Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» (далі - ТОВ «УК «Венеція») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якому позивач просить стягнути на свою користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих на суму заборгованості на загальну суму 24 135, 13 грн., а також стягнути судовий збір - 3 028,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «УК «Венеція» є суб`єктом господарювання у сфері надання житлово-комунальних послуг, здійснює дану діяльність на договірних засадах за предметом правовідносин, що виникають між виробниками, виконавцями і споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, а також формує і надає споживачам рахунки на оплату комунальних послуг, згідно затверджених уповноваженими органами тарифів, зокрема обслуговування та ремонт житлового будинку, а також утримання прибудинкової території. 01 березня 2018 року з між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліко - Житлосервіс» (далі - ТОВ «Ліко-Житлосервіс») з відповідачем, який є власником квартири [ADDRESS] , було укладено договір № 46/1/998 про надання послуг. Відповідно до умов зазначеного договору, позивач взяв на себе зобов`язання з обслуговування та ремонту, а також утримання прибудинкової території вказаного житлового будинку, а відповідач зобов`язувався приймати участь у витратах на виконання таких робіт. Свої обов`язки по оплаті послуг відповідач не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки в добровільному порядку відповідач не сплачує заборгованість, ТОВ «УП «Венеція» звернулось до суду за захистом права, яке вважає порушеним, та просить позов задовольнити. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно інформації № 502543 від 21 березня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідачка [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.24). Згідно інформації що реєстрації місця проживання особи № 109355301 від 21 березня 2024 року, в ІТС «Реєстрі територіальної громади м.Києва» відповідача [PERSON] не знайдено (а.с.24). За місцем знаходження квартири [ADDRESS] , яка є власністю відповідача, судом направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом приходить до наступних висновків. Судом встановлено, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» зареєстровано, ідентифікаційний код юридичної особи 30303467, керівник [PERSON] , основний вид діяльності - комплексне обслуговування об`єктів (а.с.6). Згідно протоколу загальних зборів учасників від 09 листопада 2021 року ТОВ «Ліко-Житлосервіс» змінило назву на ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» (а.с.5). На виконання взятих на себе зобов`язань щодо обслуговування зазначеного будинку та прибудинкової території, ТОВ «Ліко-Житлосервіс» були укладені відповідні договори з виробниками житлово-комунальних послуг (вивіз та знешкодження твердих побутових відходів), які після набуття підприємством надаються споживачам (а.с.12-17). Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру пав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 21434986 від 18 липня 2017 року (а.с.7). 01 березня 2018 року між ТОВ «Ліко-Житлосервіс», як виконавцем, та [PERSON] , як замовником, укладено Договір № 46/1/988 про надання послуг у житловому будинку по [ADDRESS] , відповідно до п. 1.2. якого для забезпечення належного санітарного, протипожежного, технічного стану будинку і споруд та прибудинкової території виконавець зобов`язується за дорученням замовника протягом строку визначеного в договорі за плату надавати наступні послуги: прибирання прибудинкової території; прибирання сходових кліток; вивезення твердих побутових відходів; технічне обслуговування ліфтів; обслуговування систем диспетчеризації; технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем гарячого, холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання, зливної каналізації; дератизація; технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання, систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також за наявності внутрішньо будинкових інженерних систем; поточний ремонт; поливання дворів, клумб і газонів; обслуговування вентиляційних каналів; прибирання та вивезення снігу; освітлення місць загального користування, підвальних приміщень та підкачування води; енергопостачання для ліфтів (а.с.8,9). Статтею 3 Договору визначено вартість та порядок оплати спожитих послуг, розрахунковим періодом є календарний місяць, оплата послуги здійснюється споживачем не пізніше 20 числа поточного місяця, що настає за розрахунковим періодом. Пунктом 5.1 Договору визначено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2018 включно; у разі коли за місяць до закінчення дії Договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, Договір вважається щороку продовженим. Відповідачем не було надано до суду відомостей про звернення до позивача із відповідною письмовою заявою щодо намірів припинення дії договору, а також відомостей про розірвання договору чи про визнання договору недійсним. Відповідно до Розділу 3 договору, щомісячний розмір витрат на утримання підземної автостоянки на дату укладення договору становить 292,24 гривень. Позивач зазначає, що з моменту укладення зазначеного Договору, відповідач користувалася послугами, проте, в порушення договірних зобов`язань не оплатив їх в повному обсязі. На підставі наказу позивача № 36 від 29 листопада 2019 року «Про виокремлення послуги «Вивезення побутових, великогабаритних, рідких відходів (збирання, зберігання, перевезення, перероблення, утилізація, знешкодження та захоронення») зі складової тарифу» та Додатку №1 до Наказу, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011р року № 869 «Порядку формування тарифів», Розпорядження № 551 від 04 квітня 2018 року «Про затвердження норм надання послуг з вивезення побутових відходів у місті Києві на 2018-2022 роки» та рішення Київської міської ради від 17 квітня 2018 року № 479/4543 (а.с.18) та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирною будинку» було виокремлено послугу з вивезення відходів зі складової тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та встановлено окремі тарифи з вивезення, в т.ч. збирання, зберігання, перевезення, перероблення, утилізація, знешкодження та захоронення побутових відходів та великогабаритних відходів, що обслуговуються позивачем з розрахунку на людину та в залежності від наявності в житловому будинку сміттєзбірника (а.с.15). На підставі наказу позивача №1 від 25 січня 2022 року «Про зміну тарифу на надання послуг з вивозу та знешкодження твердих відходів» та Додатку №1 (а.с.17) були встановлені оновлені тарифи у житлових будинках, які обслуговує позивач, за послуги за вивезення побутових, великогабаритних, рідких відходів. Згідно наказу позивача від 30 вересня 2022 року № 26 «Про зміну тарифу на надання послуг з вивозу та знешкодженню твердих відходів» були встановлені оновлені тарифи за вивезення твердих та великогабаритних відходів у житлових будинках, що знаходяться на обслуговуванні позивача (а.с.16). Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуги з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частина 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а з таким правом споживача прямо кореспондується і його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону). Відповідач спожив житлово-комунальні послуги, що надавалися позивачем. У відповідності до ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежно ї якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. Відповідач у встановленому законом порядку не відмовлявся від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості відповідно до порядку, визначеному ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що б дало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем надано не було. Оскільки, відповідач не сплатив житлово-комунальні послуги належним чином, у зв`язку з чим виникла перед позивачем заборгованість, яка відповідно до розрахунку № 37/46/1/988 від 18 березня 2024 року позивача, за період з лютого 2018 року по березень (включно) 2023 року і складає суму основного боргу 20 776,96 грн. (а.с.10). Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи, з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Як вбачається, позивачем нараховано інфляційні витрати у розмірі 2 330,25 грн. та 3% річних - 1 027,92 грн. за період з лютого 2018 року по грудень 2021 року (а.с.11). Свого контррозрахунку відповідачем не надано. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову. З урахуванням частково задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір (а.с.22) у розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: approved