Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, а саме його дядька [PERSON] , [INFO] , жителя села Манява Івано-Франківського району Івано-Франківської області, встановлення над ним опіки та призначення його ( [PERSON] ) опікуном. Вимоги заяви обґрунтовує тим, що його дядько [PERSON] , [INFO] , не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійної сторонньої допомоги та догляду, являється інвалідом ІІ групи з дитинства, що підтверджується довідкою МСЕК серія МСЕ №102035. В судовому засіданні заявник та представник заявника заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд визнати [PERSON] , [INFO] недієздатним. З урахування того, що батьки [PERSON] померли, інших родичів крім племінника немає просять задовольнити подання виконавчого комітету Солотвинської селищної ради. Представник [PERSON] -адвокат Кузів Л.В. в судовому засіданні не заперечувала проти визнання її довірителя недієздатним. Представник заінтересованої особи до суду не з`явився, направив заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення заяви та просить справу розглядати у його відсутність. Свідок [PERSON] , який доводиться заявнику сусідом, в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] , [INFO] доводиться [PERSON] . дядьком, який тривалий час (більше 5 років) проживає разом із заявником та який здійснює за ним догляд. Інших осіб, які б могли здійснювати догляд за хворим [PERSON] немає. Вислухавши пояснення заявника та його представника, та представника особи, відносно якого розглядається заява, пояснення свідка, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Відповідно до ч. 1ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. З довідки МСЕК серія МСЕ №102035, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю другої групи з дитинства ( а. с. 8). У відповідності до ч. 1 ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Відповідно до висновку № 902 судово-психіатричного експерта Львівської Філії судових експертиз Державної Установи інституту судової психіатричної МОЗ Українивід 12.07.2024 року, [PERSON] , [INFO] , на даний час страждає тяжким психічним розладом у формі параноїдної шизофренії, безперервно-прогредієнтний тип перебігу з помірно вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом [PERSON] , [INFO] потребує опіки, не здатний правильно сприймати обставини, які мають значення по справі та давати по них відповідні покази. Справи про визнання фізичної особи судом недієздатною розглядаються судом в порядку окремого провадження. У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 1ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Отже, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що [PERSON] , [INFO] за своїм психічним станом нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому має бути визнаний судом недієздатним. Правилами ст. 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як вбачається із рішення виконавчого комітету Солотвинської селищної ради, як органу опіки та піклування №138 від 02 серпня 2024 року та подання затвердженого рішенням №138 від 02 серпня 2024 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Солотвинської селищної ради вважає за доцільне призначити опікуном недієздатного [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою [ADDRESS] . Положеннями ст. 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. В силу ч. 1ст. 300 ЦПК України, суд ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , слід визнати недієздатним та призначити останньому опікуна [PERSON] . Відповідно до ч.2ст.299 ЦПК України, судові витрати пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved