Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

у березні 2024 року ТОВ «Бізнес позика» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором № 468695-КС-002 від 12.07.2023 року, у розмірі 110 152,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 12 липня 2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 468695-КС-002 про надання кредиту, що був підписаний одноразовим ідентифікатором, за яким товариство надало позичальнику грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити відсотки у розмірі 1,15013259 % за кожен день користування кредитом. Між тим, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, а лише частково сплатив заборгованість на загальну суму 13 000,00 гривень. У зв`язку із зазначеним станом на 02.11.2023 року у [PERSON] утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 110 152,00 грн., що складається з: - 30 000,00 грн. тіло кредиту; - 78 645,84 грн. відсотки за користування кредитом; - 1 506,16 грн. комісія. Зазначену суму заборгованості ТОВ «Бізнес позика» просить стягнути з відповідача, а також покласти на нього судові витрати. Ухвалою суду від 26 березня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження по справі (а.с. 73). В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, одночасно позов підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. 12 липня 2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір № 468695-КС-002, згідно умов якого, позичальник отримав у тимчасове, платне користування грошові кошти в сумі 30 000,00 грн., які останній зобов`язався повернути кредитодавцеві до 27.12.2023 року і сплати відсотки за користування кредитом у розмірі 1,15013259 % на день за зниженою відсотковою ставкою або 2,00 % - за стандартною та комісію за надання кредитних послуг в сумі 4\~500,00 грн. Крім того, зазначеним договором також визначено загальну орієнтовану вартість кредиту розраховану ТОВ «Бізнес позика» у відповідності до зазначених вище умов кредитування. Відтак, згідно п. 3 договору, орієнтована загальна вартість наданого кредиту складає 78 000,00 гривень (а.с. 21-25). Відповідач нехтуючи погодженим сторонами графіком здійснення платежів за кредитом, не відповідально та не сумлінно поставився до обов`язків покладених на нього кредитним договором, у зв`язку із чим допустив виникнення заборгованості. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 468695-КС-002 від 12.07.2023 року встановлено, що сума заборгованості відповідача станом на 21.02.2024 року склала 110 152,00 грн., з яких: - 30 000,00 грн. тіло кредиту; -78 645,84 грн. відсотки за користування кредитом; -1 506,16 грн. комісія (а.с. 15-18). До правовідносин, що виникли між сторонами суд вважає за необхідне застосовувати наступні норми права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7\~ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12\~ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також, приписами\~ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, в силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст. 525, 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.\~527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу\~України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Положеннями статті 610\~ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Згідно ч.2 ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить про неналежне виконання [PERSON] договірних зобов`язань, у зв`язку із чим в останнього виникла заборгованість по сплаті кредиту. Відповідачем наявність вказаної заборгованості не спростовано, як і не надано доказів її погашення. Між тим, заявлена до стягнення сума заборгованості зазначена у розрахунку в розмірі 110 152,00 грн., перевищує орієнтовану загальну вартість кредиту погоджену з відповідачем при укладенні договору № 468695-КС-002 від 12.07.2023 року та вказану у паспорті споживчого кредиту. До того ж, зі змісту позовної заяви та долучених до неї матеріалів справи встановлено, що відповідачем 02.08.2023 року та 14.08.2023 року вносились платежі, направлені на часткове погашення заборгованості на загальну суму 13\~000,00 гривень, з яких, у відповідності до розрахунку заборгованості: - 2\~993,84 грн. пішло на погашення заборгованості за тілом кредиту; - 10\~006,16 грн. на погашення відсотків. При детальному дослідженні складових частин суми заборгованості заявленої до стягнення, судом встановлено, що позивачем за період дії договору, з 12.07.2023 року по 27.12.2023 року, нараховано відсотків за користування кредитними коштами на загальну суму 88\~652,00 грн. (78\~645,84грн. (відсотки заявлені до стягнення) + 10\~006,16грн. (сума зарахована позивачем на погашення заборгованості за відсотками)), що суттєво відрізняється від загальної суми відсотків визначеної договором у розмірі 43\~500,00 грн., за рахунок чого загальна вартість кредиту з 78\~000,00 грн., в односторонньому порядку, без узгодження із позичальником, зросла до 123\~152,00 грн. (110 152,00 грн. (загальна сума заявлена до стягнення з урахуванням погашень) + 13 000,00 (загальна сума платежів внесена відповідачем). При чому жодних додаткових угод між сторонами кредитних договірних відносин не укладалося. Таким чином, у зв`язку із наявністю невідповідності між сумами заборгованості в кредитному договорі та наданих позивачем розрахунках, суд прийшов до переконання про необхідність проведення розрахунку заборгованості за кредитом самостійно. Загальна орієнтована вартість кредиту розрахована позивачем у відповідності до терміну кредитування 24 тижні (з 12.07.2023 року по 27.12.2023 року), становить 78\~000,00 грн., з яких: - 30\~000,00 грн. тіло кредиту; - 43\~500,00 грн. відсотки за користування кредитом; - 4 500,00 грн. комісія за надання кредиту. Суд, виходячи із обов`язковості додержання умов, взаємно узгоджених сторонами шляхом укладення кредитного договору, вважає, що подальше здійснення розрахунку заборгованості має походити від загальної вартості кредиту, яка була погоджена з відповідачем у розмірі 78 000,00 грн. передбаченої станом на 27.12.2023 року. Таким чином, враховуючи викладене та те, що відповідачем були здійснені платежі на загальну суму 13 000,00 грн., сума сплачена позичальником за цей період підлягає вирахуванню із суми загальної заборгованості (78 000,00 грн.) і в кінцевому розрахунку становить 65\~000,00 гривень, з яких: - 30\~000,00 грн. тіло кредиту; - 33\~493,84 грн. заборгованість за відсотками (43\~500,00 грн. (відсотки передбачені кредитним договором) 10\~006,16 грн. (сума зарахована позивачем на погашення заборгованості за відсотками)); - 1\~506,16 грн. комісія (4 500,00 грн. (комісія визначена договором) - 2\~993,84 грн. (сума зарахована позивачем в рахунок погашення заборгованості за комісією)). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, про належність стягнення з відповідача суми заборгованості визначеної умовами договору з вирахуванням розміру грошових внесків сплачених відповідачем, яка у кінцевому розрахунку становить 65\~000,00 гривень. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial