Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 липня 2015 року між нею, позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, якого зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, про що складено відповідний актовий запис № 292. Від даного шлюбу народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] (дата смерті [INFO] ), [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та проживають разом з нею, позивачем за адресою: [ADDRESS] . Спочатку між нею, позивачем та відповідачем склались хороші сімейні відносини, які з часом погіршились. Вона, позивач, і відповідач перестали розуміти та чути один одного із-за кардинально різних поглядів на шлюб та сім?ю. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім?ї, не здатен підтримувати та будувати сімейні відносини на почуттях вірності, взаємної поваги та любові. Вона, позивач, з відповідачем припинили спільне проживання та за глибоким її переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Шлюб носить формальний характер. Примирення з відповідачем не можливе. Оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, між ними часто виникають непорозуміння, внаслідок чого вона, позивач та відповідач втратили почуття поваги один до одного. Просить, розірвати шлюб між нею, позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , якого зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області про що було складено відповідний актовий запис № 292; малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишити проживати разом з позивачем; після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій прохала розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 24 липня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області про що складено відповідний актовий запис № 292, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданого 24 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.4). У шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] (дата смерті [INFO] ), [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 9-12). Встановлено, що спочатку спільного проживанння у подружжя, вони ж сторони по справі, склались хороші сімейні відносини, які згодом погіршились. Сторони перестали розуміти один одного із-за кардинально різних поглядів на шлюб та сім?ю так як виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, між ними часто виникають непорозуміння, відповідач не підтримує та не будує сімейні відносини на почуттях вірності, взаємної поваги та любові в результаті чого сторони втратили почуття поваги один до одного. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1. ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи, судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин. При зазначених обставинах суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася і шлюб існує формально. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Із дослідженого у судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, примиритися сторони не бажають, тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до положень ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з вимогами ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що малолітні діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] проживають з матір`ю позивачем по справі. Дані обставини сторонами не оспорюються та доказуванню не підлягають. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище « [PERSON] », як вона цього просить. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112, 113, 161 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved