Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

17.06.2024р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який вмотивований тим, що він народився [INFO] у м. Тбілісі і з 1989р. і до теперішнього на законних підставах постійно проживав на території України, однак паспорт громадянина України не отримував. Після розірвання шлюбу з першою дружиною він з 2014р. проживає з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах однією сім`єю без реєстрації шлюбу з якою веде спільне домашнє господарство. Під час спільного проживання 27.08.2017р. у їх родині народилася донька [PERSON] , якою він опікується як батько з дня її народження. Оскільки шлюб між ним та [PERSON] укладений не був, то працівники органів РАЦС у свідоцтві про народження дитини в порядку ст.135 СК України батьком доньки записали неіснуючого [PERSON] зі слів матері. Для представництва доньки у спілкування з органами влади, управління, юридичним та фізичними йому потрібно підтвердження законності такого представництва, яким є свідоцтво про народження дитини, а тому він звернувся до суду із заявою про визнання його батьком доньки. З огляду на те, що працівники органів РАЦС повинні внести зміни у відомостях про батька в актовому запису про народження доньки, то він просив суд визнати його батьком доньки, встановити неправильність записів про батька дитини у її актовому запису про народження, зобов`язати Овідіопольський РВДРАЦС внести зміни у відомостях про батька у цьому актовому запису та видати йому нове свідоцтво про народження дитини. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак від його представника поступила заява про розгляд справи за їх відсутністю на підставі доказів, які наявні у матеріалах справи, а за наслідками розгляду справи позовні просив вимоги задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] на позовну заяву подала відзив у якому всі обставини викладені [PERSON] підтвердила повністю і наголосила, що вона дійсно народила дитину саме від нього, а у свідоцтві про народження доньки з її слів вказана неіснуюча особа. За таких обставин вона просила суд позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі, а справу розглянути за її відсутні. \~ \~ \~ \~Представник відповідача - Овідіопольського РВДРАЦС в Одеському районі Одеської області ПМУ МЮ (м.Одеса), в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Представник Органу опіки та піклування в особі Дальницької сільської Ради Одеського району Одеської надав заяву в якій не заперечував щодо задоволення позову і просив суд розглянути справу без участі представника сільської ради. За приписами п.3 ст.211 та п. 2 ст. 247 ЦПК України сторона у справі має право подати суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, а суд, у разі надання такого клопотання всіма учасниками справи, або не з`явлення сторін у судове засідання розглядає справу на підставі наявних у справі документів без фіксування судового процесу. Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що про місце, дату та час судового засідання всі сторони повідомлені належним чином, то суд вважає, що справу можливо розглянути без участі сторін на підставі наявних у матеріалах справи доказів без фіксування судового процесу. \~ \~ \~ \~Дослідивши надані докази суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі в зв`язку з наступним: \~ \~ \~ \~З паспорту громадянина колишнього СРСР [NUMBER] , Тимчасової посвідки на право проживання на території України серії ОД №430/2000 від 29.03.2000р. та «Посвідки на постійне проживання» на території України № [NUMBER] виданої 09.04.2015р. вбачається, що [PERSON] [INFO] , уродженець м. Тбілісі колишньої Грузинської РСР, а у теперішній час Республіка Грузія є особою без громадянства, яка на законних підставах перебуває на території України, а тому на нього, в силу приписів ст.26 Конституції України розповсюджується дія законодавства держави Україна. \~ \~ \~ \~Згідно ст.ст.12, 13, 76-81 ЦПК України обставини на які посилаються сторони повинні бути доведені належними, допустимими та достовірними доказами, яких має бути достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення. \~ \~ \~ \~На підтвердження того, що саме позивач є батьком дитини, [PERSON] надав суду Договір №048Н/333 з ТОВ «МГУ 2000» про проведення ДНК дослідження та Звіту про встановлення батьківства ДНК від 14.05.2024р.. З вказаних документів випливає, що за біологічним дослідженнями ДНК [PERSON] з вірогідністю 99,99999997% є батьком [PERSON] . \~ \~ \~ \~Мати дитини - [PERSON] підтвердила, що дійсно вона народила доньку [PERSON] від позивача і [PERSON] є рідним батьком дитини. З свідоцтва про народження [PERSON] та «Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із значенням відомостей про батька дитини відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України» №00018638440 від 06.09.2017р. вбачається, що батько дитини [PERSON] записаний зі слів її матері [PERSON] в порядку ст. 135 СК України. Проаналізувавши вказані документи суд доходить до однозначного висновку, що [PERSON] є дійсно біологічним батьком [PERSON] [INFO] , а тому вважає за необхідне визнати його батьківство. Верховний Суд неодноразово наголошував, що визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини, а тому суд вважає, що визнання [PERSON] батьком [PERSON] є дією, яка направлена в інтересах і на користь дитини.\~ У ч.2 ст.3 СК України зазначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст.ст. 51, 52 Конституції України та ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї та забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини, а діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 121 СК України\~визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125 СК України Відповідно до ст. 4 ЦПК України, ч.1 ст. 18 СК України, ч.1 ст. 15 та ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа, в тому числі і учасник сімейних відносин, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст.\~ 128 СК України\~за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~ст. 126 СК, батьківство щодо дитини за позовом особи, яка вважає себе батьком дитини, може бути визнане рішенням суду. При цьому, згідно ч.4 ст.\~128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК\~України Так як запис про батька дитини у актовому запису про народження вчинено за заявою матері в порядку передбаченому ч.1 ст. 135 СК, то суд погоджується з думкою позивача про те, що він має право подати позов про визнання його батьком [PERSON] [INFO] відповідно до п. 3 ст. 128 СК України. Верховний суд у постанові від 11.01.2023р. наголосив, що рішення про визнання батьківства у резолютивній частині повинно містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Внесення змін до актових записів цивільного стану покладено на відповідний відділ органу ДРАЦС що регламентовано у «Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», які були затверджені 12.01.2011р. Наказом Міністерства юстиції України №96/5. Відповідно до пп. 2.13.1 п. 2.13. Розділу II вказаних «Правил» однією з підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану у якому має бути зазначені конкретні зміни, які повинні бути внесені у актові записи цивільного стану. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд погоджується з тим, що одночасно з визнанням позивача батьком дитини суд має встановити неправильності в актовому записі про народження та вказати, які саме зміни потрібно внести працівникам органів ДРАЦС. \~ \~ \~ \~З огляду на вказане суд доходить до висновку, що обрані позивачем способи захисту як своїх батьківських прав так і прав дитини відповідають законодавству, оскільки таке рішення надасть змогу працівникам органу ДРАЦС внести необхідні зміни щодо відомостей про дійсного батька дитини у актовий запис про її народження. \~ \~ \~ \~Жоден з учасників справи вимог про відшкодування судових витрат не заявляв, а тому суд питання розподілу цих витрат в порядку ст. 141 ЦПК України не розглядав. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного й

Outcome: approved