Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

Заявник [PERSON] \~звернулась \~із заявою\~про видачу\~обмежувального припису,\~у якій,\~просить видати\~обмежувальний припис\~відносно кривдника\~ [PERSON] \~шляхом встановлення\~заходу тимчасового\~обмеження його\~прав строком\~на шість\~місяців у\~вигляді:\~ -\~заборони перебувати\~в місці\~спільного проживання\~(перебування)\~із заявником\~за адресою:\~ [ADDRESS] ;\~заборони наближатись\~на відстань\~300\~метрів до\~місця проживання\~(перебування)\~заявника за\~адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування\~заявлених вимог,\~зазначає,\~що вона\~проживає за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~у квартирі,\~яку орендує,\~разом із\~дочкою та\~колишнім чоловіком\~ [PERSON] . Заявник потерпає від насильства зі сторони колишнього чоловіка, оскільки він вживає наркотичні засоби. Перебуваючи в\~стані наркотичного\~сп`яніння [PERSON] \~поводить себе\~неадекватно,\~ображає її\~нецензурною лайкою\~в присутності\~їхньої дитини,\~погрожує фізичною\~розправою,\~а також\~залякує тим,\~що забере\~у неї\~дочку,\~здійснюючи таким\~чином психологічний\~тиск.\~Також,\~заявник потерпає\~і від\~економічного насильства,\~з боку\~колишнього чоловіка,\~а саме\~останній виносить\~та здає\~в ломбард\~речі (павербанк\~та ліхтар\~на зарядці),\~нищить речі\~(б`є\~посуд),\~не випускає\~її із\~помешкання.\~Такі дії\~ [PERSON] \~носять постійний\~та систематичний\~характер,\~внаслідок яких\~вона перебуває\~у постійній\~тривозі та\~напрузі.\~ [PERSON] \~проходив програму\~реабілітації в\~Християнському реабілітаційному\~центрі для\~алкогольно і\~наркотично залежних\~людей «Нове\~життя» з\~07.12.2023\~р.\~Загальний термін\~реабілітації складав\~1\~рік.\~Даний факт\~стверджується довідкою\~ЦЄХ «Дім\~Євангелія» №47\~від 08.12.2023\~р.\~Проте,\~не зважаючи\~на пройдений\~курс реабілітації,\~останній на\~шлях виправлення\~не став,\~продовжує вживати\~наркотичні засоби,\~що впливає\~на його\~поведінку та\~призводить до\~насильства в\~сім`ї.\~26.04.2024\~р.\~відносно кривдника\~-\~ [PERSON] \~винесено Терміновий\~заборонний припис\~серія АА\~№438094\~терміном на\~5\~діб,\~з тих\~підстав,\~що останній\~вчинив домашнє\~насильство психологічного\~характеру щодо\~колишньої дружини\~-\~ [PERSON] .\~Крім того,\~згідно постанови\~Тернопільського міськрайонного\~суду Тернопільської\~області від\~13.05.2024\~р.\~ [PERSON] \~визнано винним\~у вчиненні\~адміністративного правопорушення,\~передбаченого ч.1\~ст.\~173-2\~КУпАП (вчинення\~домашнього насильства)\~та накладено\~адміністративне стягнення\~у вигляді\~штрафу. Саме з ініціативи [PERSON] , відбуваються постійні скандали на очах у їхньої неповнолітньої дитини і такі його дії носять постійний характер. На зауваження з приводу припинення протиправної поведінки [PERSON] не реагує. Заявник переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства колишнім чоловіком [PERSON] щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я, є дуже високою. Таким чином, заявник вважає, що вона є такою, що зазнала домашнього насильства, психологічного та економічного насильства. Відтак, як жертва домашнього насильства, з урахуванням наявних ризиків, вона потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Тому, з метою забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо заявника, з огляду на сам вид насильства (психологічне, економічне), ризики, тобто вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливих тяжких наслідків його вчинення, заявник звертається до суду із заявою про вжиття заходів шляхом видачі обмежувального припису, так-як попередні заходи вжиті поліцією та судом до кривдника виявилися неефективними та не захистили її від насильства з боку колишнього чоловіка [PERSON] . Ухвалою суду 09.08.2024 року відкрито провадження у даній справі. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву про видачу обмежувального припису підтримала з підстав, викладених у ній та просить її задовольнити. Також, суду повідомила, що дії по вчиненню домашнього насильства зі сторони колишнього чоловіка продовжуються, оскільки останній знову приходив 11.08.2024 року за місцем проживання заявниці та вчинив скандал. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився із невідомої суду на те причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, у порядку передбаченому ч.9 ст.128 ЦПК України, причин неявки у судове засідання суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до наступного висновку. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.09.2018 року, який розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 08.07.2022 року (справа №205/2084/2022). Від даного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживає\~разом із\~дочкою [PERSON] \~у квартирі\~за адресою: [ADDRESS] , якою вона користується на правах оренди. Згідно довідки\~від 10.05.2022\~№6117-5001548760 [PERSON] взято на облік, як внутрішньо переміщену особу, фактичне місце проживання останнього: [ADDRESS] . Згідно довідки від 03.10.2022 №6117-5002197781 [PERSON] взято на облік, як внутрішньо переміщену особу, зазначене місце проживання останньої: [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , проходив програму реабілітації в Християнському реабілітаційному центрі для алкогольно і наркотично залежних людей «Нове життя» з 07.12.2023 р., що стверджується довідкою ЦЄХ «Дім Євангелія» №47 від 08.12.2023 р. 26.04.2024\~р.\~відносно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис серія АА №438094 терміном на 5 діб, оскільки останній вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо колишньої дружини - [PERSON] та його зобов`язано залишити місце спільного проживання з постраждалою особою [PERSON] . Згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.05.2024 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Судом встановлено, що 30.04.2024 о 09 год. 10 хв., [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини [PERSON] в присутності малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а саме, дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні словесних образ та погрозах фізичною розправою, а також погрожував забрати їх спільну дитину, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим порушив вимоги пунктів 2, 3, 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Крім цього, судом з`ясовано, що постановою Тернопільського міськрайонного суду від 19.07.2024 у справі №607/15586/24, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн., а саме [PERSON] щодо якого 30.04.2024 винесено терміновий заборонний припис щодо кривдника серії АА №438094, згідно якого зобов`язано залишити місце спільного проживання з постраждалою особою [PERSON] , не повідомив уповноважений підрозділ НП України (Тернопільський РУП ГУНП в Тернопільській області) про місце свого тимчасового перебування під час дії термінового заборонного припису, чим порушив вимоги пункту 8 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до пункту третього частини першої ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. За пунктом дев`ятим частини першої ст. 1 цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом першим частини першої ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до пунктів сьомого та восьмого частини першої ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно правового висновку викладеного у Постанові Верховного Суду від 19.05.2020 № 404/5203/19 (61-22539св19), законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішенні такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущень необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника. Згідно з визнаними Україною міжнародними стандартами насильство в сім`ї виступає грубим порушенням прав людини і посягає на основні соціальні цінності життя людини, честь та гідність, недоторканність та безпеку, власність та приватне життя, а також на право дітей на виховання у сімейному середовищі. В силу вимог частини другої ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною третьою даної статті визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Судом встановлено, що заявник [PERSON] протягом тривалого часу потерпає від насильства, яке вчиняє відносно неї її колишній чоловік [PERSON] , яке виражається у систематичному, тривалому психологічному та економічному тиску щодо неї, її приниженні, нецензурній лайці, залякуванні, цькуванні, позбавленні майна (здає їх спільні речі в ломбард), не випускає з помешкання. Внаслідок зазначених дій стосовно [PERSON] Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області виносилась постанова за ч.1 ст.173-2 КУпАП про визнання його винуватим за вказаною статтею та накладення адміністративного стягнення. Крім цього, стосовно останнього органом Національної поліції України 26.04.2024 року виносився терміновий заборонний припис, а тому, суд приходить до висновку, що [PERSON] є кривдником в розумінні пункту 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», який продовжує вчиняти домашнє насильство. Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд, з урахуванням оцінки ризиків та з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої [PERSON] , вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно кривдника [PERSON] у вигляді заборони перебувати йому в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] , заборону кривднику наближатись на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , яке на даний час є [ADDRESS] . Суд вважає, що строк чинності припису слід встановити два місяці, з урахуванням тривалості вчинення домашнього насильства [PERSON] , виходячи з того, що саме такий строк дії обмежувального припису є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту психологічного здоров`я заявника. Також, суд вважає, що існують ризики продовження [PERSON] у майбутньому вчинення домашнього насильства у будь-якому його прояві стосовно своєї колишньої дружини [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: partial