Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія Альфа Гарант» про відшкодування шкоди. З урахуванням заяви про уточнення та зменшення позовних вимог, позивач просила суд, стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія Альфа-Гарант» (далі - відповідач, ТДВ СК «Альфа-Гарант») на користь [PERSON] (далі - позивач) 36 000,00 грн - моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, 19 470,00 грн. витрати на поховання, 8 000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 11.09.2021 року приблизно о 8 год. 15хв. в районі будинку [ADDRESS] відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі транспортного засобу «Toyota Саmrу» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який допустив наїзд на пішохода [PERSON] [INFO] „ яка здійснила вихід на проїздну частину, поза межами пішохідного переходу після чого відбувся наїзд на пішохода автомобілем «Toyota Сатгу» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] загинула на місці пригоди від отриманих травм. Внаслідок вказаної події позивачу було завдану непоправної моральної шкоди та тяжких глибоких душевних страждань внаслідок загибелі власної доньки ( [PERSON] ), що вже жодним чином неможливо виправити, яку остання оцінює у 36 000,00 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземних транспортного засобу «Toyota Саmrу» д.н.з. [NUMBER] була забезпечена полісом №АР/7551735 обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ТДВ «Страхова компанія Альфа- Гарант». Страхова сума за полісом № АР/7551735 на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 260 000,00грн. В досудовому порядку відповідач визнав подію страховою але з незрозумілих причин перерахував страхове відшкодування в розмірі 32 000,00 грн. Позивач категорично не погоджується з позицією відповідача та з розміром отриманого страхового відшкодування. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.07.2022 року відкрито провадження у цивільній справі № 757/17765/22-ц за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. 04.05.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про уточнення та зменшення позовних вимог. 05.05.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого, останній вважає позов необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.05.2024 року занесеною до протоколу судового засідання заяву позивача про уточнення та зменшення позовних вимог прийнято до спільного розгляду. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява від представника позивача про розгляд справи за їх відсутності, вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з положеннями ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу у визначений ч. 2 ст. 16 ЦК України спосіб. Так, матеріалами справи встановлено, що 11.09.2021 року в районі будинку [ADDRESS] відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Toyota Саmrу» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який допустив наїзд на пішохода [PERSON] [INFO] „ яка здійснила вихід на проїздну частину, поза межами пішохідного переходу після чого відбувся наїзд на пішохода автомобілем «Toyota Сатгу» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] загинула на місці пригоди від отриманих травм. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземних транспортного засобу «Toyota Саmrу» д.н.з. [NUMBER] була забезпечена полісом №АР/7551735 обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ТДВ «Страхова компанія Альфа- Гарант». 25.01. 2022 року відповідачем було отримано від [PERSON] , в інтересах [PERSON] , наступні документи, а саме: повідомлення про ДТП, заяви про виплату страхового відшкодування, заяву від 24.12.2021 року, «довідку про склад сім`ї», яка складена власноручно заявником, копію свідоцтва про шлюб, копію свідоцтва про смерть [PERSON] , копію свідоцтва про смерть [PERSON] , копію лікарського свідоцтва про смерть, копію свідоцтва про народження, копію свідоцтва про смерть [PERSON] , копії паспорту та ідентифікаційного коду [PERSON] , копію пенсійного посвідчення, копію довіреності від 14.12.2021 року, копію паспорту та ідентифікаційного коду [PERSON] , копію банківських реквізитів рахунку, копію постанови про закриття кримінального провадження від 28.10.2021 року, відповідно до якої в діях водія транспортного засобу «TOYOTA CAMRY» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки саме [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, порушила п.п. 4.7., 4.14. а) ПДР України. Так, в матеріалах справи міститься розписка, складена на підписана позивачем, яка підтверджує, що вона ані матеріальних, ані моральних претензій до [PERSON] не має та отримала від останнього 53 290,00 грн. З огляду на все вищезазначене, вбачається, що майнові вимоги позиваач щодо відшкодування їй моральної шкоди, завданою смертю [PERSON] не можуть бути визнані, з огляду на те, що їй повністю відшкодовано суму завданої матеріальної та моральної шкоди, що підтверджено розпискою зазначеною вище. Правовідносини, що склалися між сторонами у зв`язку з виплатою страхового відшкодування врегульовані спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 27.3 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Отже, [PERSON] було відшкодовано потерпілій всі належні їй до сплати суми відшкодувань, завдані пригодою, що сталася, в тому числі і шкоду, що визначена п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 253 ЦК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди та витрат на поховання загиблої задоволенню не підлягають, адже такі витрати були відшкодовані страхувальником Товариства, згідно розписки. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

Outcome: dismissed