Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

В лютому 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі Товариство) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачки 46800 грн. заборгованості по кредиту та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] 02.08.2022 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 00786-08/2022 на суму 12000 грн. строком на 25 днів з кінцевим терміном повернення 26.08.2022, який відповідно до додаткових угод до цього договору від 26.02.2022, 05.09.2022, 15.09.2022, 25.09.2022, 05.10.2022, 15.10.2022, 25.10.2022, 04.11.2022, 14.11.2022, 24.11.2022, 05.12.2022, неодноразово продовжувався щоразу на 10 днів та остаточно визначено термін повернення зобов`язання 14.12.2022. Згідно умов даного договору відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. Проте, взяті на себе зобов`язання [PERSON] належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість в зазначеному вище розмірі, з яких: 12000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 34800 грн. заборгованість за відсотками. 30.08.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30082023/1, у відповідності до умов якого останнє набуло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі за договором укладеним з відповідачкою. Згідно ухвали судді 22.02.2024 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 04.03.2024, за клопотанням відповідачки, суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначивши підготовче судове засідання по справі. Ухвалою від 22.04.2024 підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розгул справи проводити без його участі. Відповідачка [PERSON] при розгляді справи позов визнала частково та пояснила, що нею дійсно у ТОВ «ФК «Інвеструм» було отримано кредитні кошти у розмірі 12000 грн., та нею здійснювалося погашення кредиту, однак вона не може підрахувати точний розмір сплачених нею сум через відсутність підтверджуючих документів про це. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 02.08.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 00786-08/2022, за яким останній надано кредит на загальну суму 12000 грн. під 2,5 % на добу на строк 25 днів, дата повернення кредиту 26.08.2022. Згідно умов даного договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. Згідно додаткової угоди до вказаного договору № 3 від 26.08.2022 виконання зобов`язання відстрочено на 10 днів до 04.09.2022, при цьому [PERSON] у відповідності до умов п.3.3.3 кредитного договору сплачено 3600 грн. процентів за відстрочку зобов`язання в розмірі 3% на добу від тіла кредиту. В подальшому згідно додаткових угод від 05.09.2022, 15.09.2022, 25.09.2022, 05.10.2022, 15.10.2022, 25.10.2022, 04.11.2022, 14.11.2022, 24.11.2022, 05.12.2022 виконання зобов`язання щоразу відстрочувалось на 10 днів та остаточно кінцевий термін повернення кредиту було визначено 14.12.2022. При цьому відповідачкою сплачувалися проценти необхідні для відстрочення виконання зобов`язання (3600 грн. за кожні 10 днів). Слід зауважити, що згідно додаткової угоди від 24.11.2022 сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання до 03.12.2022, однак наступна угода була укладена 05.12.2022, у зв`язку з чим виконання зобов`язання вважається простроченим на один день (04.12.2022). 30.08.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30082023/1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні якого ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Згідно акту прийому-передачі від 30.08.2023 реєстру боржників за договором факторингу № 30082023/1 від 30.08.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло від ТОВ «ФК «Інвеструм» реєстр боржників кількістю 4967. Відповідно до витягу з вказаного реєстру прав вимоги позивач набув права грошової вимоги до відповідачки в сумі 46800 грн., з яких: 12000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 34800 грн. заборгованість за відсотками. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 1046 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України\~договір позики укладається в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь - який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів\~України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 даного Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Договір кредиту підписаний електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідає вимогам\~Закону України «Про електронну комерцію»\~та вимогам до кредитних договорів.\~Кредитні кошти надані в безготівкову порядку. Проте, доказів повернення отриманих коштів відповідачкою, матеріали справи не містять. Відповідно до ч.1\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України\~встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно ст.514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зважаючи на оформлений у встановленому порядку договір позики та договір факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за їх використання з боржника. Зобов`язання за основною сумою боргу за договором кредиту № 00786-08/2022 від 02.08.2022 складає 12000 грн. Разом з цим, зважаючи на фактичні строки обумовлені кредитним договором щодо користування кредитними коштами, розрахунок відсотків по договору складає 7800 грн. (12000 грн. тіло кредиту х 2.5% х 26 днів), котрі підлягають стягненню з відповідачки. Так, відповідно до частини першої статті\~1048\~та частини першої статті\~1049 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються також частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, проте з такими позовними вимогами він не звертався. Таким чином, позикодавець відповідно до\~статті 1048 ЦК України\~має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 19800 грн. В силу вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог на 42,3 %, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1280,84 грн.

Outcome: partial