Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

24.11.2023 представник позивача адвокат Сухомлин О.В. подала до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Одночасно із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову та про витребування доказів. До відкриття провадження у справі, ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 24.11.2023 цивільну справу та заяву про забезпечення позову [PERSON] передано на розгляд за підсудністю до Вишгородського районного суду Київської області, оскільки, з урахуванням положень частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження»,\~виконавчі дії\~за постановою приватного виконавця вчиняються за місцем працевлаштування позивача ТОВ «ФАРБА СЕРВІС Україна», що знаходиться за адресою Київська область, Вишгородський район, село Пірнове, вул. Київська, буд.1, що згідно адміністративно-територіальним поділом відноситься до Вишгородського районного суду Київської області, а тому справа не підсудна Бабушкінському районному суду міста Дніпропетровська. Матеріали за позовною заявою [PERSON] , в тому числі і заява про забезпечення позову, надійшли до Вишгородського районного суду Київської області 28.03.2024 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передано головуючому судді Лукач О.П. Згідно із статтею 32 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. Оскільки, у матеріалах справи відсутні докази про вчинення виконавчих дій за місцем проживання та місцем знаходження майна боржника, справа підсудна Вишгородському районному суду Київської області. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 03.04.2024 задоволено заяву представника позивача [PERSON] адвоката Сухомлин О.В. про забезпечення позову у цій справі та зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №77430 від 12.06.2021, виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., у виконавчому провадженні №66860736, яке відкрито Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною про стягнення на користь «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 68065 грн. 21 коп., до набрання рішенням суду у цивільній справі № 9321/10581/23 законної сили. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04.04.2024 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, оскільки зазначений спір є малозначним та враховуючи положення статей 274, 279 ЦПК України. Крім цього, вказаним судовим рішення, за клопотанням представника позивача у порядку статті 84 ЦПК України: витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни належним чином завірену копію виконавчого напису, вчиненого 12.06.2021 та зареєстрованого в реєстрі за №77430, про стягнення з [PERSON] на користь Т Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 68 065,21 гривень, а також, належним чином завірені, копії всіх документів, на підставі яких був вчинений вказаний виконавчий напис; витребувано у ТОВ «Вердикт Капітал» належним чином завірені копії документів, які подавалися приватному нотаріусу Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіній Яні Вікторівні для вчинення виконавчого напису №77430 від 12.06.2021. 10.04.2024 до суду, на виконання ухвали від 04.04.2024, від директора ТОВ «Вердикт Капітал» [PERSON] надійшла заява, у якій повідомлено про неможливість виконання ухвали суду, оскільки документи слугували підставою для звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржка та знаходяться в матеріалах нотаріуса. Витребувані матеріали від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни, надійшли до суду 07.05.2024. 08.05.2024 до суду, засобами поштового зв`язку та за підписом представника позивача - адвоката Сухомлин О.В., надійшла заява про зміну предмету позову. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14.05.2024 задоволено заяву представника позивача адвоката Сухомлин О.В. про зміну предмету позову у цій справі та її прийнято до розгляду. Також, змінено у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіну Я.В., на належну приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про що останню повідомлено у порядку, встановлено ЦПК України. 21.05.2024 до суду, засобами поштового звязку від відповідача надійшли відзив на позовну заяву та клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. 03.06.2024 до суду, через електронний суд, представником позивача адвокатом Сухомлин О.В. подано відповідь на відзив, яка також надійшла до суду засобами поштового зв`язку 07.06.2024. У встановлений судом строк, заперечення відповідача на відповідь на відзив до суду не надійшли. Таким чином, у суду наявні усі підстави для ухвалення рішення по суті спору. Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За правилами частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України). Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Так, позивач, звертаючись до суду з позовом, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив: визнати виконавчий напис від 12.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрований в реєстрі за №77430 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» загальної суми заборгованості у розмірі 68065,21 гривень таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] судові витрати з оплатою судового збору у розмірі 1073,60 грн, а також витрати на правову допомогу, зазначивши попередній розрахунок у розмірі 10000,00 грн, про що докази будуть подані у передбаченому законом порядку. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 02.11.2023 бухгалтер Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРБА СЕРВІС УКРАЇНА» повідомила [PERSON] про те, що на адресу товариства надійшла Постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 22.09.2023, винесена в межах виконавчого провадження №66860736 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». У подальшому, через додаток «Дія», позивач дізнався про існування постанови про відкриття виконавчого провадження №66860736 з примусового виконання напису №77430 від 12.06.2021 про стягнення з нього 68065,21 гривень на користь ТОВ «Вердикт Капітал». Позивач вказує, що між ним та ТОВ «Вердикт Капітал» жодних договірних відносин не виникало, попередньо з жодними вимогами до нього ніхто не звертався, суми заборгованості не пред`являв, не обґрунтовував, розрахунку не надавав, стягнення не вимагав. Від приватного виконавця жодних повідомлень, викликів чи процесуальних документів не отримував. Позивач вказує, що 24.12.2012 укладав Договір банківського поточного рахунку № [NUMBER] з ПАТ «Укрсоцбанк», однак вважає що на теперішній час в нього відсутні зобов`язання перед ПАТ «Укрсоцбанк». Оскаржуючи виконавчий напис нотаріуса №77430 від 12.06.2021, позивач вважає, що вказаний напис вчинений з порушенням вимог закону, оскільки його вчинено на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написі нотаріусів. Вказує, що дії відповідача про звернення стягнення на суму заборгованості, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, є незаконними, тому що виконавчий напис може бути вчинено лише вразі, якщо заборгованість є безспірною і за умови, що нотаріусу подано документи, які підтверджують безспірний характер заборгованості. Позивач повідомляє, що сума боргу не є безспірною, оскільки не визнає пред`явлену до стягнення суму, а тому, нотаріус вчинив виконавчий напис з порушенням вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та переліку документів, у зв`язку з чим просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. У відзив на позовну заяву представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал», заперечуючи проти обставин, викладених у позові та у заяві про зміну предмету позову, вказує про правомірність виданого приватним нотаріусом виконавчого напису, з урахуванням положень частини 2 Переліку документів, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 29.06.1999 №1172. Вважає, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості. Відповідач вказує про відсутність у матеріалах справи доказів, які би свідчили про погашення боргу за кредитним договором та виконання своїх зобов`язань, позивачем не надано альтернативного розрахунку заборгованості, квитанцій про погашення суми боргу, а кредитний договір є чинним, у зв`язку з чим відсутні обставини стверджувати про відсутність підстав для вчинення стягувачем виконавчого напису нотаріуса. Сторона відповідача заявляючи клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, вказує про відсутність розрахунку та документального підтвердження таких витрат, позивачем не надано документів, що підтверджують повноваження його представника в суді, переліку правничих послуг, які представник надав, їх вартість, у зв`язку з чим, вважає, що у задоволені вказаної вимоги позивача, слід відмовити. У свою чергу, представник позивача у відповіді на відзив, зазначаючи про вчинення виконавчого напису з порушеннями, про які вказано у позові та заяві про зміну предмету позову, додатково зазначив про відсутність доказів направлення на адресу позивача та ним отримання вимоги про усунення порушень кредитного договору, що позбавило позивача права подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або оспорити вимоги банку, що свідчить про порушення приватним нотаріусом п.п. 2.3 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальної дії, що є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, вчинено виконавчий напис №77430, про звернення стягнення: «з громадянина(-ки) України, яким(якою) є [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження - місто Дніпропетровськ, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання [ADDRESS] , фактичне місце роботи невідоме, який(-а) є Боржником за Кредитним договором 0085\\004816-ZР від 18 жовтня 2016 року, укладеним з Акціонерне товариство "Укрсоцбанк", іденгифікаційний код юридичної особи 00039019, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 2 від 25 березня 2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні Ініціативи", ідентифікаційний код юридичної особи 35326253, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 1/КІ від 21 грудня 2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФЛЕКСІС", ідентифікаційний код юридичної особи 43000243, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 21-12/20 КІ від 21 грудня 2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", ідентифікаційний код юридичної особи 36799749, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5 Б, реквізити: IBAN [NUMBER] в ПАТ АБ «Південний», МФО 328209, далі іменований - Стягувач, заборгованість за Кредитним договором 0085\\004816-ZP від 18 жовтня 2016 року. Строк платежу за Кредитним договором 0085\\004816-ZP від 18 жовтня 2016 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 21 грудня 2020 року по 25 травня 2021 року. Сума заборгованості складає 67 415,21 (Шістдесят сім тисяч чотириста п`ятнадцять гривень 21 копійка), в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 25 383,10 (Двадцять п`ять тисяч триста вісімдесят три гривні 10 копійок); прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 36 356,05 (Тридцять шість тисяч триста п`ятдесят шість гривень 05 копійок); строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість за комісією становить 5 676,06 (П`ять тисяч шістсот сімдесят шість гривень 06 копійок): строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок): строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок). За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, в розмірі 650,00 (Шістсот п`ятдесят гривень 00 копійок), які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 68 065,21 (Шістдесят вісім тисяч шістдесят п`ять гривень 21 копійка)» (а.с. 87). 16.09.2021 до приватного виконавця Сидорук Л.В. надійшла заява стягувача ТОВ «Вердикт Капітал», боржник [PERSON] , від 25.08.2021 про примусове виконання рішення, а саме виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. за №77430 від12.06.2021. Як зазначено у додатках до вказаної заяви, представником стягувача долучено: платіжне доручення про сплату авансового внеску, оригінал виконавчого напису №77430 від 12.06.2021, копію довіреності представника (а.с. 83). При цьому, як убачається із матеріалів, надісланих до суду приватним виконавцем Сидорук Л.В., виконавцю було надано Анкету №011800001810 для надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів фізичних осіб а ПАТ «Укрсоцбанк» від 18.10.2016 за підписом клієнта [PERSON] (а.с. 84-86). Позивач в обґрунтування позову зокрема зазначає про допущені під час вчинення 12.06.2021 виконавчого напису №77430 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.. порушення норм статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та пункт 3.2 Глави 16 Порядку №295/5, оскільки приватний нотаріус не пересвідчилася в безспірності вимог відповідача до позивача, вчинила виконавчий напис про стягнення за кредитним договором, який не був посвідчений нотаріально та позивачу не було надіслано та отримано письмової вимоги про усунення порушень боржника, що є підставою для визнання виконавчого напису, який вчинено приватним нотаріусом, таким, що не підлягає виконанню. Згідно статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Пронотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено у главі 14 Закону України «Про нотаріат». Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам статті 89 Закону України «Про нотаріат». Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме пункт 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зобов`язано Кабінет міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови КМУ №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року. Згідно з позицією вказаного Суду, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З врахуванням вищевказаного, відповідно до пункту 1 Переліку «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 172/1652/18 від 21 жовтня 2020 року. Вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог статті 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає. Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Вчинення нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц. У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином, з наведених приписів вбачається, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в переліку, чи подані всі передбачені переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15. У даному випадку нотаріус не переконався у безспірності заборгованості та наявності у кредитора права на безспірне стягнення заборгованості. Крім цього, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі №357/12818/17. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший - підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Отже, у суду є усі підстави дійти висновку, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом допущено порушення порядку його вчинення, не було перевірено безспірність наявної суми заборгованості, не повідомлено боржника щодо вчинення такого напису та надання можливості останньому висловити свої заперечення щодо заборгованості. У матеріалах справи відсутні докази які б спростовували доводи позивача та заявлені ним позовні вимоги, оскільки представник ТОВ «Вердикт Капітал» не надав доказів на підтвердження того, що укладений між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк», був посвідчений нотаріально та наданий відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Ці обставини свідчать про те, що такий договір не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. А отже нотаріусом було порушено порядок вчинення виконавчого напису, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат слід зазначити таке. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як убачається із змісту позову та заяви про зміну предмету позову, стороною позивача наведений орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу 10000,00 гривень, одночасно зазначивши, що докази таких витрат буде надано суду у подальшому у передбаченому законом порядку. Так, відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено судом, позивач, звертаючись до суду з позовом, сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн за подання позовної заяви та 536,80 грн за подання заяви про забезпечення позову (а.с. 19,38). Враховуючи те, що позов [PERSON] задоволено у повному обсязі, суд вважає, що відповідно до статті 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у загальному розмірі 1610,40 гривень. Відповідно до вимог частини першої статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Частиною 7 статті 158 ЦПК України встановлено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Отже, оскільки клопотань від учасників справи про скасування заходів забезпечення позову не надходило, враховуючи норми статті 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 03.04.2024, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Outcome: approved