Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Часовоярської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, третя особа - державний нотаріус Першої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шабліян Є.М., в якому просить суд визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі свідоцтва про право власності від 11 жовтня 1996 року квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що доводиться позивачу батьком. [PERSON] - мати позивача померла [INFO] . 16 січня 2024 року позивач звернулась з заявою до державного нотаріуса Першої Криворізької нотаріальної контори Дніпропетровської області Шабліян Є.М. для прийняття спадщини за законом після смерті батька - [PERSON] та матері - [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Першої Криворізької нотаріальної контори Дніпропетровської області Шабліян Є.М. від 16 січня 2020 року позивачу було відмовлено у прийнятті спадщини після померлої [PERSON] , оскільки позивачем пропущений шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. На момент відкриття спадщини позивач не була зареєстрована із померлою, тому нотаріусом було роз?яснено про необхідність звернення до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На момент відкриття спадщини після смерті батька - [PERSON] позивач була зареєстрована разом із спадкодавцем, та прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі 75433386 від 16.01.2024 року. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв?язку із з тим що, починаючи з 2014 року працювала на ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» начальником відділу збиту та мала ненормований робочий час. На той момент мала двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , 2010 року народження та [PERSON] , 2003 року народження. Чоловік позивача - [PERSON] починаючи з 2016 року хворів. У 2018 році після довготривалих обстежень йому було встановлений діагноз - рак сечового міхура та був неодноразове прооперований. Всі сили, час та фінансові засоби йшли на лікування чоловіка. У жовтні 2023 року чоловіку позивача встановлена 3 група інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК. Починаючи з 2020 року в країні були введені обмеження щодо роботи державних закладів, у зв?язку з коронавірусною хворобою (COVID-19). Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» з дня оголошення карантину було зупинено перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг. З 24 лютого 2022 року у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан. Території Донецької області, зокрема м. Часів Яр був під постійними обстрілами ворога. Державні органи та підприємства всіх видив власності були вимушені переміститися на інші території або припинити свою роботу, у тому числі і нотаріаті контори. Позивач разом з сім?єю була вимушена переїхати на тимчасове місце проживання до м. Кривого Рогу, де наразі і мешкає з сім?єю у статусі внутрішньо переміщених осіб. Таким чином, тільки у 2024 році позивачка мала змогу звернулась до Першої державної нотаріальної контори для прийняття спадщини за місцем її проживання. За вказаних обставин єдиним можливим способом забезпечення позивачу можливості подати заяву про прийняття спадщини після спливу встановленого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку є звернення з відповідним позовом до суду. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 22 лютого 2024 року відкрито провадження, ухвалено судовий розгляд проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 03 квітня 2024 року відкладено підготовче засідання на 15 травня 2024 року та витребувано у державного нотаріуса Першої криворізької нотаріальної контори Дніпропетровської області копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м.Часів Яр Бахмутського району Донецької області. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 15 травня 2024 року відкладено підготовче засідання на 05 червня 2024 року, визнано явку позивача та третьої особи обов`язковою для надання пояснень. 05 червня 2024 року судом відкладено підготовче засідання з метою надання позивачу часу для підготовки додаткових матеріалів по справі на 10 липня 2024 року. Ухвалою суду від 10 липня 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином. Від позивача надійшла заява, в якій просить провести розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача та третя особа надали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача також зазначив, що не заперечують проти задоволення позовних вимог. За змістом ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Судом встановлено, що позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , уродженка міста Часів Яр Донецької області, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та згідно довідки від 15 квітня 2022 року №1211-5001095054 фактично проживає-перебуває як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] . 14 червня 2022 року позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) та [PERSON] одружились у Часовоярському виконкомі Артемівської міськради Донецької області, про що зроблено запис за №25. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 14 червня 2002 року). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 травня 1977 року Часовоярським виконкомом Артемівської міської ради Донецької області батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] у м. Часів Яр у віці 61 рік помер [PERSON] (актовий запис №330, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 29 листопада 2002 року Часовоярським виконкомом Артемівської міськради Донецької області). [INFO] у м.Бахмут, м. Часів Яр у віці 71 рік померла [PERSON] (актовий запис №1790, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 12 липня 2016 року виконавчим комітетом Часовоярської міської ради м.Бахмут Донецької області). Після смерті [PERSON] та [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказане нерухоме майно належало померлим та позивачу на праві спільної сумісної власності, що підтверджується: свідоцтвом про право власності на житло виданим 11 жовтня 1996 року органом приватизації Часовоярського державного вогнетривкого комбінату згідно наказу від 04 жовтня 1996 року № 291, та зареєстрованим Артемівським БТІ за №7-2928 від 21 жовтня 1996 року. Позивач прийняла спадщину після смерті батька - [PERSON] , оскільки на момент відкриття спадщини була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №75433386 від 16 січня 2024 року та відомості надані Часовоярською міською військовою адміністрацією Бахмутського району Донецької області від 08.12.2023 р. №1334-1 про реєстрацію позивача та її батька за однією адресою. На звернення [PERSON] з метою оформлення спадщини, постановою державного нотаріуса Першої Криворізької нотаріальної контори Дніпропетровської області Шабліян Є.М. від 16 січня 2024 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки позивач не була зареєстрована разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та роз`яснено, що позивачем в установлений законом строк не подано відповідну заяву, тому строк про прийняття спадщини пропущений. Разом із тим рекомендовано позивачу звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Як вбачається з листа державного нотаріуса Першої Криворізької нотаріальної контори Дніпропетровської області Шабліян Є.М. №684/01-16 від 23 квітня 2024 року, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] до нотаріальної контори зверталась [PERSON] не у встановленний законом строк, в зв`язку з чим заявниці надана постанова про відмову у прийнятті заяви про прийняття спадщини. Крім [PERSON] з заявами про прийняття або про відмову у прийнятті спадщини більше ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №75433877 від 16.01.2024 року наданої Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області у спадковому реєстрі відсутня інформація про наявність спадкової справи після смерті [PERSON] . Таким чином, у судовому засіданні встановлено факт пропуску строку для прийняття спадщини позивачем, який не є підставою для усунення від спадкування, оскільки позивач має право на спадщину після смерті матері за законом. Однак, позивач не може реалізувати його у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. Отже право останнього підлягає захисту в судовому порядку. Визначаючи спадкоємцю додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320 цс 17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У відповідності до роз`яснень, що містяться в абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як роз`яснив у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Із позовної заяви вбачається, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця у зв`язку із об`єктивними, непереборними труднощами, що стало перешкодою до реалізації своїх спадкових прав та пропуску шестимісячного строку. Пропуск строку для прийняття спадщини стався через причини, які дають правові підстави вважати їх поважними. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач пропустив строк прийняття спадщини після смерті спадкодавця з поважних причин. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, які суд визнає поважними, на підставі наведених вище норм закону, зважаючи на те, що відповідач позов визнав, що в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved