Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

21.06.2024 року заявник [PERSON] через свого представника, звернувся до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначив, що у період з 1992 по 1997 року він навчався у Донецькому державному технічному університеті за спеціальністю «Автомобілі та автомобільне господарство» за спеціалізацією «Менеджмент діяльності підприємств». За період навчання ним було виконано учбовий план за фахом та складено екзамени та заліки по 58-ми дисциплінам. Також він склав державний екзамен з оцінкою «відмінно» та захистив дипломний проект на тему «Повышение эффективности работы Калининского АТП 11490 г. Горловки» з оцінкою «відмінно». 18.06.1997 року йому видано «Диплом спеціаліста» серії ЛОВЕ № 011327, який засвідчував факт отримання здобуття вищої освіти, а також присвоєння кваліфікації спеціаліста «інженер-механік». Крім того, йому було видано додаток із реєстраційним № 124 від 18.06.2024 року до диплома із підтвердженням виконання учбового плану та складання екзаменів та заліків. На даний час вказані документи були втрачені, проте у нього залишились нотаріально посвідчені їх копії. У березні 2023 року йому видано багаторазову робочу візу із терміном дії з 03.03.2023 року по 03.03.2026 року, країна Канада, та розпочали процедуру виготовлення відповідного дозволу на роботу. У березні 2024 року у роботодавця з метою переведення на вищу посаду виникла необхідність отримання від нього документу, що посвідчує факт здобуття вищої освіти за відповідною спеціальністю, на якому має бути проставлений відповідний апостиль. Проте, апостиль на дипломі про здобуття вищої освіти проставляється виключно при наявності його оригіналу або дублікату. Відтак, встановлення юридичного факту належності йому документів, які підтверджують здобуття вищої освіти необхідні для нього для реалізації своїх прав на працю. Враховуючи наведене, просить суд встановити факт отримання (здобуття) ним: ступеня повної вищої освіти за спеціальністю «Автомобілі та автомобільне господарство за спеціалізацією «Менеджмент діяльності підприємств», присвоєння кваліфікації спеціаліста «інженер-механік» у Донецькому державному технічному університеті, період навчання з 1992 по 1997 роки; диплому спеціаліста серії ЛОВЕ № 041327, який був виданий Донецьким державним технічним університетом 18.06.1997 року, реєстраційний № [NUMBER] ; додатку до диплома № ЛОВЕ № 041327, реєстраційний № [NUMBER] від 18.06.1997 року «Виписка із заліково-екзаменаційних відомостей» за період навчання з 1992 року по 1997 року, відповідно до якого він виконав учбовий план за фахом «Автомобілі та автомобільне господарство» зі спеціалізацією «Менеджмент діяльності підприємств» та склав екзамени та заліки по 58-ми переліченим дисциплінам. 08.08.2024 року від представника заінтересованої особи - Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на електрону адресу суду надійшли письмові пояснення по справі, в яких зазначено, що внаслідок окупації м. Донецьк Донецької обл. та захоплення приміщень ДВНЗ «Донецький національний технічний університет» в адміністрації закладу відсутній доступ до документації університету до 03.10.2014 року. Зазначені обставини унеможливлюють підтвердження або спростування факту навчання заявника у вищому навчальному закладі та здобуття ним відповідної освіти. Поряд з цим вважає, що встановлення юридичних фактів, про які просить сторона заявника, не можливо розглядати в порядку окремого провадження, оскільки заявлені вимоги не стосуються встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а доказів зворотного матеріали справи не містять (а.с. 63-67). До початку судового засідання представником заявника було подано до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 74). Представник заінтересованої особи в судове засідання повторно не з`явилася, у письмових поясненнях просила розгляд справи здійснювати у її відсутності, при вирішенні заявлених вимог покладається на думку суду. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 постанови від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що 03.03.2023 року [PERSON] було видана багаторазова робоча візу із терміном дії по 03.03.2026 року в країні Канада, що підтверджується його закордонним паспортом серії [NUMBER] , виданим 13.12.2022 року органом 2CZE (а.с. 17-19). 22.01.2024 року заявнику на підставі заявки № W400411688 було видано дозвіл на роботу у Канаді у компанії «Ontario NES» із строком дії до 22.01.2027 року (а.с. 20-21). Як зазначає заявник [PERSON] у своїй заяві, у березні 2024 року з метою його переведення на вищу посаду в компанії виникла необхідність в наданні документів, що посвідчують факт здобуття вищої освіти за відповідною спеціальністю, на якому має бути проставлений відповідний апостиль, однак такі документи ним втрачені. 21.03.2024 року заявник звернувся до ДВНЗ «Донецький національний технічний університет» із запитом про виготовлення та видачу дублікатів документів про освіту (диплому з додатком). У відповідь на вказаний запит, Університет своїм листом від 22.03.2024 року відмовив у видачі такого документу у зв`язку із тим, що зважаючи на тимчасову окупацію м. Донецьк, захопленням невідомими особами будівель та споруд університету, розташованих в м. Донецьк, у адміністрації університету відсутній доступ до будь-якої документації університету, створеної до 03.10.2014 р., у т. ч. архівних документів осіб, які навчалися в університеті (а.с. 31). З огляду на наведене, суд вважає доведеним, що заявник [PERSON] не має можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт здобуття вищої освіти, в позасудовому порядку. Першочергово варто зауважити, що у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Натомість, ч. 2 ст. 315 ЦПК України встановлює, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Поряд з цим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) дійшла висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Системний аналіз вищевказаних положень чинного законодавства свідчить про те, що до прерогативи суду відноситься не лише встановлення факту належності правовстановлюючих документів, але й встановлення будь-яких інших юридичних фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Варто зауважити, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів можливе виключно за умови їх фізичної наявності, проте у даному випадку оригінали документів про здобуття заявником вищої освіти є втраченими та на даний час існує об`єктивна неможливість їх відновлення, що визнається заінтересованою особою, а тому будь-які заперечення ДВНЗ «Донецький національний технічний університет» з приводу невірного обрання стороною заявника способу відновлення порушеного права суд вважає необґрунтованими. Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ На підтвердження факту здобуття вищої освіти у Донецькому державному технічному університеті останній надав нотаріально посвідчені копії документів, які у нього збереглися, що були отримані ним під час навчання у вищому навчальному закладі. Вищевказані докази суд вважає належними, допустимими та достовірними, а також достатніми для встановлення юридичних фактів, про які просить заявник. Метою встановлення факту здобуття [PERSON] вищої освіти є видача йому заінтересованою особою дублікатів документів про освіту (диплому з додатком) та подальша реалізація гарантованого Конституцією України та іншими законами права на працю за отриманою професією та спеціальністю. При цьому, встановлення факту здобуття заявником вищої освіти не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] , заінтересована особа: ДВНЗ «Донецький національний технічний університет» про встановлення факту, що має юридичне значення є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved