Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] .. За життя, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 002417, [PERSON] мала право на земельну частку (пай), яка складається із земельних ділянок за видом угідь рілля, пасовище та сіножать. Право на земельну ділянку за видом угідь рілля [PERSON] реалізувала, отримавши Державний акт на право власності на земельну ділянку, а право на земельні ділянки за видом угідь пасовище та сіножать померлою реалізовано не було. Оскільки позивачка прийняла частину спадкового майна після померлої матері , однак постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії , їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, просила визнати за нею право на земельні ділянки: пасовище ділянка № [NUMBER] (11 контур) та сіножать ділянка № [NUMBER] (16 контур), згідно протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) членів Акціонерного товариства Агрофірма «Промінь», в порядку спадкування, після померлої [PERSON] , яка набула це право згідно сертифіката серії ХР № 002417. У судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просить задовольнити. Представник відповідача до суду не з`явився, подав заяву заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як передбачено ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини... У відповідності до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.1\~ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Судом встановлено, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 002417. ( а.с.8) 12.08.2004 [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР № 019598, згідно якого набула у власність земельну ділянку площею 4,7017 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , а саме ріллю, що знаходиться на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області (колишньої - Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області). ( а.с. 7) Згідно довідки відділу №2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 08.02.2024, право на земельну частку (пай) належало гр. [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності АТ АФ «Промінь», розташованого на території Краснокутської селищної ради (колишньої- Рябоконівської сільської ради )Богодухівського району Харківської області, серія ХР № 002417, зареєстрованого від 14.05.1996 за № 332, розміром 6,72 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). ( а.с. 9) Розмір права на земельну частку (пай) ,згідно вказаного сертифіката на право на земельну частку (пай) , становить всього сільськогосподарських угідь 6,72 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в тому числі: ріллі - 4,81 в умовних кадастрових гектарах, сіножаті - 0,71 в умовних кадастрових гектарах, пасовищ - 0,21 в умовних кадастрових гектарах. Своє право на земельну частку (пай) в розрізі сільськогосподарських угідь гр. [PERSON] використала частково, отримавши Державний акт на право приватної власності на землю серії ХР № 019598, на земельну ділянку площею 4,7017 га (рілля), кадастровий номер 6323586200:05:001:0142, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №171 від 12.08.2004. Отже [PERSON] своє право на земельну частку (пай) в частині сільськогосподарських угідь, а саме: сіножаті і пасовища, ще не використала, тому розмір залишку права становить 0,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Викопіюванням з проекту організації землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) реформованого КСП «Промінь» Богодухівського (колишнього-Краснокутського) району Харківської області, контура № [NUMBER] , в якому знаходиться земельна частка (пай) № 290, вид угідь пасовище, площа 0,22 га, підтверджується, що власником вказаних угідь є [PERSON] ( а.с. 12) Витяг з\~Державного земельного\~кадастру про\~земельну ділянку\~№ НВ-9927978582024\~від 15.02.2024 підтверджує наявність кадастрового номера земельної ділянки, а саме 6323586200:01:001:0450 , а також містить інші відомості про земельну ділянку ( нормативну оцінку та ін.), що внесені до Поземельної книги. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті позивачка своєчасно звернулася до нотаріуса з приводу оформлення спадкових прав, де була заведена спадкова справа № 14/2012 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області 07.11.2012, [PERSON] успадкувала після померлої [PERSON] спадкове майно, а саме: земельну ділянку площею 4,7017 га, що розташована на території колишньої Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить спадкодавці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 019598, виданого Краснокутським районним відділом земельних ресурсів 12 серпня 2004 року, на підставі розпорядження Краснокутської районної державної адміністрації від 18 березня 2004 року, № 77, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 171, кадастровий номер 6323586200:05:001:0142. 9( а.с. 10) Однак, земельні ділянки, а саме сіножаті та пасовища, залишилися не успадковані після [PERSON] та успадкувати у нотаріальній конторі їх не можливо через відсутність Державних актів на право власності на земельні ділянки, оскільки спадкодавець за життя своє право на земельні ділянки не реалізувала та права власності на них не набула. Постановою державного нотаріуса Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області, виконуючої обов`язки державного нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори, [PERSON] , від 13.02.2024, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно.( а.с.11) Згідно з ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім цього, відповідно до ст.392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа. Іншого шляху оформлення спадкових прав, ніж визнання права на земельні частки (паї) в судовому порядку, у позивачки немає. За загальним правилом ЦК України спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. В судовому засіданні встановлено, що позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги після померлої [PERSON] , оскільки син спадкодавці, [PERSON] , від належної йому частини в спадщині за законом відмовився, про що свідчить його заява зареєстрована у книзі обліку спадкових справ за №33 від 01.02.2012 ( а.с. 52). До складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 002417, на земельні ділянки: сіножаті та пасовища із земель реформованого АТ АФ «Промінь» на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області (колишньої - Рябоконівської сільської ради). Оскільки позивачка успадкувала спадкове майно після померлої [PERSON] , то вона вважається такою, що прийняла спадщину в цілому, а саме, крім ріллі, пасовища і сіножаті. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права. Відповідно до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. \~ \~ \~ \~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Позивачкою надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження позову. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивачки [PERSON] , оскільки вони законні, обґрунтовані та підтверджені належними , допустимими , достовірними та достатніми доказами, а також не порушують права свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved