Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачі за первісним позовом - [PERSON] , в інтересах якої діє її представник адвокат Керницький В.М., та [PERSON] звернулись до суду із позовом (а.с. 32-33) до [PERSON] , в якому, із врахуванням зменшених позовних вимог, просять визнати за ними право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (по 5/12 часток кожному), після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що після смерті їхнього дідуся [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина за заповітом. Вони є спадкоємцями за заповітом. Згідно із змістом заповіту, спадкодавець [PERSON] заповів дві кімнати по 11.4 м.кв., загальною площею 22.8 м.кв., позивачу [PERSON] , а все решта майно позивачці [PERSON] . Окрім них спадкоємицею, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, є відповідачка позивачка [PERSON] , оскільки вона є непрацездатною вдовою померлого [PERSON] . Звернувшись до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав їм було відмовлено через те, що в домоволодінні немає двох кімнат по 11.4 м.кв., загальною площею 22.8 м.кв., а також не визначена обов`язкова частка спадщини відповідачки позивачки [PERSON] . Відповідачка за первісним позовом [PERSON] подала зустрічний позов (а.с. 53-54), в якому просить визнати за нею право власності на 2/12 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Обґрунтовує зустрічні позовні вимоги тим, що і позивачі відповідачі [PERSON] , [PERSON] . Зазначає, що оскільки спадкодавець [PERSON] був її чоловіком, вона на даний час є непрацездатною, а тому має право на обов`язкову частку у спадщині. У підготовчому судовому засіданні позивачка - відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Керницький В.М., зменшені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, зустрічні позовні вимоги визнали. Позивач відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, через канцелярію суду 09.07.2024 (а.с. 46) подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, зменшені позовні вимоги за первісним позовом підтримує, зустрічний позов визнає. Відповідачка позивачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, первісний позов визнає, зустрічні позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 20.05.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачам десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви. 24 травня 2024 року від позивачів надійшла заява на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Судом у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України було зроблено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачки за первісним позовом [PERSON] , відповідь на який 03.06.2024 надійшла на адресу суду. Ухвалою суду від 03.06.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] 05.07.2024 через канцелярію суду подала зустрічний позов. Ухвалою суду від 09.07.2024 прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно. Відповідачам за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] , в строк до п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали та зустрічної позовної заяви запропоновано подати відзив на зустрічний позов, продовжено строк проведення підготовчого провадження у даній справі та підготовче судове засідання відкладено на 08.30 год 07.08.2024. Позивачі відповідачі [PERSON] , [PERSON] зустрічний позов визнали, а відповідачка позивачка [PERSON] визнала первісний позов. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання відповідачкою за первісним позовом [PERSON] та відповідачами за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] позовних вимог не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідачка за первісним позовом [PERSON] та відповідачі за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги визнали, визнання ними позову не суперечить їхнім інтересам, тому суд приймає визнання ними позову та приходить висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належало домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на будинковолодіння від 04.09.2002 (а.с. 9). За життя, [PERSON] , склав заповіт (а.с. 7), який посвідчений секретарем Тростянецької сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №18, відповідно до якого, спадкодавець зробив таке розпорядження: дві кімнати по 11.4 м.кв., загальною площею 22.8 м.кв., заповів позивачу відповідачу [PERSON] , все решта майно заповів позивачці відповідачці [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.11.2020 (а.с. 6), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Згідно із довідкою №Тр-091 від 01.11.2023 старости Тростянецького старостинського округу (а.с. 10), на день смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані і проживали: відповідачка позивачка [PERSON] , [INFO] (вдова), позивачі відповідачі - [PERSON] і [PERSON] (онуки). Звернувшись до нотаріуса із заявами про видачу їм свідоцтв про право власності на спадкове майно, сторонам по справі було відмовлено, оскільки у домоволодінні, яке входить в склад спадщини, немає двох кімнат по 11.4 м.кв., загальною площею 22.8 м.кв., а тому із змісту заповіту неможливо встановити яка частка у спадщині належить спадкоємцям за заповітом і за законом, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії (а.с. 8). Отже, судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, окрім цього, відповідачка позивачка [PERSON] має право на обов`язкову частку у спадщині, як непрацездатна вдова. Звернувшись до нотаріуса, сторонам по справі у видачі свідоцтв про право власності на спадкове майно було відмовлено, через неможливість визначення часток спадкового майна. Таким чином, між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на майно в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . ІV. Оцінка суду: заслухавши пояснення позивачки відповідачки [PERSON] та її представника, дослідивши докази, надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги визнання сторонами первісного позову та зустрічного позову, суд приходить висновку, що первісний позов та зустрічний підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивачами за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] доведено належними та допустимими доказами, що їхньому дідусю [PERSON] , який помер [INFO] належало домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт, однак із змісту такого неможливо визначити частки спадкового майна. Крім того, відповідачка позивачка [PERSON] також має право на частку у спадковому майні, як непрацездатна вдова (обов`язкова частка). Як визначено ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Згідно зі ч. 1 ст. 1218 ЦК України,\~ до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як передбачено ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Водночас, ч. 3 ст. 1235 ЦК України встановлює, що заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Положення ст. 1241 ЦК України регулюють інститут обов`язкової частки у спадщині, який призначений для задоволення матеріальних інтересів окремих осіб найближчих родичів спадкодавця і має на меті звуження свободи заповіту. Сутність права на обов`язкову частку полягає в тому, що на користь осіб, визначених у ч. 1 ст. 1241 ЦК України відкривається спадщина у вигляді половини від тієї частки, право на яку б належало їм при спадкуванні за законом, незалежно від того, яким є зміст заповіту. Суб`єктами права на обов`язкову частку є: малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця; непрацездатна вдова (вдівець) спадкодавця; непрацездатні батьки спадкодавця. При цьому право на обов`язкову частку у спадщині має окремо кожен з непрацездатних батьків спадкодавця. До непрацездатних осіб відносяться: а) особи, які досягли пенсійного віку, тобто віку, який дає їм підставу для одержання пенсії за віком, незалежно від того, чи продовжують вони працювати; б) особи з інвалідністю I, II та III груп. Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, визначений ст. 1241 ЦК України, є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Аналіз ст. 1241 ЦК України дає підстави стверджувати, що право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто, право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Так, судом було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , після смерті [PERSON] , є його непрацездатною вдовою, у зв`язку із чим вона має право на обов`язкову частку у спадщині. Згідно з ст. 1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцеві, незалежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Позивачі за первісним та зустрічними позовами звернувшись до нотаріуса за видачею їм свідоцтв про право на спадщину, яку вони прийняла після смерті [PERSON] , отримали відмову, у зв`язку із неможливістю визначення часток спадкового майна. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи, що спадкоємцями за заповітом є позивачі відповідачі - [PERSON] , [PERSON] , а відповідачка позивачка [PERSON] є особою, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, як непрацездатна вдова і факт відмови нотаріуса через неможливість визначення часток спадкового майна не позбавляє спадкоємців права отримати у власність спадкове майно, вимоги позивачів за первісним та зустрічним позовами, про визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими. Іншого способу захисту свого права, окрім як звернення до суду з даним позовом у сторін немає. На підставі викладеного, ст. 16, 1217, 1218, 1235, 1241, 1261, 1296 ЦК України, ст. 13, 78, 81 ЦПК України, та

Outcome: approved