Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

Позивач, в особі свого представника, звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просила суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, та залишити прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 25.04.2001 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, актовий запис №403. Під час шлюбу у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що подружні відносини між сторонами припинені. Сторони не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність між сторонами взаєморозуміння і довіри, постійні конфлікти та недомовленості. Шлюб існує формально. У зв`язку з вищевикладеним позивач і була змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 10.10.2023 року прийнято позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрито провадження\~по цивільній\~справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено проведення засідання. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, позивач в своїй позовні заяві просила суд розглядати справу у її відсутність та відсутність її представника. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. До суду від відповідача та його представника надходили заяви про відкладання судового розгляду. Відповідач ухвалу про відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками до неї отримав 06.06.2024 року про що є відмітка на рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення. Отже, відповідачу відомо про розгляд даної цивільної справи. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і позивач по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 квітня 2001 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №403, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.07.2023 року. Під час шлюбу у сторін народилося двоє діти [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.02.2004 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.12.2006 року. Згідно з ч. 2 ст. 140 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4статті 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3статті 105 Сімейного кодексу України, встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Встановивши, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім`ї, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя сторін не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Позивач у своїй позовній заяві просила прізвище залишити без змін. У відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~та\~Закону України «Про судовий збір»\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який сплачений останньою у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved