Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

7 червня 2024 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 12 червня 2010 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 320. В обґрунтування вимог зазначає, що від шлюбу вони мають двоє неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, що призводить до виникнення постійних сварок. Більш того, вони різні за характером, мають різні погляди на життя. Вона вже приклала багато зусиль задля збереження сім`ї, бажаючи аби діти зростали в повноцінній сім`ї. Проте, наразі вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейних відносин не підтримують, шлюб існує лише формально. Чоловік проживає з іншою жінкою, а тому відновлення стосунків вважає неможливим, тому позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, просила шлюб розірвати без надання строку на примирення, та зазначила, що вже вісім місяців вони з чоловіком проживають окремо, подружні відносини не підтримують, оскільки він має стосунки з іншою жінкою. Діти ж проживають разом з нею. Вона не має жодного бажання відновлювати сім`ю, не вірить у вірність чоловіка та не бачить спільного майбутнього з ним, оскільки вже був період часу коли вони спільно не проживали та потім вирішили зійтися задля сім`ї, народили другу дитину, однак чоловік не припинив їй зраджувати. Вважає, що подальше збереження сім`ї буде негативно впливати на дітей, особливо на старшу доньку, яка вже стала учасником їхніх сварок. Відповідач заперечував проти розірвання шлюбу, просив надати строк на примирення, оскільки він готовий змінюватися та відновлювати сім`ю. Представник відповідача підтримав позицію свого клієнта, просив все ж надати їм строк на примирення з метою збереження відносин. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що 12 червня 2010 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, зареєстрований Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 320, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Від подружнього життя сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). У судовому засіданні було встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Сторони проживають окремо з січня 2024 року. Позивачка наполягає на розлученні та вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо.\~\~ Оскільки, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. При цьому, підстав для надання строку на примирення, суд не вбачає, оскільки сторони не проживають спільно вже 8 місяців, та відповідач, зі слів дружини, має відносини з іншою жінкою, що в свою чергу ним не заперечувалось у судовому засіданні. Також, суд вважає посилання відповідача на обставини щодо бажання примиритися з позивачкою, не доведеними, оскільки в продовж 8 місяців окремого проживання, відповідачем не було здійснено будь-яких спроб для збереження та відновлення сім`ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем та вважає за неможливе відновлювати сімейні відносини. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що шлюб носить формальний характер та збереження його суперечить інтересам однієї із сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до\~вимог\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Тому,\~з відповідача\~на користь\~позивача необхідно\~стягнути судовий\~збір у\~розмірі 1\~211\~грн.\~20\~коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved