Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

Позивач 01.04.2024 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 20.04.2011 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] . З липня 2014 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, мають окремий бюджет. Причиною тому стала розбіжність характерів, різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя та інші життєві цінності. Між подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає, що примирення між сторонами неможливе. Спір щодо розподілу майна та визначення місця проживання дитини між подружжям відсутній. За таких обставин [PERSON] зазначає, що подальше збереження шлюбу є неможливим і просить його розірвати. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 29.04.2024 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.20-21). Позивач належним чином була повідомлена про розгляд справи в суді, згідно позовної заяви просить справу розглядати в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, а саме: на адресу його реєстрації було направлено ухвалу про відкриття провадження, про що свідчить конверт (а.с.24), відзиву на адресу суду у встановлений законом строк не надіслав. Справа розглядалась без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. На підставі ст. 280 ЦПК України справа розглядалась заочно. Судом встановлено: 20.04.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 146 (а.с.15). Від даного шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Внаслідок різних поглядів на сімейне життя, права та обов`язки подружжя, виховання дитини, ведення спільного господарства, шлюбні стосунки фактично були припинені в липні 2014 року. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, а тому шлюб носить формальний характер. Спору щодо розподілу майна та визначення місця проживання дитини між сторонами немає. Таким чином, подальше збереження сім`ї суперечить їх інтересам. За змістом ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача, а також те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що шлюб необхідно розірвати, задовольнивши тим самим позовні вимоги.

Outcome: approved