Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

07.12.2023 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» суму сплаченого страхового відшкодування у порядку суброгації в розмірі - 225\~589,40 грн. Також просить стягнути з відповідача вартість послуг адвокатат у розмірі 8 000 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 22.06.2023 р. в м. Миколаїв, на розі вул. Садова та вул. Севастопольська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобіля марки «BMW X5.p.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки " OPEL RECORD», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП власнику «BMW X5», р.н. [NUMBER] була завдана матеріальна шкода. Автомобіль «BMW X5 р.н. [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «УПСК» на підставі Договору страхування. 23.06.2023 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою повідомленням про ДТП та про виплату страхового відшкодування. Відповідно до страхового акту від 20.07.2023 р. №КАСКО 025/214/025071/23/1 ПрАТ «УПСК» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 385589,40 грн., що засвідчується платіжною інструкцією №162223500 від 20.07.2023 р. Акт виконаних робіт від 31.08.2023 року засвідчив, що автомобіль був відремонтований на зазначену суму. Таким чином, до ПрАТ «УПСК» від [PERSON] перейшло право до [PERSON] у розмірі 385589,40 грн. Після виплати позивачу від ПрАТ «ПРОСТО СТРАХУВАННЯ» відшкодування завданого з вини [PERSON] збитку за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у розмірі 160 000,00 грн., за межами ліміту ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ (160 000,00 грн.) залишаються невідшкодованими ПрАТ «УПСК» 225 589,40 грн. Ухвалою суду від 11.12.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 11.12.2023 року заяву\~ представника\~ПАТ «Українська\~пожежно-страхова\~компанія» \~-\~адвоката Юхименка\~С.Ю. про забезпечення позову - \~задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на: - земельну ділянку з кадастровим номером 4820680800:03:000:0263, площею 2,585 га, з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка знаходиться на території села Єрмолівка Баштанського району Миколаївської області; -\~на земельну\~ділянку з\~кадастровим номером\~4820680800:03:000:0364,\~площею \~5,1506\~га,\~з цільовим\~призначенням «для\~ведення \~товарного сільськогосподарського\~виробництва»,\~яка знаходиться\~на території\~села Єрмолівка\~Баштанського району\~Миколаївської області до вирішення спору по суті. Відзиву на позов не надходило. Ухвалою суду від 02 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті . Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином, представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі позивача та представника. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся судом належним чином, відзиву на позов не надав. Судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 280-281 ЦПК України. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводиться. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30.09.2022 року між ПрАТ "УПСК" та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу (Автокаско) № 025/078/004480 , згідно яким було застраховано ТЗ марки «BMW X5.p.н. [NUMBER] , строк дії договоруз 03.10.2022 року по 03.10.2023 року, страхова сума 3 362 000 грн, франшиза при пошкодженні ТЗ при ДТП - 0,00 грн. 22.06.2023 р. в м. Миколаїв, на розі вул. Садова та вул. Севастопольська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобіля марки «BMW X5.p.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки " OPEL RECORD», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП власнику «BMW X5», р.н. [NUMBER] була завдана матеріальна шкода. Постановою Заводського районного суду м.Миколаєва від 08.11.2023 року у справі 3 487/6231/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост. 124 КУпАП, та провадження в справіпро адміністративнеправопорушення відносноньогоза ст. 124 КУпАП - закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбаченихстаттею 38КУпАП. Автомобіль «BMW X5 р.н. [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «УПСК» на підставі Договору страхування. 23.06.2023 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою повідомленням про ДТП та про виплату страхового відшкодування. 29.06.2023 року був складений Протокол технічного огляду колісного транспортного засобу та зафіксовано його пошкодження, у тому числі і з допомогою фотофіксації. Відповідно до Рахунку на оплату №BL000023703 від 03.07.2023 р. ДП «Фірма «Емеральд Моторс» вартість відновлювального ремонту склала 385589.40 грн. Відповідно до страхового акту від 20.07.2023 р. №КАСКО 025/214/025071/23/1 ПрАТ «УПСК» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 385589,40 грн., що засвідчується платіжною інструкцією №162223500 від 20.07.2023 р. Акт виконаних робіт від 31.08.2023 року засвідчив, що автомобіль був відремонтований на зазначену суму. У той же час, транспортний засіб, яким керував [PERSON] , на момент ДТП був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/6789327 ПрАТ «ПРОСТО- СТРАХУВАННЯ». По полісу АР/6789327 передбачена страхова сума за шкоду, заподіяну майну (ліміт відповідальності) лише 160 000,00 грн, при франшизі - нуль. 07.08.2023 р. ПрАТ «УПСК» звернулася і претензію до ПрАТ «ПРОСТО СТРАХУВАННЯ» про відшкодування завданого з вини [PERSON] збитку. У відповідь на претензію на рахунок ПрАТ «УПСК» 18.08.2023 р. наді 160 000,00 грн., що засвідчує копія платіжної інструкції від 18.08.2023 р. Отже, ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» виконала свої зобов`язання в межах страхової суми (ліміту відповідальності) ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАНИЯ» у повному обсязі. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статтею 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно дост. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена уст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Відповідно дост. 980 Цивільного кодексу Українитаст. 4 Закону України «Про страхування`предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Згідно висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц ,стаття 1191 Цивільного кодексу України та стаття 38 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та Закону України від 9 лютого 2012 року № 4391-VI «Про страхування» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, з другого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (пункт 34). У випадках, коли деліктні правовідносини поєднуються з правовідносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість самого завдавача шкоди. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування (пункт 35). Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 43). В цілому, як за змістом статті 1191 так і за змістом статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України "Про страхування", йдеться про виконання обов`язку боржника перед потерпілим третьою особою. Водночас ці норми встановлюють різний порядок виникнення прав вимоги до винної особи у деліктному зобов`язанні. Так, суброгація регулюється статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України, а регрес - статтею 1191 ЦК України. При цьому, при суброгації у страхових відносинах деліктне зобов`язання продовжує існувати та відбувається лише заміна кредитора - право вимоги переходить від потерпілої особи до страховика. Таким чином, до ПрАТ «УПСК» як страховка від [PERSON] як потерпілої особи перейшло право до [PERSON] у розмірі 385589,40 грн. Суброгація випливає безпосередньо із закону і не потребує підтвердження договором страхування. Доказами наявності у страховика права вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди, є договір страхування і документ, який підтверджує виплату страхового відшкодування. Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди та у зв`язку з яким було виплачено страхове відшкодування і заміну в ньому кредитора. Положення діючого цивільно-процесуального законодавства передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Так, решта суми страхового відшкодування (385589,40 грн. виплачениго позивачем страхового відшкодування потерпілій особі - 160 000,00 грн. сплаченого страховиком винуватця ДТП ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ" ) залишаються невідшкодованими ПрАТ «УПСК» у розмірі 225 589,40 грн. Відповідач доказів на спростування розміру наведеної позивачем суми до відшкодування не надав. Обсяг відповідальності відповідача обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке існувало на момент заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, та зміна в ньому кредитора. Під час суброгації нового зобов`язання не виникає, первісні правовідносини залишаються незмінними. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Саме такі висновки зробив Верховний Суд у постанові від 15.10.2020 (справа 910/12472/18). Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» факт виплати позивачем страхового відшкодування зумовив виникнення у нього відповідних прав у порядку суброгації до відповідача як особи, відповідальної за збитки у межах понесених позивачем витрат на виплату страхового відшкодування. З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають задоволенню. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 3383,84 грн та 1342 грн за подання заяви про забезпечення позову, сплачений позивачем при подачі позову до суду, підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1, ч. 3ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій. Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат. Крім цього, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15.04. 2020 у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). Також, у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Судом встановлено, що на підтвердження витрат на правову допомогу , позиваечм надано Договір № 1/05 про надання правової допосги від 21.05.2019 року з Адвоккатським бюро "Юхименко та партнери" , Додаткову угоду від 21.05.2023 року № 4 до Договору , якою продовжено строк дії договру на наступні 12 календарних місяців, Ордер про надання правничої допомоги адвокатат Юхименка С.Ю., платіжну нструкцію про сплату вартості правових послуг № 162224722 від 16.11.2023 року , Акт про надання правової допомоги № 212 від 16.11.2023 року ( загалом витрачено 8 годин з розоахунку вартості 1 години роботи адвоката у 1000 грн) Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. У п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. З огляду на наведене та приймаючи до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, задоволення позовних вимог, значення справи для сторін, вимоги розумності і справедливості, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, в розмірі 8 000 грн. Зазначений розмір витрат на правову допомогу суд вважає належним та співмірним із характером правовідносин та складністю справи.

Outcome: approved