Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на домоволодіння [ADDRESS] загальною площею 37,10 кв.м., житловою площею 18,60 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , посилаючись на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 07.08.2024 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання, витребувано матеріали спадкової справи. Відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 07.08.2024 року підготовче провадження закрито, призначено розгляд справи. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності сторін. При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, з огляду на положення ст.247 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] в селі Шубранець Чернівецького району Чернівецької області померла матір позивача [PERSON] , про що Шубранецької сільською радою Заставнівського району Чернівецької області вчинено актовий №9 від 07.05.1996 року (а.с.8). Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року. Таким чином, враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , до спірних правовідносин слід застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.ст.524-526 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, місцем відкриття спадщини - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Положеннями ст.ст.548, 549 ЦК УРСР визначено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Статтею 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Заповіти на випадок смерті [PERSON] в Спадковому в реєстрі відсутні. Отже, після смерті [INFO] [PERSON] спадкування здійснюється за законом, і єдиним спадкоємцем її майна був син [PERSON] . [PERSON] після смерті матері [PERSON] спадщину прийняв вчасно шляхом вступу та управління спадковим майном, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області №136 від 01.03.2023 року (а.с.14). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого виконавчим комітетом Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області №58 від 04.08.2022 року (а.с.15). За загальними правилами про спадкування (ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини (ст.ст.1220, 1221 ЦК України). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS] . Заповіт на випадок смерті [PERSON] відсутній. Відповідно до ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.. Позивач є рідним братом [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується копією рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 06.12.2023 року (а.с.18). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Інші спадкоємці першої черги за законом, які б у порядок та строки, визначені ст.ст.1268-1270 ЦК України прийняли спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , - відсутні. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Водночас, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.01.2024 року, приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Бурдейною Г.П. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на нерухоме майно на ім`я померлого. З матеріалів справи, право власності на домоволодіння [ADDRESS] не зареєстроване. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважаються набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13 грудня 1995 року. Згідно з п.4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За даними Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, домоволодіння [ADDRESS] рахується за померлою [PERSON] , документи на право власності на будинок сільською радою не видавались (а.с.22). Пленум Верховного Суду України у п.9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості. Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 43 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: - документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; - виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Таким чином, досліджені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що домоволодіння [ADDRESS] побудоване [PERSON] відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі за особовим рахунком № [NUMBER] запис №04001 сторінка 153 (а.с.23). Згідно з листом №10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз`яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Отже, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов`язковою для врахування судами України. Враховуючи викладене, встановлено, що [PERSON] за життя набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , а після її смерті [INFO] права на вищевказане домоволодіння в порядку спадкування на підставі ст.ст.548-549 ЦК УРСР перейшли до її спадкоємця [PERSON] .. Крім того, встановлено, що за життя [PERSON] набув прав власника на домоволодіння [ADDRESS] , але належними чином не оформив право власності, правовстановлюючий документ на вищевказане домоволодіння не отримав. У зв`язку з цим, позивач, будучи спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON] та таким що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , за відсутності правовстановлюючого документу та реєстрації права власності на домоволодіння на ім`я спадкодавця позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через органи нотаріату. А тому, враховуючи до спадкоємця [PERSON] перейшли справа спадкодавця на майно - домоволодіння [ADDRESS] і останній не може реалізувати спадкові права в нотаріальному порядку, суд приходить до висновку, що право позивача порушено та підлягає судовому захисту шляхом визнання за спадкоємцем [PERSON] права власності на домоволодіння [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] .

Outcome: approved