Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що шлюб з відповідачем було укладено 3 лютого 2011 року. У період спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що відповідач виїжджає на сезонні роботи в Чеську Республіку, де отримує не офіційні заробітки, які на місяць складають близько 2500 - 3000 доларів США. Оскільки відповідач працює не офіційно, то надати суду інформацію про доходи вона змоги не має. Стан здоров`я відповідача задовільний, він молодий за віком, інших непрацездатних осіб на утриманні немає, а тому вважає, що він спроможний і зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі по 5000 гривень щомісячно. Позивачка зазначила, що ніде не працює так як веде догляд за неповнолітнім сином, інколи виїжджає на сезонні роботи в Чеську республіку, і їй самій важко утримувати дитину та створювати нормальні умови для духовного та фізичного розвитку сина. Просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання однієї неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 щомісячно, починаючи з часу подання позовної заяви і до його повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві зазначила, що просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомленим, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , довідкою Калинівського старостинського округу №2 Дубівської селищної ради від 24.04.2024 року за №396, актом обстеження матеріально - побутових умов позивачки [PERSON] від 23.04.2024 року. Також встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина позивачці не надає. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує майновий стан позивачки, в якої на утриманні перебуває одна неповнолітня дитина, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача. Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому виходячи із середньомісячної заробітної плати в Тячівському районі, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини слід задовольнити частково і стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини, в розмірі 3000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, а в решті позовних вимог відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини за один місяць.

Outcome: partial