Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

11.02.2023 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом у якому просить здійснити поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки шлюбні відносини фактично є припиненими. В обґрунтування позовних вимог вказує, що у період перебування сторін у шлюбі за кошти сімейного бюджету придбано майно: автомобіль марки «Volkswagen» Т4, 2000 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , гаражний бокс № [NUMBER] в кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Олімпієць», який розташований по вулиці Перемоги, 15-А в місті Києві, загальна площа 49.3 кв.м., кімнату [ADDRESS] , холодильник марки «LG», які підлягають поділу. Окрім того, позивачем був укладений кредитний договір в інтересах сім`ї, а відтак невиконанні боргові зобов`язання також підлягають поділу між сторонами. Просить визнати вищевказане майно та невиконанні боргові зобов`язання спільною сумісною власністю подружжя, здійснивши поділ майна шляхом визнання за позивачем та відповідачем права власності по частини кімнати, визнання за позивачем права власності на гаражний бокс зі сплатою відповідачеві компенсації у розмірі частини його вартості у розмірі 25945,00 грн., визнання за позивачем права власності на автомобіль зі сплатою відповідачеві компенсації у розмірі частини його вартості у розмірі 49900,00 грн., визнання права власності на холодильник за відповідачем зі сплатою позивачеві компенсації у розмірі частини його вартості у розмірі 12603,60 грн., стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 128682,84 грн., що відповідає частині розміру невиконаних грошових (боргових) зобов`язань за кредитним договором №22035000533055 від 15.09.2021 р. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.01.2023 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У підготовчому засіданні представником відповідача адвокатом Паламарчук Н.В. подано відзив та зустрічну позовну заяву. У відзиві представник відповідача просить задовольнити позовні вимоги частково, визнає спільною сумісною власністю подружжя таке майно: жиле приміщення в гуртожитку кімнату [ADDRESS] , гаражний бокс № [NUMBER] в кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Олімпієць», який розташований по [ADDRESS] , автомобіль «Volkswagen» Т4, 2000 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Як на підставу заперечень вказує на відсутність доказів про придбання спірного холодильника, а також укладення кредитного договору в інтересах сім`ї і відповідно їх використання на такі цілі, а тому у відповідача відсутні зобов`язання за кредитним договором. Заявляючи зустрічну позовну заяву відповідач за первісним позовом просить визнати право власності на спірну кімнату по частині за позивачем та відповідачем, визнати за [PERSON] право власності на спірний гараж зі сплатою їй компенсації у розмірі 200876,00 грн., що відповідає вартості частки майна, визнати за [PERSON] право власності на спірний автомобіль зі сплатою їй компенсації у розмірі 129452,84 грн., що відповідає вартості частки майна. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.04.2023 р. прийнято до спільного розгляду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та об`єднано його з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Здійснено перехід з розгляду цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, яка розглядалась в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, призначено у справі підготовче засідання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. 13.02.2024 р. від представника відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме: звіту про оцінку майна гаражного боксу та звіту про оцінку ринкової вартості транспортного засобу. 16.04.2024 р. у судовому засіданні представником позивача за первісним позовом адвокатом Дзюбенко О.В. подано заяву у відповідності до ст. 43, 49 ЦПК України, щодо уточнення позовних вимог та просить залишити у власності [PERSON] транспортний засіб «Volkswagen», 2000 року випуску, д.н.з. [NUMBER] та гаражний бокс № [NUMBER] в кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Олімпієць», який розташований по [ADDRESS] , залишити у власності [PERSON] кімнату [ADDRESS] . Виплату зобов`язань за кредитним договором покласти на [PERSON] зі сплатою позивачеві 50000,00 грн. з урахуванням уже сплачених грошових коштів за кредитним договором після розірвання шлюбу. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, з підстав, викладених у позові. У судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом заперечує проти задоволення позовних вимог, просить задовольнити зустрічний позов. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить наступного висновку. І.Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 09.07.2004 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції (актовий запис №28). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Volkswagen» Т4, 2000 року випуску, д.н.з. [NUMBER] 05.06.2010 р. зареєстровано за [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, гаражний бокс № [NUMBER] в кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Олімпієць», який розташований по [ADDRESS] з 21.08.2020 р. належить на праві приватної власності належить [PERSON] . Вказане також підтверджується договором купівлі-продажу гаражного боксу від 21.08.2020 р., посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №811. Згідно договору купівлі-продажу жилого приміщення в гуртожитку - кімнати, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло С.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №363, 07.05.2021 р. [PERSON] придбано у власність кімнату [ADDRESS] . Вказане також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Встановлено, що у період шлюбу у сторін народилось двоє дітей. З [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина на підставі судового наказу Святошинського районного суду м.Києва від 06.01.2023 р. (ун.№759/19107/22). Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 13.02.2023 р. (ун.№759/17339/22) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно звіту №29/08/2023-13 про оцінку майна - гаражу, розташованого за адресою: [ADDRESS] , кооператив "Олімпієць", бокс № [NUMBER] , виконаного 04.09.2023 р. ПП [PERSON] , ринкова вартість гаражу загальною площею 49,3 кв.м. складає 325000,00 грн. або 8887,00 доларів США. Згідно звіту про визначення ринкової вартості КТЗ від 04.09.2023 р., виконаного 04.09.2023 р. ПП [PERSON] , ринкова вартість колісного транспортного засобу «Volkswagen» Т4, 2000 року випуску, д.н.з. [NUMBER] 05.06.2010 р. складає 144081,00 грн. Оцінка вартості кімнати [ADDRESS] не проводилась. ІІ. Застосовані норми права. Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлене договором або законом. Згідно вимог ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно до ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно до вимог ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК Українита визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Враховуючи наведені норми, спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка та жінки є рівними. ІІІ. Мотиви з яких виходив суд. Враховуючи наявність належних та достатніх доказів на підтвердження повідомлених обставин, суд вбачає підстави проведення поділу майна набутого у період шлюбу, а саме жилого приміщення в гуртожитку - кімнати [ADDRESS] та гаражного боксу № [NUMBER] в кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Олімпієць», який розташований по [ADDRESS] та автомобіля «Volkswagen» Т4, 2000 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , шляхом визнання за кожною зі сторін право власності на частину майна. Враховуєчи наяність звіту про визначення ринкової вартості КТЗ від 04.09.2023 р., проведеного на замовлення відповідача за первісним позовом, суд вбачає за можливе здійснити поділ вказаного майна подружжя, виходячи із встановленого оцінювачем вартості транспортного засобу у розмірі 144081,00 грн. Запропонований позивачем за первісним позовом поділ спірного майна шляхом залишення спірної кімнати відповідачу, а за позивачем транспортний засіб і гаражний бокс не є можливим, оскільки сторонами не надано доказів на підтвердження ринкової вартості спірної кімнати, що позбавляє суд порівняти вартість майна і провести такий поділ відповідно вимог справедливості, розумності та рівності часток. У підтвердження наявності боргових зобов`язань стороною позивача за первісним позовом надано розрахунок суми дострокового погашення кредиту за договором №2038865163 від 27.01.2022 р. на суму 25207,00 грн., рух коштів по рахунку № [NUMBER] з 27.01.2022 по 30.01.2023 р., графік погашення заборгованості та виписка за рахунком за кредитним договором №22035000533055 від 15.09.2021 р. Однак, вказаними доказами не підтверджується, що кредитний договір укладався в інтересах сім`ї і відповідно отримані кошти були використані в інтересах сім`ї. Сам кредитний договір у матеріалах справи відсутній, що позбавляє суд проаналізувати його зміст та цілі на які він був укладений. Встановивши обов`язок доказування стороною усіх своїх тверджень, процесуальним законом також було встановлено й механізм забезпечення стороні можливості доказування, в тому числі й у разі виникнення певних труднощів для сторони самостійно зібрати та подати такі докази до суду. Зокрема такими механізмами є процедура витребування доказів судом, огляд доказів за місцем їх знаходження, судові доручення щодо збирання доказів, призначення експертизи тощо. В той же час, усі ці засоби сприяння судом стороні в можливості доведення своєї позиції характеризуються тим, що суд може лише допомогти стороні в такій дії, однак право на ініціювання такого процесу має виключно сторона, у якої є труднощі в отриманні доказів. Щодо вимог позивача за первісним позовом про поділ холодильника марки «LG», то у справі відсутні будь-які докази на підтвердження його придбання, відповідач не визнає таке майно спільною сумісною власністю, відтак така вимога не підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, первісний позов задоволенню не підлягає, а вимоги зустрічного позову підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved