Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Обгрунтовано позов тим, що позивач є квартиронаймачем житлового приміщення, а саме, квартири [ADDRESS] . Відповідач зареєстрована у вказаному житловому приміщенні з 04.09.2007, однак не проживає у ньому з 2017 року, тобто вже 7 років, у зв`язку з чим є підстави для визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Позивач у судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов підтримує та згодна на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи по суті повідомлялася завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] є квартиронаймачем житлового приміщення, а саме, квартири [ADDRESS] , що підтверджується ордером на жиле приміщення (а.с 8). Відповідно до копії довідки Управління адміністративних послуг № 2424 від 27.03.2024, у даній квартирі, крім позивача зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Згідно з актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 28.03.2024 вбачається, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] , з лютого 2017 року (а.с. 10). У позові зазначено, що хоч відповідач і зареєстрована у вказаній квартирі, однак в ній не проживає більше 7 років, не приймає участі у витратах на утримання житла, особистих речей в квартирі не має. [PERSON] , який є сином позивачки, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтвердив той факт, що його сестра [PERSON] не проживає у спірній квартирі понад сім років. Статтею 47\~Конституції України\~визначено,\~що кожен\~має право\~на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, підлягають задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved