредитної лінії вважається згодою позичальника з умовами надання кредиту, а вразі незгоди позичальник має право відмовитися від надання кредиту, подавши заяву пре розірвання договору (п.2.7.5.2 УДБО та умови кредитного договору). Процентна ставка є фіксованою. Підписанням Заяви Клієнт підтверджує, що він був письмово повідомлений про умови кредитування у Банку, а саме: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов`язаннями споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань Клієнта, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, включаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту та інші умови, передбачені чинним законодавством України на виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 №1023-ХІІ та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ від 10.05.2007№ 168 (п.6.10 УДБО та Умови кредитного договору). Банк нараховує проценти за користування Кредитом не рідше одного разу на місяць у валюті Кредиту на суму використаного Кредиту, за процентною ставкою згідно з Тарифами, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, при цьому враховується перший і не враховується останній день користування Кредитом. Базою для нарахування процентів є щоденна заборгованість за Кредитом на кінець Операційного (робочого) дня.. У разі використання Кредиту, Клієнт зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату процентів, нарахованих за користування Кредитом у попередньому календарному місяці, комісії, нарахованої наприкінці попереднього календарного місяця (у разі наявності), частини Заборгованості за Кредитом (якщо це передбачено умовами відповідного Банківського продукту/послуги) та інших Боргових зобов`язань (Заборгованості) згідно з умовами УДБО та діючими Тарифами (далі - Обов`язковий платіж). Обов`язковий платіж здійснюється у строк та у розмірі, зазначеному у Заяві та/або Тарифах та/або Розрахунку сукупної вартості та реальної процентної ставки та/або УДБО (п.6.12.9 -6.12.10 УДБО) Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на викладене, в розрізі даного спору убачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним кредитним Договором №26256005247507-КР, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначених Договором, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, та штрафним санкція за користування кредитами. Як убачається з матеріалів справи та наданих позивачем розрахунків, відповідачем порушено умови Кредитного договору №26256005247507-КР від 21 червня 2016 року в частині своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитами, у зв`язку з чим станом на 22 листопада 2023 року заборгованість за вказаними кредитами становить 383 254,01 грн., що підтверджено наявними в матеріалах справи розрахунками заборгованості боржника [PERSON] . Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» від 01 липня 2003 року № 37801/97, § 36,). Ще одне призначення обґрунтування рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 30). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 4 599,05 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved