Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина на майно, зокрема: на житловий будинок та земельні ділянки, що знаходяться на території с. Пожарки Пожаркіської сільсьокї ради Луцького (Рожищенського) району Волинської області. На випадок своєї смерті спадкодавець залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла дітям: позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] в рівних частках. У встановлений законом шестимісячний строк сторони звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та уклади договір про поділ спадщини. Таким чином, після поділу спадщини єдиним спадкоємцем за заповітом на земельні ділянки, площею 0,60 га після смерті матері [PERSON] є позивач [PERSON] 20 травня 2024 року постановою державного нотаріуса Рожищенської державної нотаріальної контори Демчук Т. М. у видачі свідоцтва про право на спадщину - земельні ділянки площею 0,60 га, що знаходяться на території с. Пожарки Пожарківської сільської ради Луцького (раніше Рожищенського) раойну Волинської області позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. На підставі викладеного, просить суд визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,60 га, що знаходяться за адресою: Волинська область Луцький район с. Пожарки, Пожарківської сільської ради, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 18 червня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання 10 липня 2024 року о 10 год 00 хв. Витребувано у Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області належним чином засвідчену копію спадкової справи № 06/2016, щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 16 липня 2024 року підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 год 30 хв 30 липня 2024 року. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, 30 липня 2024 року надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити у її відсутності. Судові витрати просить залишити за собою. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, 30 липня 2024 року суду надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області в підготовче засідання не з`явився, 29 липня 2024 року подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання на підставі наявних у суду матеріалів. З огляду на те, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить такого висновку. Судом встановлено, що земельні ділянки площею 0,60 га, що знаходяться на території с. Пажарки, Пожарківської сільської ради Луцького району Волнської області значаться за [PERSON] , що підтверджується копією Архівного витягу з протоколу виконавчого комітету Пожарківської сільської ради Рожищенського району від 20 грудня 1994 року з Рішенням №22 та копією архівного витягу з рішення сесії Пожарківської сільської ради Рожищенського району від 01 червня 1995 року №3/6 «Про затвердження рішень виконкому сільської ради на виділення земельних ділянок та приватизацію землі» гр. [PERSON] . Оціночна вартість земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 6000,00 кв. м становить 7910,44 грн. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого 29 липня 2015 року виконавчим комітетом Пожарківської сільської ради Рожищенського району Волинської області [PERSON] померла [INFO] . Згідно дублікату заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Пожарківської сільської ради Рожищенського району Волинської області 20 січня 1999 року, зареєстрованого у реєстрі за №2, виданого [PERSON] , старостою Рудко-Козинського старостинського округу №3 Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області 23 червня 2023 року, зареєстрованого у реєстрі за №3-21 встановлено, що 20 січня 1999 року на випадок своєї смерті спадкодавець [PERSON] залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла дітям [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Факт родинних відносин між спадкодавцем та позивачем підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , згідно якого встановлено, що позивач 01 лютого 1975 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . З копії матеріалів спадкової справи № 6/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] , розпочатої 21 січня 2016 року встановлено, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] прийняли шляхом подання 21 січня 2016 року до Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області заяви про прийняття спадщини. Інших спадкоємців за заповітом немає, пережилого подружжя немає, спадкоємців, згідно ст.1241 ЦК України, немає. Встановлено також, що 15 серпня 2023 року спадкоємці уклали договір про поділ спадщини. Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 травня 2024 року № 310/02-31 державним нотаріусом Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області Демчук Т. М. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, площею 0,60 га, які знаходяться на території с. Пожарки Пожарківської сільської ради Луцького району Волинської області у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності [PERSON] на спадкове майно. Позивач, вказуючи на те, що позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування за заповітом, так як відсутні правовстановлюючі документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, звернулася до суду з даним позовом за захистом порушеного права. Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Частиною 4 ст. 13 Конституції України передбачено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону (ст. 41 Конституції України). Згідно з ст. 79 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Частиною 1 ст. 78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Зважаючи на вимоги ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, а тому, в цьому випадку спадкування здійснюється за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частина 1 ст. 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Частиною 2 ст. 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності прав приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За таких обставин, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину після смерті [PERSON] , але нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з відсутністю документів, які засвідчують право власності на нього, тому суд доходить висновку, що позов, в межах заявлених вимог, підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір залишити за позивачем згідно її клопотання.

Outcome: approved