Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

21.03.2024 року ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовом в якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором кредитної лінії №555173614603 від 13.08.2022 року в сумі 31 528,80 грн.;\~ судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 9 000,00 грн. Позиція сторін у справі. Позовні вимоги мотивовано тим, що 13 серпня 2022 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №555173614603,\~ відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит з лімітом у розмірі 12 000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування. 18 грудня 2023 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором позики №555173614603 від 13.08.2022 року, що був укладений між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] .\~ Станом на 21.02.2024 року загальний розмір заборгованості [PERSON] перед позивачем становить 31 528,80 грн.,\~ з яких: заборгованість за тілом кредиту 12 000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 19 528,80 грн. ТОВ «Факторинг Партнерс» також понесено витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 9 000,00 грн. Відповідачем, на адресу суду направлено відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] \~ повідомила, що вимоги позивача не визнаються повністю, є необгрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (кредитора/ банку). Також позивачем не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів згідно кредитного договору на рахунок відповідача; додана до позовної заяви копія Договору кредитної лінії, копія Договору факторингу, копія довідки по договору позики та розрахунку заборгованості не свідчать про отримання відповідачем кредитних коштів; розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. У зв`язку із не доведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, підстави для стягнення на користь позивача заборгованості відсутні. Крім того відповідач зазначає, що дата ознайомлення відповідача із загальними умовами надання грошових коштів у позику зазначена 08.01.2022, тобто раніше ніж ймовірне укладення Договору кредитної лінії. У наданому позивачем договорі кредитної лінії №555173614603 від 13.08.2022\~ не зазначено рахунок, на який буде здійснено зарахування коштів, а вказаний лише набір цифр та зірочок. Також, відповідач зазначає, що після закінчення строку дії кредитного договору у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Надана копія розрахунку заборгованості свідчить про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування. Також, відповідач звертає увагу, що позивачем не надано жодних доказів повідомлення первісним кредитором відповідача про відступлення права вимог за кредитним договором. Одночасно зазначає, що\~ понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 гривень є\~ завищеними та неспівмірними до складності справи та виконаних адвокатом робіт,\~ не підтверджуються матеріалами справи. Відповідач просила відмовити в задоволенні ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до [PERSON] про стягнення заборгованості в повному обсязі. Представник позивача скористався своїм правом та скерував до суду пояснення на відзив, в якому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, зважаючи, що відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом заповнення Заявки на позику на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти. З приводу нарахування відсотків, зазначає, що з наступного дня після закінчення заявленого строку користування Кредитом, а саме з 12.09.2022 по 11.10.2022р., позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування Кредитом щоденно, тобто за кожен наступний календарний день користування Кредитом (Термін внесення чергового платежу), що зафіксовано в графіку платежів. Позичальник не скористалася пільговими умовами повернення кредитних коштів, а із врахуванням вищезазначених умов договору, на відповідача покладений обов`язок щодо сплати відсотків за фактичний строк користування кредитом. 16.07.20214 року представник позивача направив додаткові пояснення та зазначив, що відповідно до виписки, яка була отримана судом на виконання ухвали суду про витребування доказів вбачається, що кошти на визначений картковий рахунок надходили у визначеному розмірі у визначений період. Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, які підлягають застосуванню у період прострочення, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку за встановленою відсотковою ставкою. Відповідачем не були зроблені свої арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору. 16.07.2024 року відповідач [PERSON] направила суду додаткові пояснення по справі, зазначивши, що жодних первинних документів, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» позивачем надано не було. Щодо нарахування процентів, зазначає що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.\~ Згідно графіку платежів №555173614603-1, який є невід`ємною частиною Договору чітко зазначено, що заявлений строк з 13.08.2022 по 11.09.2022. А отже, згідно Договору за користування Кредитом протягом заявленого строку 30 календарних днів застосовується процентна ставка 511,00% річних (1,40% в день). Тобто 168 грн. в день. 168х30 днів = 5040, 00 грн. плата по відсотках за користування кредитом. 25.07.2024 року представник позивача направив додаткові пояснення, в яких повідомив, що представник відповідача помилково розраховує суму процентів виключно на підставі п. 5.4.2 Договору, а саме за зниженою процентною ставкою. Застосування вказаного розміру процентної ставки передбачено умовами договору як право Позичальника за умови сплати процентів за користування кредитом у заявлений строк. У разі невикористання права користування Кредитом за пільговою/зниженою процентною ставкою, користування кредитом здійснюється за стандартною процентною ставкою з дня видачі кредиту (відповідно до п. 5.4.2 Договору). Відповідно до п. 5.7 Договору, пільгова/знижена процентна ставка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням Позичальника, з метою користування кредитом як сумлінний позичальник. Умовами договору визначено, що кінцева дата закінчення строку кредитування є датою, в яку Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом. Позичальник належним чином не виконав свої зобов`язання, користуючись кредитними коштами, у зв`язку із чим і нарахована заявлена сума заборгованості згідно гарфіку платежів та інших умов договору. Процесуальні дії та рішення у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2024 року вказану справу передано на розгляд судді\~\~ Ярмолі О. Я. Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Ярмоли О.Я. від 26 березня 2024 року прийнято справу до провадження, відкрито та призначено до розгляду\~ в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи (а.с.53). 11.04.2024 року\~ через систему «Електронний суд» відповідач [PERSON] подала\~ суду відзив на позов (а.с. 56-64). 15.05.2024 року\~ через систему «Електронний суд» відповідач [PERSON] подала\~ суду заяву/заперечення на клопотання про витребування доказів по справі (а.с.67-69). 15.05.2024 року представник позивача ТОВ "Факторинг Партнерс" Сердійчук Я.Я. через систему «Електронний суд» направила пояснення по справі (а.с.86-93). Ухвалою суду від 16.05.2024 року було витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК»\~ докази по справі (а.с.96,97). 11.06.2024 року на адресу суду від АТ КБ «ПРИВАТБАНК»\~ надійшла запитувана інформація (а.с.103-109). 11.06.2024 на електронну адресу суду\~ надійшла заява представника позивача [PERSON] про участь у судовому засіданні, призначеному на 01.07.2024 та в\~ усіх наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а.с.111-112). Ухвалою судді від 24.06.2024 року було задоволено клопотання\~ представника позивача ТОВ\~ "Факторинг Партнерс" адвоката Змієвської Т.П.\~ про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції (а.с.116,117). 01.07.2024 року через систему «Електронний суд» відповідач [PERSON] направила\~ додаткові письмово викладені пояснення у справі (а.с.119-125). Матеріали справи містять додаткові письмово викладені пояснення позивача надані на\~ письмові пояснення відповідача, клопотання позивача про долучення доказів, заперечення відповідача на клопотання про долучення доказів (а.с.132-137, а.с.138-143, 144-147, 149-156,157,158 ). В судовому засіданні представник позивача, адвокат Змієвська Т.П.,\~ вимоги позову підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві і в своїх додаткових письмово викладених поясненнях. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася,\~ про розгляд справи була повідомлена\~\~ належним чином, подала\~ суду відзив на позов, письмово викладені пояснення по справі та заяву про розгляд даної справи без її участі. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони\~ посилаються як на підставу своїх вимог, заперечень,\~ дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення\~ виходячи з такого. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 13 серпня 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] , був укладений Договір кредитної лінії №555173614603\~ ( а. с. 4-15), відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит в межах Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту в тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах. Укладенням цього Договору Сторони домовилися про відкриття Позичальнику Кредитної лінії у межах якої Кредитодавець надає Позичальнику Кредит з Лімітом у розмірі не більше 12000,00 гривень, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит Кредитодавцю та сплатити йому проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором Відповідно до п. 3.2. Договору Кредит надається Позичальнику в день укладення цього Договору або протягом 3 (трьох) днів з моменту укладання цього Договору, але в будь-якому разі не раніше дати розміщення в Особистому кабінеті Позичальника підписаного Договору з усіма додатками до нього, шляхом перерахування грошової суми, визначеної у пункті 3.1. Договору на банківський рахунок Позичальника, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу (банківської платіжної картки) Позичальника, що були ним надані Кредитодавцю та зазначені у Розділі 14 цього Договору. Датою повернення Кредиту є 11.10.2022 рік ( п. 3.3. Договору ). Відповідно до п. 3.4. Договору строк кредитування складає 60 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику, відповідно до п. 3.2. цього Договору. Пунктами 3.8 та 3.9 Договору встановлено розмір та порядок нарахування процентів користування Кредитом. Стандартна процентна ставка 990,00% річних (2,71% на день), знижена процентна ставка 511,00% річних (1,40% на день). Договір з Позичальником укладається в електронній формі за допомогою ІТС Кредитодавця, доступ до якої забезпечується через Сайт Кредитодавця після Реєстрації Позичальника у спосіб та в порядку, передбачених Правилами. Під час процесу Реєстрації, до моменту укладення із Позичальником Договору, Кредитодавець проводить його ідентифікацію та верифікацію відповідно до вимог законодавства та у порядку і спосіб, що визначені Правилами. Крім того, під час Реєстрації Позичальник надав право на доступ ж персональних даних, інформації, що складає його кредитну історію та на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро кредитних історій, включеної до Єдиного реєстру бюро кредитних історій, інформації щодо нього та цього кредиту, визначеної Законом України Про організацію формування та обігу кредитних історій ( п. 4.1. Договору ). До матеріалів справи додано Графік платежів №555173614603-1 Додаток № 1 до Договору позики\~ №555173614603 від 13.08.2022 року ( а. с.14,15), який підписаний сторонами в електронній формі. Крім того, додано розрахунок вартості кредиту Додаток № 2 до Договору позики №555173614603 від 13.08.2022 року\~ ( а. с. 18 ), а також Паспорт споживчого кредиту ( а. с.15 на звороті 17 ). Встановлено, що договір позики №555173614603 від 13.08.2022 року підписаний відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами була досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів. З долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що [PERSON] отримала\~ кредитні кошти в сумі 12 000,00 грн. шляхом транзакції в системі iPay.ua 1605355032 на картку№ [NUMBER] ,\~ що підтверджується довідкою про переказ коштів від\~ 02.02.2024 р.\~ ( а. с. 26 на звороті ). Відповідно до довідки по договору позики №555173614603 від 13.08.2022,\~ що надана первісним кредитором ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», заборгованість [PERSON] \~ становить 31 528,80 грн. (а.с.29) 18 грудня 2023 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу, відповдіно до якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до боржників за договорами, укладеними з ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» (а.с.30-32). Зі змісту акту приймання-передавання Реєстру боржників в паперовому вигляді за договором факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня 2023 року слідує, що ТОВ «Факторинг Партнерс» та ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» уклали даний акт про те, що на виконання умов договору факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня 2023 року, укладеного між клієнтом та фактором, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників відповідно до розділу 6 Договору, якими підтверджується дійсність та наявність грошових прав Вимог та боржників. Відповідно до Реєстру боржників, що є додатком № 3 до договору факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня 2023 року ТОВ «Факторинг Партнерс» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 31 528,80 грн.,\~ з яких: 12 000,00 грн. - заборгованість за сумою позики; 19 528,80 грн. - заборгованість за процентами за користування позикою (а.с.33,34). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частинами 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до частини 3 цієї статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За правилами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Як вбачається з матеріалів справи, договір позики №555173614603-1\~ від 13 серпня 2022\~ року містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму позики, дату її видачі, строк повернення грошових коштів, розмір процентів, умови кредитування. У нижньому рядку договору позики зазначено, що позичальник підписав вказаний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. За вказаних обставин суд вважає встановленим факт укладення між відповідачем та ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», правонаступником якого є ТОВ «Факторинг партнерс» договір позики №555173614603-1\~ від 13 серпня 2022 з дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. З аналізу долучених до матеріалів справи доказів підтверджено факт відступлення права грошової вимоги ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» до ТОВ «Факторинг партнерс» за вказаним договором відповідно до договору\~ факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня 2023. На час розгляду даного спору відповідач не оскаржила зазначений\~ договір\~ факторингу. Посилання відповідача на відсутність належного його повідомлення про відступлення права грошової вимоги не є підставою для відмови у задоволенні позову, з огляду на таке. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. При цьому, як убачається з матеріалів справи, [PERSON] не сплачувала\~ заборгованість ні новому, ні попередньому кредиторам, внаслідок чого існує заборгованість. Відповідно до статті 518 ЦК України боржник має право висувати вимоги проти нового кредитора у зобов`язанні та заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. З огляду на викладене, саме по собі неотримання повідомлення позичальника про відступлення права вимоги, на що посилається [PERSON] ,\~ не припиняє зобов`язань сторін за договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. З матеріалів справи вбачається, що договір позики №555173614603-1\~ від 13 серпня 2022, укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушила\~ зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Забооргованість нарахована позивачем в межах строку кредитування, оскільки в заявлений позичальником строк по 11.09.2022 року\~ відсотки нею не були погашені, борг не повернутий\~ а тому на підставі п.5.8.Договору, позивач\~ провів нарахування відсотків за Стандартною процентною ставкою\~ понад заявлений строк з 12.09.2022р. по 11.10.2022 р., що чітко передбачено Графіком платежів до договору позики (а.с.14) Відповідач не надала даних, що свідчать про погашення заборгованості, не надала беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав її\~ звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Суд зазначає, що відповідач, підписавши договір, підтвердила те, що ознайомилася з текстом договору та Правилами, отримала всю необхідну інформацію, що забезпечує вірне розуміння змісту послуги та погодилася\~ з умовами кредитного договору, у тому числі строку кредитування, розміру кредиту та процентів, порядком їх нарахування, була обізнана про реальну проценту ставку та орієнтовану загальну вартість кредиту. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що [PERSON] взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування позикою у повному розмірі не повернула,\~ унаслідок чого виникла заборгованість. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до своїх рахунків, і вона мала можливість представити суду виписку з своїх рахунків на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, які підлягають застованню у період прострочення, однак доказів на спростування заявлених позовних вимог в частині укладення договору та отримання кредитних коштів, суду не надала. Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, суд приймає до уваги те, що вказаний договір від 13.08.2022року підписаний відповідачем електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номер телефону, адреса електронної пошти), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від її імені, до суду не надано. Відсутні докази, що відповідач зверталася до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій, пов`язаних з укладенням кредитного договру. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Факторинг партнерс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредитної лінії лінії №555173614603 від 13.08.2022 року в розмірі 31 528,80 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При визначенні розміру витрат за надану позивачу професійну правничу допомогу адвокатом суд виходить з такого. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно з якою розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду договір № 15-02/2024 про надання правової допомоги від 15 лютого 2023 року, укладений між АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та ТОВ «Факторинг партнерс» (а.с.42,43); прайс-лист АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» з переліком виду послуг та вартістю послуг (а.с.43,44 на звороті); копію платіжної інструкції № 858 від 26.02.2024 року про сплату за надання правової допомоги відповідно до договору № 15-02/2024 про надання правової допомоги від 15 лютого 2023 року у розмірі 36000 грн; копію заявки на надання юридичної допомоги № 21 від 22 лютого я 2024 року вартістю 9000 грн (а.с.45); копію витягу з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 08 січня 2024 року, відповідно до якого 2 години витрачено для надання усної консультації з вивченням документів, що становить 3000 грн, 3 години витрачено для складання позовної заяви, що становить 6000 грн.(а.с.46) Суд враховує, що складання позовної заяви не потребувало аналізу великої кількості документів, а у справах даної категорії наявна усталена судова практика, адвокат не вивчав додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовує свої заперечення, справа розглядається у спрощеному провадженні, представник брала участь в одному судовому засіданні 13.08.2024 р. в режимі відеоконференції, тобто, надання правничої допомоги ТОВ «Факторинг партнерс» адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» в даній справі зводилося до складання позовної заяви. Враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, клопотання відповідача про зменшення\~ розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Факторинг партнерс» до 3000 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved