Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

18 грудня 2023 року [PERSON] звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з вказаним позовом до [PERSON] , третя особа: Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує на те, що під час шлюбу з відповідачем у них народився син, шлюб між подружжям було розірвано, за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини, малолітній [PERSON] з народження проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , відповідач мешкає за іншою адресою. Позивачка створила усі необхідні умови для розвитку та проживання сина, [PERSON] навчається в школі, займається спортом в спортивному клубі вільної боротьби « Ягуар », бере участь у змаганнях та зборах, в тому числі з виїздом за межі України, у зв`язку з чим між батьками виникають суперечки щодо місця проживання сина та надання згоди батька на виїзд дитини без супроводу батька. Неодноразово відповідач застосовував до позивачки та її сина погрози, моральне і фізичне насильство. З урахуванням цього позивачка вважає за необхідне у судовий спосіб визначити місце проживання дитини для запобігання будь-яких суперечностей під час навчання дитини та її відпочинку. 21 грудня 2023 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. У своєму відзиві на позов представник відповідача - адвокат Дьогтєв С.Г. повідомив про перебування відповідача на реабілітації після важкого поранення при здійсненні гуманітарних місій у зоні, наближеної до бойових дій,орієнтовний час повернення - травень 2024 року. Також у своєму відзиві представник відповідача вказує, що дитині - [PERSON] найближчим часом виповнюється 10 років, тому спір про місце його проживання має визначатися також за його згоди під час вирішення справи. У представника відповідача є також зауваження щодо форми та змісту позовної заяви; позивачка перекручує обставини, які стосуються відносин між сторонами та іноді вказує недостовірні відомості або ж приховує їх, зокрема, позивачці відомий номер телефону відповідача, який вона вказувала у справі про стягнення аліментів. Посилання позивачки про наявність спорів між батьками щодо місця проживання сина, надання згоди батька на виїзд дитини за кордон без супроводу батька, та те, що вжиті нею заходи досудового врегулювання спору результатів не дали, не відповідають дійсності. Відповідач повідомляє, що до нього жодного разу не зверталася позивачка із зазначеного питання. Крім того, за відомостями Державної прикордонної служби неповнолітній [PERSON] 14 грудня 2022 року виїжджав за межі України, проте позивачка дану обставину не вказує, не зазначає підстави виїзду дитини за межі України, дати повернення. Малолітній [PERSON] з 2014 року зареєстрований за місцям реєстрації матері, відповідач цьому не перешкоджав, не ставив питання про реєстрацію і перебування дитини за іншою адресою, дитина виїжджала за межі України без жодних перешкод, що свідчить про відсутність предмету спору. Твердження позивачки, що визначення місця проживання сина пов`язано з реалізацією права дитини на лікування, навчання, участі у дитячих змаганнях не підтверджені доказами, не вказано жодних відомостей про створення перешкод з боку батька. Спотвореним є також твердження про те, що дитина [PERSON] перебуває на утриманні позивачки, оскільки у рішенні суду про стягнення аліментів ці обставини викладені інакше, позивачка лише у 2022 році зареєструвалася як ФОП, проте жодних відомостей про обсяг доходів не вказує. На думку представника відповідача, жодного відношення до розгляду справи не мають надані відповіді поліції про звернення позивачки до НПУ в 2022 році, адже в них не йдеться про вчинення батьком будь-яких правопорушень стосовно саме дитини, яке це безпідставно зазначає позивачка. У своїй відповіді на відзив від 07 березня 2024 року позивачка зазначає, що суду не надані жодні відомості про проходження відповідачем реабілітації за межами м. Одеси після важкого поранення при здійсненні гуманітарних місій у зон наближеної до бойових дій. Із наданої довідки КНП «МКЛ № 11» ОМР вбачається перебування відповідача у стаціонарі з 21.08.23 до 29.08.23 після оперативного втручання у липні 2023 року в умовах травматологічного відділення № 2 КНП МКЛ № 11 ОМР. Твердження представника відповідача про відсутність [PERSON] у м. Одесі обґрунтовує викладену нею в позовній заяві неможливість у необхідних випадках отримання від батька нотаріально посвідченої письмової згоди на виїзд дитини за кордон і необхідність звернення до суду з даним позовом для можливості самостійно вирішувати питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном згідно з ч. 5 ст. 157 СК України. Оскільки при визначенні місця проживання дитини беруться до уваги відомості, що характеризують батьків, тому позивачка надала суду копії документів, які свідчать, про протиправні дії відповідача у виді погрози та застосування морального і фізичного насильства, із переписки Vіbег видно, як відповідач грубо в нецензурній формі ображає позивачку, що вказує на неможливість з ним вирішити будь-які питання мирним шляхом. Також позивачка зазначає, що їй стало відомо про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за обставинами керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Оскільки представник відповідача зазначає, що при вирішенні таких спорів, суди мають виходити з того, що поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, оскільки дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків, тому позивачка бажає захистити дитину від негативної поведінки батька. Також при вирішенні спору позивачка просила врахувати положення Конвенції про права дитини, рішення Європейського суду з прав людини від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» та визначити місце проживання сина разом з нею. 16 травня 2024 року закінчено підготовче провадження і призначено розгляд справи по суті. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач зазначив, що він ніколи не заперечував проти проживання сина разом з матір`ю. Представник відповідача також наголошував на ухвалені рішення з урахуванням інтересів дитини. Представник третьої особи - Пересипської районної адміністрації в особі органу опіки та піклування також не з`явився в судове засідання, в матеріалах справи є клопотання про приєднання до матеріалів справи висновку щодо вирішення спору, про слухання справи у їх відсутності та прийняття рішення в інтересах дитини. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 01 вересня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1448. У шлюбі у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження № 2690 від 19 березня 2014 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції). З моменту народження [PERSON] зареєстрованим постійним місцем проживання дитини є [ADDRESS] . Стосунки між подружжям не склалися, сім`я розпалася, тому рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 березня 2023 року шлюб між ними було розірвано. 22 травня 2023 року за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/8976/22 з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] . За відомостями Єдиного реєстру боржників інформація про [PERSON] відсутня. Представник відповідача надав суду квитанцію про сплату [PERSON] на користь [PERSON] аліментів за червень 2023 року з урахуванням рішення суду від 22 травня 2023 року у справі 523/8976/22 на суму 24550 грн. [PERSON] з 05 серпня 2005 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З вересня 2012 року він є членом громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону «Поліцейська корпорація громадської безпеки», зарекомендував себе позитивно, відповідально, з початку березня перебуває у лавах ЗСУ. [PERSON] психіатричних та наркологічних протипоказань не має. У наданому суду висновку органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 29 березня 2024 року зазначено, що [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 25 липня 2014 року. Також з 05 серпня 2014 року за вказаною адресою зареєстрований [PERSON] . [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, станом на 16 лютого 2024 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Відповідно до характеристики, наданої Фонтанським НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів гімназія» Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, [PERSON] навчається в закладі з 1 класу, є доброзичливий, ввічливий, має достатній рівень знань, батьківські збори регулярно відвідує мама, яка завжди на зв`язку, цікавиться успіхами дитини, бере активну участь у житті класу та приділяє належну увагу вихованню сина. [PERSON] відвідує спортивний клуб « Ягуар » (секцію вільної боротьби) з 2020 року. За час тренувань зарекомендував себе як старанний, сумлінний вихованець, який стабільно показує високі спортивні результати, його мама завжди на зв`язку, цікавиться успіхами дитини, батько змагання та тренування не відвідує. Також малолітній з грудня 2023 року відвідує заняття з англійської мови, дитиною опікується мама, яка вчасно вносить плату за навчання. Мати в інтересах сина уклала декларацію № 0001-Н7Н7-97А0 від 08 грудня 2023 року про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, з лікарем КНП «ДМП №2» Одеської міської ради [PERSON] . Як зазначено у висновку, відповідно до письмових пояснень малолітнього [PERSON] від 23 лютого 2024 року він зазначив, що живе з мамою, дуже її любить. Дуже добре навчається в школі, ходить на заняття з англійської мови, гурток вільної боротьби. З мамою їздять гуляти, відвідують музеї, ходять в кіно, має гарних друзів. [PERSON] повідомив, що батька бачив дуже давно та не хоче з ним спілкуватися, а також підкреслив, що дуже любить свою маму та хоче з нею жити разом. 06 березня 2024 року під час виїзду за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з метою обстеження житлово-побутових умов проживання спеціалісти Служби склали відповідний акт про те, що [PERSON] проживає з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . У дитини дві мебльовані окремі кімнати: кабінет для занять з великою бібліотекою та кімната для відпочинку, створені належні умови для проживання та всебічного розвитку дитини. [PERSON] надала органу опіки та піклування протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 13.07.2022, в якому зазначено, що 13.07.2022 за адресою: [ADDRESS] , магазин «24 години» [PERSON] вдарив рукою по правому дзеркалу машини [PERSON] та розбив його. У своїй заяві Службі [PERSON] повідомив, що на даний час відсутній у м. Одесі через проходження реабілітації після важкого поранення при здійсненні гуманітарних місій у зоні, наближеної до бойових дій, орієнтовний час повернення з лікування та реабілітації травень-червень 2024 року. Також він стверджує, що мати дитини жодного разу не зверталася до нього з питань визначення місця проживання малолітнього сина та виїзду дитини за кордон без супроводу батька. [PERSON] приховує інформацію про виїзди дитини за межі України, не зазначає на підставі чого та з якою метою, у супроводі кого малолітній [PERSON] , [INFO] , виїжджав за кордон, коли повернувся в Україну. [PERSON] наголошує на відсутності спору між ним та [PERSON] стосовно визначення місця проживання їх малолітнього сина та просить орган опіки та піклування прийняти одне з наступних рішень:відкласти остаточне вирішення питання до повернення батька з лікування та реабілітації;надати висновок про неможливість вирішення питання про місце проживання дитини без участі самої дитини, якій виповнилося 10 років та відповідного звернення батьків. 22 лютого 2024 року під час виходу для проведення оцінки потреб сім`ї/особи матері, [PERSON] за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , фахівцем із соціальної роботи ВСР ЦСС ОМР у Пересипському районі складено акт оцінки потреб сім`ї/особи, відповідно до якого зі слів [PERSON] з`ясовано, що її колишній чоловік [PERSON] за адресою реєстрації не проживає, на даний час перебуває за межами України, мати [PERSON] здатна виконувати обов`язки щодо виховання та догляду за дитиною. Під час виходу 22 лютого 2024 року для проведення оцінки потреб сім`ї/особи батька [PERSON] за адресою його реєстрації: [ADDRESS] . фахівець із соціальної роботи ВСР ЦСС ОМР у Пересипському районі вдома нікого не застав, залишив інформаційні матеріали та запрошення на прийом, але до відділу так ніхто не звернувся та не зателефонував. Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 151 СК України визначено переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Так, у статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. №789-XII,ч.7 ст.7 СК України закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У пункті 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, проголошено правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до вимог ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За нормами ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до вимог ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Дитині, для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння також в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини (ст. 3 Конвенції про права дитини). Нормами ч.1 ст.13 ЦПК закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінивши надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що вимога позивачки є обґрунтованою, є законні підстави для визначення місця проживання сина разом із матір`ю, оскільки нею створені всі умови для його проживання, розвитку і виховання. При цьому, суд враховує і те, що батько надав свою згоду на проживання дитини з матір`ю.

Outcome: approved