Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

08 травня 2024 року представник позивача [PERSON] звернувся до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення 70258,09 грн заборгованості за кредитним договором б/н від 10.06.2020. Також просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» понесені судові витрати в розмірі 3028 гривень 00 копійок. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] звернулася до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 10.06.2020. Поставивши свій підпис у Анкеті-заяві, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складають між нею та банком кредитний договір. Відповідачу було надано кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином не виконувала умови Договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 26.04.2024 становить 70258,09 грн, з яких: заборгованість за кредитом 38879,79 грн, заборгованість за відсотками 31378,30 грн. Ухвалою суду від 20.05.2024 відкрито провадження у даній справі та постановлено здійснювати її розгляд в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, також в ухвалі роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Одночасно сторонам було роз`яснено, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Відповідач про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення за зареєстрованою адресою місця проживання копії ухвали суду від 20.05.2024 та позовної заяви з пакетом документів, які повторно повернулися без вручення адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відтак, відповідач вважається належним чином повідомленою про розгляд справи. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористалася. Згідно з ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що 10.06.2020 [PERSON] звернулася до позивача - АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк». В заяві зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг. До заяви Банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розміщений на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила». Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 26.04.2024 становить 70258,09 грн, з яких: заборгованість за кредитом 38879,79 грн, заборгованість за відсотками 31378,30 грн. Крім того, до позову додано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», підписаний [PERSON] простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком; виписку по картці [PERSON] за період з 10.06.2020 по 26.04.2024, з якої вбачається, що за вказаний період сума витрат становить 150265,24 грн, сума зарахувань 81317,04 грн, сума комісій 4012,66 грн; сума кешбеку 8,99 грн; довідку за картами про видачу [PERSON] картки № [NUMBER] , строком дії до грудня 2024 року; довідку за лімітами [PERSON] за кредитним договором б/н від 10.06.2020 за період з 10.06.2020 по 26.04.2024, згідно з якою станом на 10.06.2020 встановлено ліміт 20000,00 грн., до 23.02.2024 ліміт змінювався та остаточно становив 38900 грн. Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 509\~цього\~Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054\~ЦК\~України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1055\~ЦК\~України кредитний договір укладається у письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1049\~ЦК\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями частини другої статті 1050\~ЦК\~України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Однак станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи умови договору не виконуються, кредит відповідачем не повертається. Відповідач не спростував доводів позивача щодо отримання кредитної картки та користування нею, крім того, з виписки по картці та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувалася карткою та частково погашала заборгованість. Зважаючи на викладені обставини, суд вважає доведеними факт отримання відповідачем кредитних коштів у позивача, користування вказаними коштами та наявність непогашеної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 38879,79 грн. Крім цього, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути з відповідача заборгованість за відсотками у розмірі 31378,30 грн. В обґрунтування вказаних вимог у цій частині, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 10.06.2020, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» як невід`ємної частини спірного договору. Дійсно, витяг із Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», що розміщені на сайті https://a-bank.com/ua/terms та наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначає, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, розмір комісії, відповідальність сторін. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг позивача, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Відсутність достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, наданий банком витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини першої статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження №14-131цс19). Велика Палата Верховного Суду зазначила: оскільки підписана лише заява-анкета, яка не містить детальних умов договору, а правила надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Відповідно до статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позовної заяви, банк нараховував відсотки за користування кредитними коштами, проте розмір відсотків не був узгоджений сторонами; позивачем до справи не долучено жодних доказів обізнаності відповідача про застосування якого саме розміру відсотків, у випадку несвоєчасного повернення кредитних коштів, домовились сторони. 10.06.2020 відповідач підписала паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому зазначена інформація щодо суми ліміту, строку кредитування, мети кредиту, базової процентної ставки, реальної процентної ставки, періодичності внесення платежів, процентної ставки за неналежне виконання умов договору, тощо. Згідно із частиною другою статті 9\~Закону\~України\~«Про споживче\~кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Однак, позивачем не надано доказів того, що відповідач на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» від 10.06.2020 отримала саме кредитну картку «Кредитна картка». Також, підписана відповідачем анкета-заява не містить умов про те, що паспорт споживчого кредиту є складовою договору банківського обслуговування. Крім того, суд звертає увагу на те, що зі змісту цього паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в ньому, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Отже, підписання такого паспорта споживчого кредиту є передумовою укладення кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача і цей документ не є складовою укладеного договору. Суд зауважує, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Зважаючи на викладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами за договором від 10.06.2020. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що позивачем не підтверджено належними доказами можливість нарахування відсотків за користування кредитом, у розмірі, зазначеному в розрахунку заборгованості, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками. Таким чином, суд вбачає наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача суми непогашеної заборгованості за тілом кредиту в розмірі 38879,79 грн. Враховуючи те, що позов АТ «Акцент-Банк» задоволено частково, суд, згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з розрахунку: (розмір задоволених позовних вимог 38879,79 грн) х 3028,00 грн (сума сплаченого судового збору) / 70258,09 грн (розмір заявлених позовних вимог) = 1675,65 грн.

Outcome: partial