Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від представника позивача адвоката Заболотної Г.В. надійшов вказаний позов. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 48087 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості на загальну суму 58111,23 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № Z06.00607.003477505 від 22.12.2017, укладеного між позивачем та Акціонерним товариством «Ідея Банк». Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Жарчинським О.А. 20.07.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 66142244 по примусовому виконанню вказаного виконавчого напису. Представник позивача зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис було видано з порушенням порядку вчинення виконавчих написів, а саме під час його вчинення відповідачем не було надано приватному нотаріусу документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, в виконавчому написі вказана адреса боржника, за якою [PERSON] ніколи не був зареєстрований. Також кредитний договір нотаріально не посвідчувався, що є обов`язковою умовою при вчиненні виконавчого напису. За таких підстав, представник позивача просить визнати виконавчий напис № 48087 від 19.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04.06.2024 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено сторонам копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами. Також вказаною ухвалою витребувано докази. Ухвалою суду від 04.06.2024 задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП № 66142244 відкритого 20.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Жарчинським Олексієм Анатолійовичем на підставі виконавчого напису № 48087 від 19.05.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на\~користь ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» заборгованості на загальну суму 58111,23 грн. Позивач та його представник, належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавали. Відповідач, належним чином повідомлений про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не подавав. 07.06.2024 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позову. Відзив мотивовано тим, що при зверненні до приватного нотаріуса за вчиненням спірного виконавчого напису відповідачем виконано вимоги передбачені п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Євгену Михайловичу вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором. Крім того, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити у вчиненні виконавчого напису. Отже виконавчий напис, вчинений 19.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 48087 про стягнення з Позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 58111,23 грн. не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною. Позивач та його представник правом подання відповіді на відзив не скористались. Треті особи правом подання пояснень щодо позову не скористались. Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України вказане дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши надані суду докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Суд встановив, що 19.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 48087, згідно якого з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» стягується заборгованість за Кредитним договором № Z06.00607.003477505 від 02.12.2017, укладеним між АТ «Ідея Банк» правонаступником за яким є відповідач, та [PERSON] , в сумі 58111,23 грн., з яких: 25971,95 грн. заборгованість за тілом кредиту; 14714,52 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 17674,76 грн. заборгованість по комісіям; 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Вказані обставини підтверджуються виконавчим написом, копія якого наявна в матеріалах справи. Вказаний виконавчий напис був пред`явлений відповідачем до виконання. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Жарчинським О.А. від 20.07.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 66142244 за вказаним виконавчим написом нотаріуса. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Частиною 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що при застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (надалі - Перелік документів), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Відповідно до\~Переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~29\~червня 1999\~року №1172\~для одержання\~виконавчого напису\~подаються а)\~оригінал нотаріально\~посвідченого договору\~(договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Слід враховувати, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, в свою чергу, внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, стягнення заборгованості з підстав, що випливають із кредитних відносин можливе лише за нотаріально посвідченими договорами, при цьому, для вчинення виконавчого напису стягувач повинен надати нотаріусу відповідну заяву (п.п. 2.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5), оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення зобов`язання. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 р. у справі № 910/10374/17, в якій зазначено, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З матеріалів справи вбачається, що в порушення наведених вище норм, під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, відповідачем було надано приватному нотаріусу Кредитний договір № Z06.00607.003477505 від 22.12.2017, укладений між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] , який не посвідчений нотаріально, а відтак кредитний договір наданий відповідачем приватному нотаріусу не є документом, за якими стягнення заборгованості може провадиться у безспірному порядку, що свідчить про відсутність правових підстав для вчинення виконавчого напису на ньому. Отже, вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, зважаючи на викладені вище норми та правові висновки, суд вважає помилковим твердження представника відповідача у відзив, щодо відсутності обов`язку у стягувача подавати нотаріусу нотаріально посвідчений кредитний договір для вчинення виконавчого напису. Крім того, обґрунтовуючи позов, позивач посилається і на те, що нотаріусом оскаржуваний виконавчий напис був вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчих написів, зокрема нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність сум, які були нараховані відповідачем. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.\~Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України "Про нотаріат"\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, від 06 травня 2020 року у справі 320/7932/16-ц. При цьому, відповідач заперечуючи проти позову посилається на обов`язок нотаріуса перевіряти безспірність заборгованості, та у випадку встановлення обставин, які підтверджують її спірність відмовити у вчиненні виконавчого напису. Враховуючи, що виконавчий напис було видано, нотаріус прийшов до висновку, що заборгованість є безспірною. Разом з тим, факт звернення позивача з даним позовом до суду свідчить про те, що заборгованість за кредитним договором не є безспірною. Крім того, представник відповідача не надав суду докази на підтвердження своїх заперечень та спростування посилань представника позивача на обставини викладені у позові. Також відповідачем не виконані вимоги ухвали суду щодо витребування доказів, а саме належним чином засвідченої копії кредитного договору № Z06.00607.003477505 від 22 грудня 2017 року, укладеного між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] з розрахунком сум заборгованості станом на 19.05.2021. При цьому, неможливість подання суду вказаних документів представник відповідача пояснив відсутністю у відповідача оригіналу вказаного документу, оскільки такий був наданий приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М. для вчинення виконавчого напису. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що посилання на обставини викладені позивачем у позові знайшли своє підтвердження, та визнає ті обставини, що приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не переконався у безспірності вимог стягувача, а також вчинив виконавчий напис щодо кредитного договору, який не є нотаріально посвідченим, чим порушив норми\~Закону України\~"Про\~нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому позов є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1211,20 грн. та судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 605,60 грн., а всього 1816,80 грн. Також, представник позивача просила стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з гонорару адвоката в сумі 9084,00 грн. Частина 2 ст. 141 ЦПК України визначає, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд встановив, що відповідно до Ордеру серії АВ № 1038396, Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 780 та Договору про надання правової допомоги від 20.05.2024 [PERSON] доручив адвокату Заболотній Г.В. представляти його інтереси та вести від його імені справи в усіх судових установах під час розгляду справи щодо скасування виконавчого напису № 48087. Пунктом 4.1 вказаного договору визначено, що клієнт сплачує адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу у справі в судовому засіданні, поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Згідно з розрахунком часу, витраченого на надання правничої допомоги (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійсненних ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, складеного адвокатом Заболотною Г.В. на підставі договору від 20.05.2024 з метою обрахування гонорару за надання правової допомоги у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, адвокатом проведені наступні дії: первинна консультація клієнта, вивчення законодавства та судової практики, узгодження правової позиції з клієнтом 1 год.; написання позовної заяви 2 год; заява про витребування доказів 0,5 год; заява про забезпечення позову 1 год.; формування пакету документів та виготовлення копій для позовної заяви 2 год.; складання заяви про стягнення витрат 1 год. Враховуючи, що прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2024 року встановлено в розмірі 3028 грн., тому на підставі п. 3.1 Договору гонорар за надання правової допомоги у даній справі складає 9084 грн. і обраховується таким чином: 7,5 год. х (3028х40%). Відповідно до Акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 28.06.2024 клієнт визнав, що договір про надання правової допомоги від 20.05.2024 належним чином виконано та не має до адвоката жодних претензій, а також сплатив гонорар в розмірі 9084,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 28/06/24/1 від 28.06.2024. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Разом з тим, відповідач як на підставу для зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката зазначив про неспівмірність заявлених витрат із складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг та затраченим часом на надання таких послуг. Клопотання мотивовано тим, що позовна заява про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є шаблонним документом, підготовка якого не потребує багато часу, значних зусиль, особливих навиків та знань, і не може вважатися складною юридичною роботою. Судова практика з питань визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у подібних правовідносинах є сталою. Отже, витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю виконаної роботи та непропорційними до предмета спору. Таким чином, представник відповідача вважає, що витрати на професійну правничу допомогу, орієнтовна вартість яких становить 7 000,00 грн. є неспівмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивачем не надано договору про надання правової допомоги, жодного платіжного доручення чи квитанції в підтвердження оплати правової допомоги, які б були оформлені у встановленому законом порядку, також, відсутній детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу, а отже, суд не має підстав для стягнення з Відповідача на користь Позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн., тобто на думку представника відповідача, в цій частині судових витрат Позивачу повинно бути однозначно відмовлено. Суд, оцінивши подані представником позивача докази та врахувавши посилання представника відповідача у клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу, вважає, що витрачений представником позивача час на складання позовної заяви, формування пакету документів та виготовлення копій позовної заяви по 2 год., зважаючи на нескладність даної справи, незначний обсяг документів, доданих до позову та наявність сталої судової практики з питань визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, є завищеним. Так само завищеним є час протягом якого представником позивача готувалась заява про забезпечення позову. Крім того, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без участі позивача та його представника. Враховуючи положення ч. 6 ст. 137 ЦПК України, за якими обов`язок\~доведення неспівмірності\~витрат покладається\~на сторону,\~яка заявляє\~клопотання про\~зменшення витрат\~на оплату\~правничої допомоги\~адвоката,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами,суд оцінюючи обґрунтованість заяви представника позивача на предмет співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, вважає, що заявлена представником позивача сума є неспівмірною зі складністю справи, а відтак погоджується з доводами представника відповідача про необґрунтованість та неспівмірність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правову допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг (незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду та відсутність судових засідань), критерію реальності таких витрат. Зважаючи на викладене й те, що заявлений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката та складністю справи, суд прийшов до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 7000\~\~грн.

Outcome: approved