Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за розпискою у розмірі 5524,8 доларів США (згідно курсу НБУ 202035,00 гривень) та судових витрат. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 4000,00 доларів США, під зобов`язання повернення вказаних коштів та сплати щомісячних процентів у розмірі 2,75%. На підтвердження отримання коштів 04.07.2020 [PERSON] складено розписку про повернення коштів у розмірі 4000,00 доларів США. На даний час відповідач кошти не сплатив, тому позивач просить стягнути борг, а також пеню за несвоєчасне повернення коштів та 3 % річних. Відповідачем відзив не подавався. Представники позивача [PERSON] адвокат Ключник О.М., та [PERSON] , позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково на суму 1200 доларів США, вказав, що частково віддав борг, але просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 04.07.2020 [PERSON] власноручно написав розписку, згідно якої він отримав від [PERSON] грошові кошти в борг в сумі 4000,00 доларів США, із зобов`язанням повернути кошти до 08.07.2021, під 2,75% щомісячних виплат за курсом НБУ (а.с. 6). За час розгляду справи у суді, відповідач не повернув борг. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до п. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача сплачується плата, розмір якої встановлюється договором найму. Таким чином, [PERSON] має непогашену суму боргу перед [PERSON] у розмірі 4000,00 доларів США. Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача відсотків за користування грошовими коштами за період з 05.08.2020 року по 0507.2021 у розмірі 1320 доларів США та 3 % річних від простроченої суми за розпискою у розмірі 204,8 доларів США. Суд погоджується з розрахунком відсотків за користування грошовими коштами, наведеним у позовній заяві, та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 1320,00 доларів США. Слід зазначити, що формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова ВСУ від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11). Таким чином судом встановлено, що позивач не позбавлений у стягненні коштів на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, які відповідно до наданого розрахунку підлягають до стягнення у розмірі 204,8 доларів США - 3% річних та відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 1320,00 доларів США. Враховуючи вимоги діючого законодавства та встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки відповідач тривалий час не виконує свої зобов`язання за договором, чим порушує прийняті на себе договірні зобов`язання, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором в загальному розмірі 5524,80 доларів США. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, зазначив, що віддав [PERSON] грошові кошти, але станом на даний момент, за його підрахунками, залишився винен [PERSON] суму приблизно 1200,00 доларів США. В обгрунтування своїх доводів надав смс-переписку в месенджері Вайбер з абонентом [PERSON] . Суд вважає, що така смс-переписка не може бути визнана належним доказом, оскільки з її змісту неможливо встановити обставини, що мають значення для справи. Деякі смс-повідомлення видалені, інші за своїм змістом стосуються причин перебування [PERSON] в Росії та збройної агресії Росії проти України. За змістом інших смс-повідомлень [PERSON] ухиляється від погашення боргу у зв`язку військовою агресією Росії проти України. Відповідач [PERSON] не надав будь-яких доказів на спростування заявлених позовних вимог і на підтвердження часткового погашення боргу. Суд всебічно і повно з`ясував фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, і дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають повному задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved