Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

25.01.2024 [PERSON] звернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування своїх вимог вказує, що рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.10.2006 [PERSON] , [INFO] , було визнано недієздатним та призначено опікуном його матір [PERSON] . У зв`язку з тяжким перебігом хвороби, [PERSON] з 26.10.2006 проживає в КЗ «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» ДОР. Наразі, [PERSON] є пенсіонеркою, має ряд захворювань та незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з чим не може виконувати обов`язки опікуна. Заявник [PERSON] є рідним братом недієздатного [PERSON] , фактично доглядає за ним, надає всю необхідну допомогу, піклується про нього, а відтак вважає, що мається достатньо правових підстав для призначення його опікуном над недієздатним братом. На підставі викладеного, заявник [PERSON] просить суд призначити його опікуном над недієздатним братом [PERSON] , [INFO] . Заявник [PERSON] в судовому засіданні на заявлених вимогах наполягав, надав аналогічні пояснення, що викладені ним в заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти заявлених вимог не заперечувала, просила їх задовольнити з підстав зазначених у заяві. Представник заінтересованої особи виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради в судове засідання не з`явилась, надіслала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та долучила до матеріалів справи висновок щодо недоцільності призначення заявника [PERSON] опікуном над його недієздатним братом [PERSON] , [INFO] . Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.10.2006 [PERSON] , [INFO] , було визнано недієздатним та призначено опікуном його матір [PERSON] (а.с.12, 13). Відповідно до ч.1 ст.41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно із ст.58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавленні батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ст.55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб які не можуть самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки. Згідно ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст.63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до статті 64 ЦК України, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. Статтею 67 ЦК України передбачено, що опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Відповідно до ч.1 ст.75 ЦК України, суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Ця заява розглядається судом або органом опіки та піклування протягом одного місяця. Відповідно до пункту 5.1 Правил опіки та піклування, опікуни та піклувальники на їх прохання можуть бути звільнені від виконання своїх обов`язків, якщо орган опіки та піклування за місцем проживання підопічного визнає, що дане прохання викликане поважною причиною. Такими причинами можуть бути: хвороба опікуна, яка перешкоджає виконувати свої обов`язки, зміна майнового, сімейного стану, складу сім`ї, місця роботи, яку важко поєднувати з обов`язками опікуна, віддаленість місця проживання, відсутність взаєморозуміння з підопічним. Згідно із пунктом 5.2 Правил опіки та піклування, органи опіки та піклування за своєю ініціативою, за клопотанням підопічних, державних або громадських організацій, а також згідно з обґрунтованими заявами будь-яких осіб можуть звільнити опікуна або піклувальника від виконання покладених на нього обов`язків, якщо встановлять, що опікун чи піклувальник не відповідає своєму призначенню або належним чином не виконує своїх обов`язків. Приписами ч.2 ст.300 ЦПК України встановлено, що суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказів наявності у заявника [PERSON] медичних станів чи показань для лікування, які б обґрунтовано могли свідчити про неможливість виконання обов`язків з опіки над [PERSON] суду надано не було. Крім того, як видно з довідки №1226 від 11.12.2023, підопічний [PERSON] , [INFO] , наказом директора №299 від 26.10.2006 був зарахований до КЗ «СПНІ» в Криворізькому районі Дніпропетровської області де зареєстрований та постійно проживає, а також поставлений на повне державне забезпечення (а.с.14). Відповідно до пункту 3.6 Правил опіки та піклування, якщо над особами, які потребують опіки (піклування) і влаштовані у відповідні лікувальні установи чи установи соціального захисту населення, опікуни (піклувальники) не призначені, то виконання обов`язків опікунів і піклувальників від імені держави здійснюють ці установи в особі керівників цих установ. Таким чином, в даному випадку, у разі неможливості виконання [PERSON] обов`язків опікуна свого недієздатного сина [PERSON] та звільнення її від виконання цих обов`язків, то виконання обов`язків опікунів від імені держави здійснюють установи де проживає підопічний в особі керівників цих установ, тобто призначення нового опікуна не потрібне. Оцінюючи у сукупності наданні докази та встановленні обставини, суд приходить до висновку, що вимоги заявника не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, не ґрунтуються на вимогах закону і не відповідають інтересам недієздатного, а тому заява [PERSON] не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed