Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

У липні 2024 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] , в якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 31497 грн, понесені витрати на сплату судового збору в сумі 3028 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 24.04.2021 між ТОВ « Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг №2111444637670, відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3100 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно із умовами цього договору, його додатків та правил. Відповідно до п. 1.9 Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік. Згідно з п. 1.4 Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в); д) тип процентної ставки фіксована. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3100 грн. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір №1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до позичальників, у тому числі за договором №2111444637670. 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», відповідно до договору №10-01/2023, в тому числі і за договором №2111444637670. Загальний розмір заборгованості за договором №2111444637670 від 24.04.2021, що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 57364,88 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 3100 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 54264,88 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить суд стягнути із відповідачки заборгованість у розмірі 31497 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 3100 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 28397 грн, а також судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3028 грн та витрат на правову допомогу в сумі 9000 грн. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 05.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Тимошенка А.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно із яким відповідач частково заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає можливим стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором №2111444637670 від 24.04.2021 у сумі 4154 грн, з яких 3100 грн тіло кредиту, 1054 грн проценти за користування кредитом, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 399,39 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 395,70 грн. Так, посилаючись на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 представник відповідача зазначає, що сторони не узгодили належним чином відповідальність за прострочення грошового зобов`язання, оскільки в анкеті визначений орієнтовний строк повернення кредиту 17 днів з моменту отримання кредиту, нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 17 день із моменту отримання кредиту, тоді як зміст п. 1.4 вказує на те, що нарахування процентів є саме відповідальністю позикодавця за неповернення кредиту (неправомірне користування коштами), хоча одночасно передбачено продовження строку кредитування до невизначеної дати. Вважає, що договором обумовлювався строк кредитування на 17 днів, а отже з відповідачки підлягають стягненню відсотки за користування кредитом нараховані з 24.04.2021 по 10.05.2021 включно у сумі 1054 грн. Щодо витрат на правову допомогу вважає, що на їх підтвердження не надано належних та допустимих доказів, а у разі надання відповідних доказів вважає, що сума витрат позивача не перевищує 3000 грн, з яких з урахуванням пропорційності підлягають стягненню 395,70 грн. Крім того зазначає, що відповідачкою понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Від ТОВ «Коллект Центр» надійшли письмові пояснення, в яких позивач зауважує на визнання відповідачем факту укладення договору та видачі коштів, нарахування відсотків здійснювалося у межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами. Щодо розміру витрат на правову допомогу позивач зауважує, що відповідачем не заявлено клопотання про зменшення розміру правових витрат та не наведено обґрунтування неспівмірності таких витрат із складністю справи. Щодо витрат на правову допомогу відповідачки, позивач зазначає, що такі витрати є безпідставними та їх розмір завищений. ТОВ «Коллект Центр», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, представника у судове засідання не направило, клопотань та/або заяв від позивача до суду не надходило. У позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.4). Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду (а.с.83), від представника відповідачки надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності сторони відповідача, на правовій позиці, викладеній у відзиві на позов, наполягає (а.с.95). Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступне. 24.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг №2111444637670 «Стандартний» (а.с.6-8). За умовами вказаного договору ТОВ «Служба миттєвого реагування» зобов`язалося надати [PERSON] кредит на суму 3100 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього Договору, його додатків та правил. Пунктом 1.2 договору визначено, що кредит надано на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком цього договору та є невід`ємною його частиною. Згідно із п. 1.3 договору орієнтовний строк повернення кредиту 17 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 17 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Відповідно до п. 1.4 договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування (далі процентна ставка), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в); д) тип процентної ставки фіксована. Відповідно до пунктів 1.4.1 і 1.4.2 договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 17 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 17 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. Згідно з п. 1.9 договору граничний строк кредитування (строк дії договору) 1 рік. Умовами вказаного договору погоджено сторонами використання клієнтом електронного підпису (п.1.5-1.6 договору). В анкеті заяві на отримання кредиту, що є додатком № 1 до кредитного договору та невід`ємною його частиною, відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з примірним (типовим) кредитним договором та усіма його додатками, включаючи Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба миттєвого кредитування», що розміщені на офіційному сайті www.bistrozaim.ua, виявив бажання отримати кредит на особисті потереби у розмірі 3100 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту у заяві теж визначено 17 днів з моменту отримання кредиту (а.с.8/зворот). Також, у анкеті - заяві зазначено, що нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 17 день з моменту отримання кредиту. Договір укладено строком на 365 днів з правом повернення достроково та позичальник зобов`язався повернути кредит у розмірі 3100 грн та сплатити проценти у розмірі 1054 грн. Умови сплати розміру процентів за весь час фактичного користування кредитом у анкеті-заяві визначено аналогічно п.1.4 договору про надання фінансових послуг № 2111444637670 від 24.04.2021. [PERSON] здійснила дії, спрямовані на укладення кредитного договору та підтверджує факт отримання коштів за вказаним договором. В установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним. Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «Служба миттєвого кредитування» виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, який склав 3100 грн, що підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей Фор Пей» (а.с. 14/зворот). Відповідачка зобов`язання за договором про надання фінансових послуг не виконала, заборгованість у строк, обумовлений договором не погасила, проценти за користування кредитними коштами не сплатила. 01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за договором про надання фінансових послуг №2111444637670 від 24.04.2021, що укладено між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржником за яким є: [PERSON] (а.с.19-24). Відповідно до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023 від 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», у т.ч. за договором про надання фінансових послуг №2111444637670 від 24.04.2021, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржником за яким є: [PERSON] (а.с.25-31). Згідно із наданим ТОВ «Коллект Центр» розрахунком, станом на 04.06.2024, [PERSON] має заборгованість у загальному розмірі 57364,88 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 3100 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 54264,88 грн (а.с.18). За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 статті 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з п. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Укладеним 24.04.2021 договором про надання фінансових послуг визначений орієнтовний строк повернення кредиту - 17 днів з моменту отримання коштів. В орієнтовний строк повернення кредиту (17 днів) [PERSON] зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконала, жодних платежів не здійснила. Отже, проценти за користування кредитними коштами, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту, як це передбачено п.1.4 умов договору, за період з 24.04.2021 року по 10.05.2021 мали визначатися на підставі пп.а п.1.4 договору і їх розмір склав 1054 грн (3100 грн х 2%=62 грн в день х 17 днів). У подальшому, після закінчення орієнтовного строку повернення кредиту і протягом всього часу фактичного користування кредитними коштами, але не більше граничного строку кредитування, який визначено сторонами в 1 рік, проценти повинні розраховуватися відповідно до пп.б,в,г п. 1.4 умов договору від 24.04.2021. Таким чином, за період з 11.05.2021 по 24.05.2021 (п.1.4 (б) умов договору), розмір процентів становив 1579,76 (3100 грн х 3,64% (2%+1,64%)=112,84 грн в день х 14 днів); за період з 25.05.2021 по 08.06.2021 (п.1.4 (в) умов договору), розмір процентів становив 2334,30 грн (3100 грн х 5,02% (2%+1,64%+1,38%) =155,62 грн в день х 15 днів); за період з 09.06.2021 по 23.04.2022 (по дату закінчення граничного строку договору, який не може перевищувати 1 рік (п.1.9 договору), розмір процентів, відповідно до п.1.4 (г) умов договору, склав 35393 грн 40 коп (3100 х 7,67% (2%+1,64%+1,38%+2,65%) = 237,77 грн в день х 319 днів). Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості за договором №2111444637670 станом на 30.11.2021 (на час відступлення права вимоги) 30.11.2021 з [PERSON] було списано нарахування за відсотками у розмірі 26551,81 грн, та загальна сума заборгованості складала 23126 грн, з яких: 3100 грн тіло кредиту, 20026 грн нараховані відсотки (а.с.15-16). Подальший розрахунок заборгованості, здійснений ТОВ «Вердикт капітал» на час відступлення права вимоги позивачу (10.01.2023) здійснено за період з 01.12.2021 по 23.04.2021 (тобто у межах дії строку кредитного договору (1 рік)) за відсотковою ставкою, визначеною у п. 1.4 (г) договору 7,67% (3100 х7,67%= 237,77 грн в день; 237,77 грн в день х 144 = 34238,88 грн) (а.с.17). Отже, загальний розмір процентів за несвоєчасне повернення кредитних коштів за весь час граничного строку фактичного користування кредитом, складають у розмірі 54264,88 грн, що відповідає п.1.4,1.4.1,1.4.2 умов договору, які були погоджені сторонами та не суперечить заявіанкеті для отримання кредиту. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в межах заявлених позивачем вимог, а саме стягнення з [PERSON] 3100 грн тіла кредиту та 28397 грн процентів за кредитом, тобто у заявленому позивачем розмірі. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань щодо повернення коштів відповідачкою суду не надано, а отже заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, представником відповідача у відзиві заявлено про неспівмірність витрат позивача на правову допомогу. На підтвердження факту надання професійної правничої допомоги ТОВ «Коллект Центр» надано: договір №07-06/2024 про надання правової допомоги, укладений 07.06.2024 із адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги №70 від 07.06.2024, витяг з акту про надання юридичної допомоги від 10.06.2024, за змістом яких вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 9000 грн, з яких - надання усної консультації 2 год/1500 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу 2год/3000 грн, а також платіжну інструкцію №0440640000 від 11.06.2024, що підтверджує перерахування адвокатському об`єднанню «Лігал Ассістанс» 200000 грн за надання правової допомоги згідно із договором №07-06/2024 від 07.06.2024 (а.с.35/зворот-40). Суд погоджується з тим, що загальний розмір витрат на правову допомогу в сумі 9000 грн підтверджений належними та допустимими доказами. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved