Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] , засобами поштового зв`язку №4602703150211, звернулася в суд із позовом, який був уточнений під час розгляду справи, до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Тернопільська міська рада відділ з питань опіки та піклування, Служба у справах дітей Великоберезовицької селищної ради про: 1) визначення місця проживання малолітнього сина, [PERSON] , 2022 року народження, разом з матір`ю [PERSON] ; 2) встановлення [PERSON] для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , такі способи участі: - встановлення можливості перебування сина [PERSON] два тижні на місяць у батька [PERSON] до 18:00 год; - надання можливості [PERSON] забирати дитину з дому в дні побачень особисто до 18:00 год. та особисто привозити дитину додому до матері [PERSON] не пізніше 18:30 год.; - необмежене спілкування з сином [PERSON] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; 3) судові витрати, пов`язані з розглядом справи покласти на відповідача (а.с. 2-3, 18-19, 21-22, 24-25, 39-40, 60-63). В обґрунтування вказаного позову [PERSON] зазначила, що 09 лютого 2019 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2023 року, справа № 607/15372/23. У даному шлюбі, у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачкою. Посилається на те, що під час розлучення вона заявляла про добровільне погодження утримування їхнього малолітнього сина, так як має де жити, умови та майновий стан задовільні, та готова піклуватися та надавати постійну увагу, яку потребує дитина. Відповідач постійно у роз`їздах через роботу за кордоном і це негативно впливає на моральний стан сина. Позивачка вказує, що в такому віці у дитини свій режим харчування, графік прогулянки, сну та багато інших урізноманітнень для здорового розвитку. Враховуючи те, що [PERSON] не зважає на здоров`я, погодні умови або інші чинники, які можуть унеможливити надати дитину останньому, адже, він діє заради свого блага та в своїх інтересах, відсутня відповідальність, проте, присутній егоїстичний ген. Також зазначає, що поведінка відповідача остаточно переконала її в тому, що шляхів нормалізації їхніх домовленостей усно (мирним шляхом) в майбутньому бути не може. Позивачка покликається на те, що з відповідачем неможливо спілкуватись та знаходити компроміси, так як він починає погрожувати фізичною розправою і не перший раз маніпулює дитиною і може шантажувати сином, оскільки простягав до неї руки в присутності сина. Крім того, [PERSON] погрожує вивезти їхнього сина за кордон і вона його не побачить. Тому [PERSON] вже тривалий час живе у страху за себе та дитину, кожен день моральне пресування. Також позивачці відомо, що її колишній чоловік приймає депресанти і в нього може бути загострення в разі відмови від ліків. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 лютого 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Тернопільська міська рада відділ з питань опіки та піклування про визначення місця проживання дитини та встановлення способу участі батька дитини у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с. 28). 19 лютого 2024 року [PERSON] подав через канцелярію суду заяву в якій просив позовну заяву за позовом [PERSON] до [PERSON] розглядати частково, а саме: про встановлення місця проживання дитини з матір`ю (а.с. 37). Також 19 лютого 2024 року [PERSON] подала заяву про залишення позовної заяви без розгляду, в якій просила: позовну заяву за позовом [PERSON] до [PERSON] розглянути частково, а саме: встановлення місця проживання дитини з мамою (а.с. 38). 05 березня 2024 року від представника [PERSON] адвокатки Оринник Надії Сергіївни на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила задовольнити позов [PERSON] в частині встановлення місця проживання дитини та визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . В обґрунтування своїх доводів, представник відповідача посилалася на те, що якщо виключити емоційну складову та опис стосунків між колишнім подружжям, то очевидним є те, що першочерговими у цій справі є саме інтереси дитини. Крім того, для визначення місця проживання дитини слід враховувати ставлення дитини до батьків, виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини та стан здоров`я. Вказує, що у відповідача склались гарні стосунки з сином, вони добре спілкуються і син проживає у батька у м. Бучач, коли той приїжджає із-за кордону. Також [PERSON] розуміє, що дитині, якій тільки виповниться два роки дуже важливо мати маму, адже, вона може забезпечити належний догляд та слідкувати за здоров`ям дитини. Відповідач фінансово забезпечує дитину, та після набрання даного рішення законної сили, сторони домовились укласти в нотаріуса договір про сплату аліментів. Щодо визначення участі батька в спілкуванні з дитиною вважає, що така вимога має подаватись батьком дитини, у разі, якщо мати перешкоджає йому спілкуватись з дитиною, а не матір`ю, яка проживає з дитиною (а.с. 51-53). Від представника позивачки [PERSON] адвоката Богуша Володимира Даниловича через «Електронний суд» 06 березня 2024 року надійшла відповідь на відзив, в якій він просить врахувати факти викладені у заяві відповідача та визначити місце проживання малолітнього сина сторін [PERSON] , 2022 року народження, з матір`ю [PERSON] (а.с. 57-58). Протокольною ухвалою суду без видалення до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 08 березня 2024 року, залучено до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Службу у справах дітей Великоберезовицької селищної ради (а.с. 66-72). Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 березня 2024 року залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Тернопільська міська рада\~Відділ з питань опіки та піклування, Служба у справах дітей Великоберезовицької селищної ради в частині вимог про встановлення способу участі батька дитини у вихованні дитини та спілкуванні з нею (а.с. 73). Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 березня 2024 року матеріали цивільної справи № 607/466/24 надіслано Службі у справах дітей Великоберезовицької селищної ради. Рекомендовано Службі у справах дітей Великоберезовицької селищної ради надати письмовий висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 74). 21 травня 2024 року на адресу суду надійшов такий висновок (а.с. 77-79). У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник, адвокат Богуш В .Д. уточнену позовну заяву підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити, та визначити місце проживання дитини разом із матір`ю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, не заперечує, щоб [PERSON] проживав з матір`ю. Щодо підсудності погоджується, щоб спір вирішувався Тернопільським міськрайонним судом, де проживає дитина в даний час, спору щодо підсудності немає (а.с. 90). Також від представника [PERSON] адвокатки Оринник Н. С. надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради [PERSON] у судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування, пояснювала, що батько згідний, щоб дитина проживала з матір`ю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Тернопільська міська рада відділ з питань опіки та піклування у судове засідання не з`явилася, попередньо була обізнана про розгляд судом справи № 607/466/24. Частини 1, 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом\~частини 3\~статті 200\~ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Сторони у цій справі перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2023 року, справа № 607/15372/23 (а.с. 8-9). У даному шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Повторно, серія [NUMBER] , актовий запис № 527 (а.с. 6). [PERSON] орендує квартиру в [ADDRESS] , що підтверджується договором оренди від 10 липня 2023 року, укладеним з [PERSON] (Орендар) та [PERSON] (Орендодавець) (а.с. 7). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Великоберезовицької селищної ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради № 173 від 13 травня 2024 року, захищаючи права та інтереси дитини, враховуючи думку батька [PERSON] , орган опіки та піклування Великоберезовицької селищної ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 78-79). За встановлених судом обставин до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з частини першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції державиучасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За змістом частин 2 та 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини (стаття 141 СК України). Згідно з частиною 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до статті 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 судам роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення статті 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Проаналізувавши вказані вище норми закону та матеріали справи, взявши до уваги вік дитини сторін, яка не досягла 10 років, а також те, що малолітній [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яка займається його вихованням, розвитком та матеріальним утриманням, позицію батька дитини, який визнав позов, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] шляхом визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (частина 1 статті 142 ЦПК України). Так, як відповідач визнав позов, подавши суду відповідну заяву, слід повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору 605,60 гривень. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки 605,60 гривень сплаченого судового збору.

Outcome: approved