Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Макарівського районного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (далі - відповідач, ТОВ «Дебт Форс»), вказавши третіми особами: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна, в якому просив: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 975 від 25.07.2019, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою Аліною Анатоліївною про стягнення на користь стягувача: ТОВ «Вердикт Капітал» (правонаступником якого є ТОВ «Дебт Форс») з боржника [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 630072874 від 27.12.2013 в розмірі 87 972,48 грн. Стягнути з відповідача ТОВ «Дебт Форс» на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 25.07.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою Аліною Анатоліївною вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути на користь стягувача: ТОВ «Вердикт Капітал» (правонаступником якого є ТОВ «Дебт Форс») з боржника [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 630072874 від 27.12.2013 в розмірі 87 972,48 грн. В подальшому на підставі вищезазначеного виконавчого напису відкрито виконавче провадження, накладено арешт на всі рахунки боржника. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з численними порушеннями норм законодавства, в зв`язку з чим він підлягає скасуванню, з тієї підстави, що на момент вчинення виконавчого напису законом не було передбачено права його вчиняти на кредитних договорах, без необхідної перевірки та встановлення безспірності боргу, а також за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору. У зв`язку з наведеним позивач просить визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 09.04.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 09.04.2024 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову у виді зупинення стягнення за виконавчим написом № 975 від 25.07.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою Аліною Анатоліївною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 87972,48 грн. Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі від 09.04.2024 відповідач отримав 16.04.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням № 0600259983425. Відповідно у встановлений судом строк, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Приватний нотаріус та приватний виконавець своїм правом на надання суду письмових пояснень по суті позову, не скористалися. Відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 25.07.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою Аліною Анатоліївною вчинено виконавчий напис № 975, відповідно до якого запропоновано стягнути на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість, що виникла за Кредитним договором № 630072874 від 27.12.2013, який було укладено між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 по 19.07.2019. Сума заборгованості складає 87 322,48 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто плати зі стягувача в розмірі 650,00 грн., яка також підлягає стягненню з боржника (а.с. 14). Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 20.11.2023 у справі № 370/2298/23 було замінено стягувача з ТОВ «Вердикт Капітал» його правонаступником ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні № [NUMBER] з виконання виконавчого напису № 975, 25.07.2019 вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою А.А. про стягнення боргу з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 14-15). Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни від 14.08.2019 відкрито виконавче провадження [NUMBER] щодо примусового виконання виконавчого напису № 975 виданого 25.07.2019 (а.с. 22-23). Також постановою приватного виконавця від 15.03.2024 в рамках виконавчого провадження [NUMBER] звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с. 24) Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5. Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, який має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Наведена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19),від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 01.04.2020 року у справі № 201/15282/16-ц (провадження № 61-40796св18). При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, позивач на обґрунтування своїх вимог зокрема посилалася на те, що виконавчий напис було вчинено на копії кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено, а не на оригіналі, як це передбачено Переліком №1172 від 29.06.1999 р. встановленого Кабінетом Міністрів України. В зв`язку з цим, вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору, який не посвідчено нотаріально, свідчить про незаконність такого виконавчого напису, що є порушенням процедури вчинення самого виконавчого напису. Вказані доводи позивача відповідачем не спростовані. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що позивач повідомлений як боржник про існування боргу, що позбавило його можливості оспорити вимоги відповідача, що в свою чергу не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Тож, зазначені вище обставини у сукупності, свідчать про обґрунтованість вимог позивача, які підлягають задоволенню, а сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується наступним. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 1816,80 грн., з яких 1 211,20 грн. судовий збір за подання позову (а.с. 1) та 605,60 грн. судовий збір за подання заяви про забезпечення позову (а.с. 16), слід стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. 7 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову за ухвалою суду від 09.04.2024 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved