Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

[PERSON] (далі «Позивач») звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] (далі «Відповідач»), третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. Вона з Відповідачем з 2005 року по 2015 рік перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Від шлюбу з Відповідачем вони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яка проживає разом із нею і перебуває на її утриманні, що підтверджується витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 2024/001569530 від 14.02.2024 року. На даний час [PERSON] є повнолітньою, однак продовжує навчання у Білоцерківському медичному фаховому коледжі. У зв`язку із цим Позивач мусить нести витрати на утримання доньки, які пов`язані із харчуванням, придбанням одягу, побутових речей та засобів навчання. На думку Позивача, Відповідач є працездатним, матеріально забезпеченим, на користь інших осіб аліменти не сплачує, а відтак має змогу утримувати спільну із Позивачем повнолітню дитину. За таких обставин Позивач звернулася до суду та просила стягнути з Відповідача аліменти на\~утримання повнолітньої\~доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви і до припинення навчання або до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. 08.04.2024 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 19). 02 серпня 2024 року у судове засідання Позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутності , позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.34). 02 серпня 2024 року у судове засідання Відповідач не з`явився про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином (а.с. 24,36). Про причини неявки не повідомив, відзиву або будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. 02 серпня 2024 року у судове засідання Третя особа не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.35). Згідно з\~ст.\~ст.\~280-282\~ЦПК України\~суд вважає\~за можливе\~провести заочний\~розгляд справи. У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони з 2005 року по 2015 рік перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яка проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, що підтверджується витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 2024/001569530 від 14.02.2024 року (а.с.6-8). Спільна донька сторін [PERSON] є повнолітньою, однак продовжує навчання у Білоцерківському медичному фаховому коледжі (а.с. 9). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і /або/ у частці від заробітку /доходу/ платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1)досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Така позиція висловлена, зокрема, у постанові Верховного суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.04.2019 року у справі №644/3610/16-ц. Крім того, статтею 2 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. Положеннями ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. У даному випадку, суд виходить з того, що [PERSON] є повнолітньою донькою Відповідача, та потребує від нього матеріальної допомоги, оскільки здійснює навчання за денною формою. А тому вимога Позивача про стягнення з Відповідача аліментів на утримання їхньої спільної дитини на час її навчання є законною та обґрунтованою. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання доньки розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28.02.2024 року, але не більше як досягнення [PERSON] 23 років. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі поданих сторонами та витребуваних судом доказів. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору Позивач звільнений. На підставі ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1 211,20 гривень стягується з Відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved