Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

03 квітня 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості . В обгрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 30 квітня 2020 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди обладнання № ОО 30-04-20-02-І, відповідно до якого позивач передала, а відповідач прийняла об`єкт оренди, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі обладнання, вартість об`єкта оренди складала 5880,00 грн. Відповідно до умов договору, орендна плата складає 500 грн за кожен місяць користування об`єктом оренди та виплачується орендарем в безготівковій формі на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 30 числа кожного місяця. Наразі відповідач умови договору не виконує, об`єкт оренди не повертає, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача кошти у розмірі 47 880 грн, з яких: 21 000 грн - заборгованість з орендної плати, 21 000 - неустойка, 5880 грн - вартість неповернутого об`єкта оренди. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 квітня 2024 року цивільну справу № 753/6743/24 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 09 квітня 2024 року. 19 квітня 2024 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 23 квітня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 29 травня 2024 року на 12:00 год. Судове засідання призначене на 29 травня 2024 року було відкладено на 23 липня 2024 року на 15:00 год. у зв`язку із неявкою сторін. У судове засідання призначене на 23 липня 2024 року учасники справи не з`явилися. У матеріалах справи наявна заява представника позивача, у якій вона просить проводити розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. Причини неявки відповідача суду невідомі про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним, а саме - шляхом направлення повістки про виклик до суду на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] , однак повістка повернулася до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Окрім того, про час, дату та місце розгляду справи відповідач повідомлялася шляхом надсилання смс-повідомлення на номер телефону, який зазначено у позовній заяві. Повідомлення було отримано абонентом у застосунку "Viber" [INFO] , про що свідчить відповідна довідка. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не скористалася своїм правом та не подала суду відзиву на позовну заяву із викладенням заперечень проти заявлених до нього позовних вимог. Проаналізувавши обставини справи у сукупності, дослідивши долучені до справи докази, суд доходить наступного висновку. Встановлено, що 30 квітня 2020 року між фізичною особою підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір оренди обладнання №ОО-30-04-20-02-І (а.с.6-7). Згідно пункту 1.1 вказаного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне використання майно (об`єкт оренди), що належить орендодавцю на праві власності або іншого майнового права згідно акта-приймання передачі (додаток №1). Згідно пункту 1.1.1 вартість об`єкта оренди виражається в національній валюті України та визначається в актах приймання-передавання обладнання. Пунктом 1.1.3 договору передбачено, що особливі ознаки об`єкта оренди, за наявності, визначаються в актах приймання-передавання обладнання. Відповідно до пункту 4.1 орендна плата, що складає 500 гривень 00 копійок за кожний місяць користування об`єктом оренди, виплачується орендарем в безготівковій формі на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 30 числа кожного місяця. 30 квітня 2020 року позивач передав, а відповідач прийняв об`єкт оренди, що підтверджуються відповідним актом-прийому передачі об`єкта оренди (а.с.7, зворот). Згідно пункту 7.1 укладеного договору, якщо відповідач користується річчю, переданою йому у оренду, не за її призначенням або з порушенням умов договору оренди, орендодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Пунктом 7.2.1 передбачено, що орендар зобов`язаний усунути погіршення об`єкту оренди, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі орендодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків. 08 березня 2024 року позивач надіслав відповідачу досудову вимогу, з вимогою сплатити заборгованість з оренди та повернути об`єкт оренди в строк до 22 березня 2024 року, що підтверджується описом вкладення та накладною Укрпошти (а.с.8-10). Згідно із пунктом першим частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 705 ЦК України встановлено, що за договором найму-продажу до переходу до покупця права власності на переданий йому продавцем товар покупець є наймачем (орендарем) цього товару. Покупець стає власником товару, переданого йому за договором найму-продажу, з моменту оплати товару, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Згідно із частиною першою статті 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (не споживна річ). Частиною першою статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення. Фізична особа-підприємець [PERSON] виконала умови договору оренди №ОО 30-04-20-02-І від 30 квітня 2020 року в повному обсязі та передала відповідачу в тимчасове оплатне користування обладнання, що підтверджується актом приймання передачі об`єкта оренди. Відповідач всупереч умов договору оренди свої зобов`язання за договором не виконала, належним чином не сплачувала кошти за користування об`єктом оренди, а також не повернула сам об`єкт оренди. Таким чином у неї виникла заборгованість перед позивачем за період з 30 квітня 2020 року по 24 березня 2024 ро, тобто з дати укладення договору до подачі справи до суду, що загалом складає 47 місяців. Позивач зазначила, що відповідачем [PERSON] за вказаний вище період було сплачено кошти за орендну плату у розмірі 2500,00 грн. Таким чином відповідач має сплатити позивачу заборгованість, яка виникла за період з 30 квітня 2020 року по 23 березня 2024 року (47 місяців), яка складає 21 000 грн (500 грн *47 місяців -2500 грн). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зміст статей 610, 612 ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідачем не було надано суду доказів про те, що нею було погашено заборгованість з орендної плати та повернуто об`єкт оренди орендодавцю, або ж доказів того, що заборгованість є меншою, ніж та, про яку зазначає позивач. Оскільки, відповідачем було порушено зобов`язання за договором оренди №ОО 30-04-20-02-І від 30 квітня 2020 року, стягненню з неї підлягає заборгованість у загальному розмірі 26880,00 грн, з яких: 21 000,00 грн - заборгованість з орендної плати, 5880,00 грн - вартість неповернутого об`єкта оренди, таким чином, суд дійшов висновку що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 21 000,00 грн, суд зазначає таке. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою-другою статті 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Невиконання наймачем передбаченого частиною першою статті 785 Цивільного кодексу України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов Договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення повернення. Відповідно до пункту 8.3 договору оренди якщо орендар не виконує обов`язок щодо повернення речі, орендодавець має право вимагати сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час просторочення. Як зазначалось, позивач надіслала на адресу відповідача досудову вимогу 8 березня 2024 року, якою повідомила про розірвання договору оренди від 30 квітня 2020 року та про необхідність, зокрема, повернути об`єкт оренди в строк до 22 березня 2024 року. Отже, враховуючи норми законодавства України, а також умови договору оренди, позивач, у випадку неповернення відповідачем об`єкта оренди у строк до 22 березня 2024 року, має право на нарахування та стягнення неустойки з 23 березня 2024 року. В той же час, звертаючись із цим позовом до суду 28 березня 2024 року (надсилання позову засобами поштового зв`язку), позивач визначила період нарахування неустойки до 23 березня 2024 року, що суперечить умовами договору, а отже така вимога не підлягає задоволенню. Зазначене не позбавляє права позивача, у випадку неповеренння відповідачем об`єкту оренди та з урахуванням умов договору оренди (пункт 8.3) звернутись із окремим позовом про стягнення неустойки за весь період просторочення. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість і доведеність позовних вимог ФОП [PERSON] до [PERSON] щодо стягнення заборгованість у загальному розмірі 26880,00 грн, з яких: 21 000,00 грн - заборгованість з орендної плати, 5880,00 грн - вартість неповернутого об`єкта оренди, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial