Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі також [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач) про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 14.01.2000 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується повторним Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.05.2024, яке видане Канівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)актовий запис № 4. Від шлюбу дітей не мають. Спільним подружнім життям з відповідачем вже не проживають досить тривалий час. На даний час шлюбні відносини припинено, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач змінив місце проживання, створив нову сім`ю та перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Шлюб носить формальний характер. Просить розірвати шлюб та після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.05.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.14). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує щодо винесення заочного рішення (а.с.19). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за місцем проживання та розміщенням оголошення на веб-сайті «Судової влади». Повідомлення про причину неявки в судове засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов наступного висновку. Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.05.2024 виданого Канівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (виданого повторно), [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 14 січня 2000 року, місце реєстрації: Канівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 4. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.8). Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~приписів статті\~51\~ Конституції\~України та\~ст.\~24\~Сімейного кодексу,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~і чоловіка. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України (далі СК України), позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки. Позивач зазначає про відсутність намірів відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем. З часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулось. За таких\~обставин,\~суд приходить\~до висновку,\~що подальше\~спільне життя\~подружжя та\~збереження їх\~сім`ї\~є неможливим,\~оскільки буде\~суперечити інтересам\~кожної із\~сторін та\~інтересам дитини. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням клопотання позивача суд після розірвання шлюбу залишає позивачу прізвище « [PERSON] ». Таким чином, позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи всі зібрані по справі докази, а також те, що збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач категорично не має наміру зберігати шлюб, він носить формальний характер і відновити подружні стосунки неможливо, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved