Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовом до Каноницької сільської ради Вараського району Рівненської області, третя особа Володимирецька районна державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті матері [PERSON] [INFO] , відкрилась спадщина - житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] . [PERSON] , за життя заповіту не залишила. Вказану спадщину прийняла [PERSON] , оскільки фактично проживала зі спадкодавицею на момент смерті однак без реєстрації місця проживання. А оскільки нотаріус при відкритті спадкової справи бере до уваги лише відомості про зареєстроване місце проживання спадкоємця та спадкодавця за паспортними даними, що не дає можливості оформити спадкові права в нотаріальному порядку оскільки такі вілдомості різняться. На теперішній після смерті спадкодавця спадщину має намір прийняти позивачка як спадкоємець за законом, однак спадкову справу оформити не змогля, оскільки, нотаріус не може видати свідоцтва про право на спадщину за законом по тій причині, що позивачкою пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини, а докази того, що [PERSON] , на час смерті матері фактично проживала з нею однією сім`єю, відсутні. Тому на даний час у оформленні спадщини в органах державного нотаріату їй відмовлено. Просить встановити факт проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини та визнати за нею право власності на будинок, оскільки підтвердити свої спадкові права не має можливості, окрім як в судовому порядку. Вказаний позов [PERSON] , надійшов до Володимирецького районного суду 27.03.2024 року. Ухвалою суду від 22.04.2024 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.06.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання представник позивачки адвокат Мороченець Я.І., не з`явився, однак подав заяву в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача Каноницької сільської ради Вараського району Рівненської області в підготовче судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, але надали суду заяву в якій просили справу розглядати у відсутності їх представника, заявлені вимоги визнають в повному обсязі. Представник третьої особи Володимирецької районної державної нотаріальної контори в підготовче судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомляли та про розгляд справи у їх відсутності не клопотали. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] в с.Воронки Володимирецького (нині - Вараського) району Рівненської області народилася [PERSON] , що підтверджується паспортом серія [NUMBER] який виданий Володимирецьким РВ УМВС України в Рівненській області 03.12.1997 року. Згідно свідоцтва про народження позивачки серія [NUMBER] встановлено, що її матір`ю записана [PERSON] . [INFO] , померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої серії [NUMBER] . Судом також встановлено, що за життя [PERSON] , фактично належав житловий будинкок [ADDRESS] , що підтверджується випискою з погосподарської книги №02-57/1154 від 10.11.2022 року та технічним паспортом який виготовлений Рівненським ОБТІ, інвентаризаційна справа 159, копією договору купівлі-продажу будинку. Також судом встановлено, що після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до ст.1218 ЦК України входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв`язку з його смертю. Спадкова справа після смерті [PERSON] , не заведена, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру Володимирецької державної нотаріальної контори від 27.01.2024 року № 75591704. Відповідно до досліджених в судовому засіданні письмових свідчень [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , вбачається що останні підтверджують те, що [PERSON] , та померла [PERSON] , проживали однією сім`єю в [ADDRESS] на час мерті [PERSON] . А це в свою чергу підтверджує проживання позивачки на час відкриття спадщини зі спадкодавцем однією сім`єю. Згідно роз`яснювального листа №399 від 21.03.2024 року який виданий Володимирецькою районною державною нотаріальною конторою вбачається, що після смерті [PERSON] , та звернення позивачки нотаріус роз`яснила, що не може видати свідоцтва про право на спадщину за законом по тій причині, що позивачкою пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини, а докази того, що [PERSON] , проживала зі спадкодавицею на момент смерті відсутні. Тому на даний час у оформленні спадщини в органах державного нотаріату їй відмовлено. Також судом достовірно встановлено, що спірний житловий будинок збудований у 1935 році, на відведеній для цього земельній ділянці у відповідності до дозволу органів місцевого самоврядування і набув статусу майна з часу завершення будівництва, оскільки цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов`язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв`язку з викладеним [PERSON] , та позивачка правомірно набули право власності на нього. Як вбачається зі змісту ст. 177, 178 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке складається з житлового будинку житловий будинок по [ADDRESS] , яке належало [PERSON] , на праві особистої приватної власності, в нотаріальному порядку позивачка немає можливості, оскільки покійна за життя не здійснила державну реєстрацію спірного будинку у встановленому порядку та відсутні докази проживала зі спадкодавицею на момент смерті. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого строку, він не заявив про відмову від неї. Згідност.1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом і за заповітом.Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв`язку з його смертю. Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Статті 1216, 1297 Цивільного кодексу України передбачають право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 п.11 ст.346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Відповідно до п.23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.2 ст.293, ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно вимог ч. 4 ст.3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у ст. 3 Сімейного кодексу України. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Враховуючи, що щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Оскільки покійна [PERSON] , за свого життя мала на праві власності спірний житловий будинок, але не залишив заповіт, позивачка [PERSON] , являється спадкоємцем по закону першої черги, проте не має можливості оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі, суд вважає позовні вимоги позивачки обґрунтованими та знаходить підстави визнати, що [PERSON] , відповідно до ст.ст.1217,1268 ЦК України, набула право власності на житловий будинок [ADDRESS] , так як є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. У відповідності до ч.5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до прийняття даного Закону, визнаються державою. Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивачка не ставить. Враховуючи викладене,

Outcome: approved