Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області 29 травня 2024 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява [PERSON] обґрунтована тим, що 15 лютого 2000 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Самбору Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Позивач зазначає, що з відповідачкою сімейне життя не склалося, внаслідок чого виникали постійні скандали, з 2021 року сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин. За таких обставин позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне проживання та збереження сім`ї неможливе, просить шлюб розірвати. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 623103 від 3 червня 2024 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 4 червня 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 12). Позивач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Бобак О.Б. подала до суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує повністю, на примирення не згідний (а.с. 18). Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибула, подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності (а.с. 14, 19). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15 лютого 2000 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Самбору Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 18 травня 2024 року (виданим повторно), серії [NUMBER] (а.с. 3). Як зазначено у позові, від спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON] , який на момент звернення позивачем до суду із позовом, є повнолітнім. Проте, сторони прийшли до висновку, що спільне проживання як подружжя є неможливим. На даний час вони не підтримують шлюбних відносин. Добровільно розірвати шлюб в органах ГАЦС відповідачка відмовляється. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Добровільність шлюбу - принцип сімейного права, що охоплює наявність вільної та цілковитої згоди не лише при реєстрації шлюбу, а й під час перебування у шлюбі і подальшого його розірвання. Тобто ніхто не може бути примушений до перебування у шлюбних відносинах. За положеннями частини третьої статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За положеннями статті 112 СК України, при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Одночасно, згідно із статтею 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Дослідивши матеріали справи, суд вважає збереження сім`ї сторін неможливим, позов законним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, позивач наполягає на розлученні, на примирення не згідний. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем [PERSON] при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 1211 грн. 20 коп. (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач при зверненні до суду не просив відшкодувати йому понесені судові витрати. Отже, враховуючи такий принцип цивільного судочинства як диспозитивність, понесені судові витрати позивачем при ухваленні рішення не відшкодовуються.

Outcome: approved