Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

що [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеною заявою. Заяву обґрунтовує тим, що вона, її батько [PERSON] , та її сини [PERSON] і [PERSON] , приватизували квартиру [ADDRESS] . Батько помер [INFO] . Вона звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті батька, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у свідоцтві про право власності прізвище батька помилково зазначено « [PERSON] ». Управлінням комунальної власності Калуської міської ради їй відмовлено у виправленні цієї описки мотивуючи це тим, що таке не передбачено. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.06.2024 відкрито провадження у справі і призначено справу до судового розгляду. Заявник у судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо задоволення заяви. Представник заінтересованої\~особи -\~Управління комунальної\~власності Калуської\~міської ради\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~хоча належним\~чином повідомлений\~про розгляд\~справи.\~ Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Нормами статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч.1 ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. З урахуванням вищезазначеного, слід зробити висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19). Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У наявному в матеріалах справи свідоцтві про право власності на житло від 13.12.1999 зазначено, що його видано [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Цим свідоцтвом підтверджується право спільної власності на квартиру [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] від 27.08.2019. З паспорта [PERSON] слідує, що він був зареєстрований за адресою по [ADDRESS] . Заявниця є дочкою [PERSON] , що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвом про народження № [NUMBER] , свідоцтвом про одруження № [NUMBER] . Таким чином, судом встановлено, що у свідоцтві про право власності на житло допущено помилку щодо [PERSON] , а саме невірно зазначено « [PERSON] ». Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність будь-яких заперечень заінтересованих осіб, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, оскільки вимоги заявника ґрунтуються на законі, належним чином обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи. Встановлення факту має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для оформлення спадщини після смерті батька. Іншої можливості встановити цей факт чи виправити помилку у свідоцтві заявник немає, оскільки листом від 04.06.2024 № 01-15/1-3/45 Управління комунальної власності Калуської міської ради повідомило про неможливість виправлення описки. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved