Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР в особі Юридичного департаменту Одеської міської ради; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне підприємство фірма «ЮНІКОРН», Виробничо комерційне приватне підприємство «НОВАНІМПЕКС», в якому просив: визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на 50% статутного капіталу ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА ФІРМА «ЮНІКОРН», номінальною вартістю 1 250,00 грн., що становить частки, що належала [PERSON] , який помер [INFO] ; зобов`язати Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР в особі Юридичного департаменту Одеської міської ради зареєструвати зміни складу учасників та розміру часток статутного капіталу ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА ФІРМА «ЮНІКОРН», ідентифікаційний код юридичної особи: 25024071, у зв`язку з набуттям [PERSON] в порядку спадкування за законом права власності на 50% статутного капіталу ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА ФІРМА «ЮНІКОРН», ідентифікаційний код юридичної особи: 25024071, номінальною вартістю 1 250,00 грн., що становить частки, що належала [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 50% статутного капіталу ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНОГО ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВАНІМПЕКС», ідентифікаційний код юридичної особи: 13919555, номінальною вартістю 200,00 грн., що становить частки, що належала [PERSON] , який помер [INFO] ; зобов`язати Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР в особі Юридичного департаменту Одеської міської ради зареєструвати зміни складу учасників та розміру часток статутного капіталу ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНОГО ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВАНІМПЕКС», ідентифікаційний код юридичної особи: 13919555, у зв`язку з набуттям [PERSON] в порядку спадкування за законом права власності на 50% статутного капіталу ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНОГО ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВАНІМПЕКС», ідентифікаційний код юридичної особи: 13919555, номінальною вартістю 200,00 грн., що становить частки, що належала [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він, разом з [PERSON] , є спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] та якому за життя належали, зокрема, корпоративні права власника 100% статутного капіталу ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА ФІРМА «ЮНІКОРН», а також корпоративні права власника 100% статутного капіталу ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНОГО ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВАНІМПЕКС». Також позивач зазначає, що оригінали документів, що підтверджували б права спадкодавця на частку в статутному капіталі вказаних вище підприємств, у нього відсутні. Іншим спадкоємцем [PERSON] вони також надані не були. У зв`язку з цим, 17 травня 2023 р. нотаріальною конторою було складено повідомлення про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину на майнові права власника (засновника) ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА ФІРМА «ЮНІКОРН» та майнові права власника (засновника) ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНОГО ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВАНІМПЕКС». Неможливість оформлення спадкових прав в держаній нотаріальній конторі, стала підставою для звернення його до суду. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23 червня 2023 р. дану цивільну справу було передано за територіальною юрисдикцією до Приморського районного суду м. Одеси. Ухвалою від 15 серпня 2023 р. справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження. 04 вересня 2023 року до суду надійшов відзив представника юридичного департаменту ОМР в особі Юридичного департаменту Одеської міської ради, в якому просили відмовити у задоволенні позову. 26 вересня 2023 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив. 28 вересня 2023 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. 20 березня 2024 року представником позивача до суду подано додаткові пояснення у справі. 18 квітня 2024 р. підготовче провадження по справі було закрито з призначенням справи до розгляду по суті. Представник позивача звернувся до суду з заявою про проведення судового засідання 08 серпня 2024 року без його участі. У судове засідання, призначене на 08 серпня 2024 року інші учасники справи не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали справи, надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне. Згідно з свідоцтвом про смерть від 23 жовтня 2020 р., виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Відомості щодо складання та посвідчення [PERSON] заповіту в матеріалах спадкової справи відсутні. З заявами про прийняття спадщини до Овідіопольської районної державної нотаріальної контори звернулись [PERSON] (син спадкодавця) та донька [PERSON] . За життя [PERSON] був власником: - квартири [ADDRESS] ; - автомобіля NISSAN MAXIMA, 1995 року випуску, реєстраційний номер: [NUMBER] ; - корпоративних прав власника 100% статутного капіталу ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА ФІРМА «ЮНІКОРН», розташованого за адресою: 65029, м. Одеса, вул. Мечникова, буд. 6, ідентифікаційний код юридичної особи: 25024071. - корпоративних прав власника 100% статутного капіталу ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНОГО ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВАНІМПЕКС», розташованого за адресою: 65044, м. Одеса, Французький бульвар, буд. 27, ідентифікаційний код юридичної особи: 13919555. 13 листопада 2020 р. Овідіопольською районною державною нотаріальною конторою Одеської області за заявою [PERSON] було відкрито спадкову справу № 162/2020. 19 січня 2021 р. [PERSON] також звернулась до Овідіопольської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. 06 травня 2023 р. державним нотаріусом Чорноморської державної нотаріальної контори Одеської області Зенченко О.С. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] . Таку ж частку зазначеної квартири успадкувала відповідач. В подальшому, 17 травня 2023 р. нотаріальною конторою було складено Повідомлення № 535/02-14, згідно якого видати свідоцтва про право на спадщину на майнові права власника (засновника) ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА ФІРМА «ЮНІКОРН», ідентифікаційний код 25024071, місцезнаходження: 65029, місто Одеса, вулиця Мечникова, будинок 6 та майнові права власника (засновника) ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНОГО ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВАНІМПЕКС», ідентифікаційний код 13919555, місцезнаходження: 65044, місто Одеса, Французький бульвар, будинок 27, після померлого [INFO] [PERSON] неможливо, у зв`язку з тим, що на підставі глави 10 п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. В зв`язку з чим, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Згідно з ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування, відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 Цивільного кодексу України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 2 ст. 1258 Цивільного кодексу України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 Цивільного кодексу України). Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ст. 1278 Цивільного кодексу України). Переданий на вирішення суду спір стосується спадкування сторонами певної частки прав власника приватних підприємств, що передбачає необхідність встановлення нотаріусом розміру та номінальної вартості частки спадкодавця у статутному капіталі відповідних підприємств. Відповідно до ст. 68 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-XII, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Відповідно до п. 1, 2, 4 Глави 7 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. № 296/5, нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Оригінали документів (наприклад, відповідні свідоцтва про факт державної реєстрації актів цивільного стану - про народження, шлюб, смерть, установчі документи\~(статути, положення, засновницькі договори тощо)) повертаються особам, що їх подали, а у нотаріуса залишаються їх копії (фотокопії) або витяги з таких документів. Пунктами 4.12., 4.14., 4.15. Глави 7 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. № 296/5 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до частини 1 статті 113 Господарського кодексу України приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності суб`єкта господарювання - юридичної особи. Підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту (частина 3 статті 62 Господарського кодексу України). Відповідно до частин 1 та 5 статті 57 Господарського кодексу України установчими документами суб`єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб`єкта господарювання. Статут суб`єкта господарювання повинен містити відомості про його найменування, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації суб`єкта господарювання, а також інші відомості, пов`язані з особливостями організаційної форми суб`єкта господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать законодавству. Таким чином, статут приватного підприємства є основним документом такої юридичної особи, який не тільки визначає її правоздатність, а й містить інформацію про склад та розмір її статутного капіталу й розподіл його між учасниками (засновниками). Як було встановлено в ході судового розгляду, позивач не має доступу до статутних документів ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА ФІРМА «ЮНІКОРН», та ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНОГО ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВАНІМПЕКС». На запити Чорноморської міської державної нотаріальної контори Одеської області № 2036/02-14 та № 2037/02-14 від 22 жовтня 2021р. ці документи отримати також не вдалось. Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради також не надав нотаріальній конторі жодних документів щодо належності [PERSON] часток у статутному капіталі ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА ФІРМА «ЮНІКОРН», та ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНОГО ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВАНІМПЕКС», повідомивши нотаріуса листом від 24 листопада 2021р. № вх11288-21, що остання замість запитуваної інформації може отримати відомості з ЄДР у визначений Порядком № 1657/5 від 10.06.2016р. спосіб з дотриманням відповідних вимог через портал електронних сервісів у електронній формі або у паперовому вигляді у державного реєстратора (з внесенням відповідної оплати). З огляду на викладене, доводи позивача про відсутність у нього законної можливості оформити свої права на частки в статутному капіталі ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА ФІРМА «ЮНІКОРН», та ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНОГО ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВАНІМПЕКС» в загальному (безспірному) порядку, тобто в державній нотаріальній конторі, слід визнати такими, що знайшли своє належне підтвердження. Відповідно до п. 1.3. статуту ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНОГО ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВАНІМПЕКС», його засновником являється громадянин України [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.1. статуту ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА ФІРМИ «ЮНІКОРН», затвердженого протоколом (рішенням) № 1 від 07 грудня 2011р., власником підприємства є громадянин України [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, 19.04.2000 року, що мешкає за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний код [NUMBER] . Зазначені факти відповідачами не заперечуються. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018р. у справі № 917/1887/17, спадкування корпоративних прав на приватне підприємство можливе лише у випадках якщо в установчих документах приватного підприємства є вказівка на наявність у нього статутного капіталу. Згідно з п. 3.1. статуту ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНОГО ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВАНІМПЕКС», підприємство має статутний фонд, який утворюється за рахунок вкладу Засновника та складає 400 гривень. Підприємство формує резервний фонд, фонд розвитку оплати праці та інші фонди на свій розсуд. Пунктом 5.7. статуту ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА ФІРМИ «ЮНІКОРН» передбачено, що статутний капітал підприємства згідно з рішенням Засновника становить 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень. Вказані вище відомості про розмір статутного фонду (статутного капіталу) обох зазначених вище підприємств повністю відповідають відомостям Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У зв`язку з викладеним, суд знаходить обґрунтованими доводи позивача про те, що майнові (корпоративні) права спадкодавця як власника (учасника) Виробничо-комерційного приватного підприємства «Нованімпекс» та Приватного підприємства Фірми «Юнікорн» входять до складу спадкової маси та підлягають спадкуванню на загальних підставах. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. \~ \~ \~ \~Відповідачами у справі про визнання права власності в порядку спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Аналогічний висновок було викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 листопада 2022 року у справі № 450/3887/19 (провадження № 61-2336св22). Таким чином, вимоги [PERSON] про визнання за ним в порядку спадкування за законом права власності на 50% статутного капіталу ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА ФІРМА «ЮНІКОРН», номінальною вартістю 1 250,00 грн., а також на 50% статутного капіталу ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНОГО ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВАНІМПЕКС», номінальною вартістю 200,00 грн., звернуті до [PERSON] , підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача до Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР в особі Юридичного департаменту Одеської міської ради про зобов`язання зареєструвати зміни складу учасників та розміру часток статутного капіталу ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА ФІРМА «ЮНІКОРН» та ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНОГО ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВАНІМПЕКС», суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб регулюються Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003р. № 755-IV. Частиною 1 статті 3 Закону № 755-IV передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування. Загальні засади (принципи) державної реєстрації визначено ст. 4 Закону № 755-IV. Так, за змістом зазначеної статті, державна реєстрація базується на таких основних принципах: 1) обов`язковості державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі; 2) публічності державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі та документів, що стали підставою для її проведення; 3) врегулювання відносин, пов`язаних з державною реєстрацією, та особливостей державної реєстрації виключно цим Законом; 4) державної реєстрації за заявницьким принципом;\Пункт 5 частини першої статті 4 виключено на підставі Закону № 1666-VIII від 06.10.2016; 6) єдності методології державної реєстрації; 7) об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі; 8) внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього Закону; 9) відкритості та доступності відомостей Єдиного державного реєстру. Таким чином, проведення державної реєстрації за заявницьким принципом є однією з основних засад державної реєстрації. Суть заявницького принципу полягає у тому, що реєстраційні дії здійснюються на підставі волевиявлення зацікавленої особи, яке оформлюється у вигляді заяви від неї. Перелік документів, що подаються для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, встановлюється ч. 4 ст. 17 Закону № 755-IV. Однак, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР в особі Юридичного департаменту Одеської міської ради з заявами щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу щодо Приватного підприємства фірми «ЮНІКОРН» та/або Виробничо комерційного приватного підприємства «НОВАНІМПЕКС». Сама по собі наявність у відповідача статусу суб`єкта державного реєстрації не є достатньою підставою для покладення на нього обов`язку зареєструвати зміни складу учасників та розміру часток статутного капіталу ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА ФІРМА «ЮНІКОРН», та ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНОГО ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВАНІМПЕКС». З цих підстав суд вважає відповідні вимоги [PERSON] передчасними. Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону № 755-IV, втручання будь-яких органів, їх посадових осіб, громадян, юридичних осіб та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій, крім випадків, передбачених цим законом, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Згідно з ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених предмету спору та підстав позову, з урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial