Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Турчанінова В.І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому, з урахуванням уточнених вимог, просить визнати недійсним з моменту вчинення Договір про надання правової (професійної правничої) допомоги від 18.12.2022 між адвокатом Зольніковою В.О. та [PERSON] у кримінальному провадженні № 12022226300000042 від 08.10.2022. \~ \~ \~ \~В обґрунтування\~позову представник\~позивача посилається\~на те,\~що [PERSON] \~є обвинуваченим\~у кримінальному\~провадженні №\~12022226300000042\~від 08.10.2022.\~У ході\~ознайомлення із\~вказаним кримінальним\~провадженням встановлено\~наявність у\~його матеріалах\~витягу з\~Договору про\~надання правової\~(професійної\~правничої)\~допомоги,\~нібито укладеного\~між позивачем\~та відповідачем,\~датованого 18.12.2022.\~Разом з\~тим,\~ [PERSON] \~цього документа\~не підписував,\~із [PERSON] \~ніколи не\~спілкувався,\~адвокатських послуг\~вона йому\~не надавала,\~на слідчих\~та процесуальних\~діях з\~участю позивача\~присутньою вона\~не була.\~Окрім цього,\~ [PERSON] \~станом на\~дату укладення\~вищезазначеної угоди\~18.12.2022\~вже мав\~захисника,\~адвоката Турчанінова\~В.І.,\~договір з\~яким був\~укладений 15.12.2022.\~ За\~вказаним фактом,\~зокрема,\~у провадженні\~ТУ ДБР,\~розташованого у\~м.\~Полтаві,\~перебуває кримінальне\~провадження №\~62023170020001138\~від 31.05.2023\~за ч.\~1\~ст.\~366\~КК України.\~Договір про\~надання правничої\~допомоги був\~підписаний від\~імені позивача\~невідомою особою.\~Волевиявлення позивача\~на укладення\~цієї угоди\~було відсутнє.\~Отже право\~вільного волевиявлення\~позивача на\~вибір особи,\~яка повинна\~представляти його\~інтереси та\~здійснювати захист\~у кримінальному\~провадженні,\~було порушено.\~Визнання недійсним\~у судовому\~порядку Договору\~про надання\~правової (професійної\~правничої)\~допомоги від\~18.12.2022\~між адвокатом\~Зольніковою В.О.\~та [PERSON] \~ є\~необхідним для\~забезпечення захисту\~інтересів позивача.\~Через існування\~оспорюваного договору\~порушення інтересів\~ [PERSON] \~полягає у\~тому,\~щоневідома особа без волевиявлення позивача отримала можливість представляти його інтереси в усіх судових, правоохоронних органах, підприємствах та установах незалежно від форми власності; на позивача, який не одержував ніяких послуг за договором, за угодою покладено низку обов`язків, передбачених, зокрема, п. 1 цього договору; оспорюваний договір створив видимість залучення [PERSON] в якості захисника у кримінальному провадженні № 12022226300000042 від 08.10.2022, а отже сприяв приховуванню порушення права позивача на захист, передбаченого ст. 20 КПК України. Отже договір про надання правової (професійної правничої) допомоги від 18.12.2022 порушує засади цивільного законодавства, передбачені п.п. 1,3, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, та істотним чином суперечить інтересам [PERSON] . Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13.10.2023 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивач у визначені в ухвалі суду строки недоліки позовної заяви усунув. Ухвалою суду від 17.10.2023 прийнято справу до провадження, відкрито провадженні в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 01.04.2024\~ухвалою суду\~відмовлено в задоволені клопотання [PERSON] про витребування доказів, а саме витребування інформації щодо проведення слідчих дій та результатів здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 62023170020001138 від 31.05.2023. Ухвалою суду від 02.05.2024 було частково задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів. Витребувано у [PERSON] договір від 18.12.2022 про надання правової допомоги (професійної правничої) допомоги [PERSON] , з всіма пов`язаними з виконанням цього договору документами, на яких наявні підписи [PERSON] (додатки, специфікації, додаткові угоди, акти, тощо). В частині витребування з Полтавського апеляційного суду оригіналу договору від 18.12.2022 про надання правової (професійної правничої) допомоги [PERSON] , який знаходиться в матеріалах кримінальної справи № 948/1054/22 відмовлено. Також, зазначеною ухвалою суду від 02.05.2024 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про поновлення пропущеного строку для подачі відзиву, відзив [PERSON] залишено без розгляду. 13.05.2024 відповідачка [PERSON] надала на адресу суду лист щодо вимоги суду про надання документів в якому зазначила, що за спливом часу, оскільки правова допомога надавалась у кримінальному провадженні, яке розглядалась в суді в спрощеному порядку без виклику сторін на підставі повного визнання вини з боку [PERSON] у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 ККУ України, та його особистого бажання щодо розгляду справи у спрощеному порядку, надання правової допомоги [PERSON] після завершення досудового розслідування та направлення обвинувального акту до суду не здійснювалось, отже документи з даного питання, в тому числі і договір від 18.12.2022, не зберігала, у відповідачки він відсутній, а тому надати суду немає можливості. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06.06.2024 відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про призначення судової почеркознавчої експертизи у зв`язку із відсутністю оригіналу договору, що є предметом позову, а також необхідних для проведення почеркознавчої експертизи документів (вільних зразків підпису [PERSON] ) Того ж дня 06.06.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи до судового розгляду. Представник позивача адвокат Турчанінов В.І. в судовому засіданні прохав позовні вимоги задовольнити, посилаючись на ч. 4 ст. 81 ЦПК України, вказавши, що суд може визнати подію встановленою, оскільки відповідач не надала оригіналу договору. Кримінальна справа стосовно [PERSON] на теперішній час перебуває в Касаційному кримінальному суді. Позовні вимоги по даній справі не відносяться до компетенції кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] за ч. 1 ст. 111-1 ККУ України. Також, представник позивача вказав на істотне порушення ст. 27 ЗУ «Про адвокатську діяльність» та ст.ст. 203, 207, 639 ЦК України, оскільки договір суперечить волевиявленню позивача. Зазначив, що вільні зразки не надавались оскільки [PERSON] не надала оригінал спірного договору, а сторона позивача не бажала зайвий раз завантажувати суд. Вважає, що відповідачка ухилилась від виконання ухвали суду про витребування у неї оригіналу спірного договору. Відповідачка [PERSON] подала до суду клопотання про проведення судового засідання без її участі, зазначивши, що проти позову заперечує з підстав його необґрунтованості, прохала суд відмовити у його задоволені. Суд, заслухавши представник позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Статтями 15, 16 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 08.10.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а саме: 07.10.2022 до ВП № 1 Чугуївського РУП надійшов рапорт співробітника ВП № 1 про те, що в ході відпрацювання території Чугуївського (колишнього Вовчанського) району отримано інформацію про те, що [PERSON] , 1988 року народження, за адресою: [ADDRESS] , здійснював колабораційну діяльність та допомагав військовослужбовцям рф (ЖЄО № 1497 від 07.10.2022). (а.с.05). З копії договору про надання правової (професійної правничої) допомоги (витяг) від 18.12.2022 вбачається, що адвокат Зольнікова В.О., яка діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2970, виданого Київською міською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури, згідно рішення від 21.06.2007 р. № 11-22-11, з однієї сторони та [PERSON] клієнт, з іншої сторони уклали договір, відповідно до якого адвокат приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу клієнту з правових питань стосовно захисту у кримінальному провадженні (а.с.06). Вироком Машівського районного суду Полтавської області від 23.12.2022 [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій в органах державної влади і місцевого самоврядування строком на 10 років (а.с.176-181). Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22.02.2024 апеляційну скаргу з доповненнями захисника Турчанінова В.І. в інтересах обвинуваченого [PERSON] залишено без задоволення, а вирок Машівського районного суду Полтавської області від 23.12.2022 щодо [PERSON] без змін. В ухвалі Полтавського апеляційного суду від 22.02.2024 зазначено, що [PERSON] просить скасувати вирок Машівського районного суду Полтавської області від 23.12.2022 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, мотивувавши свої вимоги окрім іншого тим, що спрощене провадження було здійснено з порушенням встановленої законом процедури та права на захист обвинуваченого; процесуальні документи в матеріалах провадження підписувались раніше від їх датування; стороною обвинувачення самостійно, формально, без відома та згоди [PERSON] залучено йому захисника [PERSON] ; обвинувачений підписував процесуальні документи, надані працівниками органу досудового розслідування, без можливості ознайомитися з їх змістом, не був обізнаний про існування щодо нього кримінального провадження за ч. 1 ст. 111-1 КК України, копії будь-яких процесуальних рішень не отримував, із захисником [PERSON] не бачився, в ході спілкування з працівниками правоохоронних органів, повідомленні [PERSON] про підозру та складання заяви про визнання [PERSON] винуватості адвокат Зольнікова В.О. присутня не була. Водночас захисник посилається на те, що обвинувачений не підписував низку наданих йому в ході дізнання процесуальних документів. Вказаною ухвалою встановлено, що відповідно до заяви від 20.12.2022 [PERSON] у присутності адвоката Зольнікової В.О., залученої за вибором обвинуваченого, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, був згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами й на розгляд обвинувального акта в спрощеному провадженні, а також ознайомлений з наслідками такого розгляду, унормованими в ч.2 ст.302 КПК України. Добровільність такої позиції обвинуваченого підтвердженого його підписом та підписом його захисника Зольнікової В.О. Доводи апелянта про не підписання [PERSON] названих вище процесуальних документів спростовуються матеріалами кримінального провадження, відповідно до яких ці документи з підписом обвинуваченого були підписані [PERSON] добровільно в присутності його захисника. Об`єктивних даних, які би ставили під сумнів волевиявлення [PERSON] не встановлено та в суді апеляційної інстанції стороною захисту не надано. Окрім того, з дня повідомлення про підозру 18.12.2022, й до 06.04.2023 (оскаржуваний вирок ухвалено 23.12.2022) сторона захисту жодним чином не вказувала на те, що [PERSON] не підписував наведені вище процесуальні документи. Навпаки доводи сторони захисту є непослідовними й непереконливими, оскільки на початку апеляційної скарги сторона захисту підтверджує те, що сам [PERSON] підписував процесуальні документи під час досудового розслідування, наполягаючи на тому, що останній це здійснював, не розуміючи змісту документів. Тобто сторона захисту спочатку стверджувала, що [PERSON] виконував підпис у процесуальних документах під час дізнання, а далі вже в клопотанні про призначення експертизи зазначала про необхідність перевірки факту, чи підписував [PERSON] їх, до того ж, в основному наводила доводи про недопустимість доказів, що не є предметом розгляду в порядку спрощеного провадження (а.с.102-108). Як убачається із копії заяви [PERSON] адресованої Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань у м. Полтава від 06.04.2023, [PERSON] просить вжити заходів щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування кримінальних правопорушень, визнати його потерпілим, вручити пам`ятку потерпілого, повідомити номер кримінального провадження та надати витяг з ЄРДР. Серед іншого в заяві зазначено, що у процесуальних документах, а саме: договорі про надання професійної правової допомоги, повідомленні про завершення досудового розслідування, повідомленні про направлення матеріалів в прокуратуру, повідомленні про відсутність речових доказів та матеріалів, пам`ятці про процесуальні права підозрюваного підписи виконанні від його імені не ним. 18.12.2022 в якості захисника нібито залучено адвоката Зольнікову В.О. Її [PERSON] не знає, ніколи не бачив, на його спілкуванні з працівниками поліції вона жодного разу присутня не була (а.с.08-12). Разом з тим, 31.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтаві зареєстровано кримінальне провадження № 62023170020001138. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань до ТУ ДБР у м. Полтаві надійшла ухвала слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05.05.2023, постановлена у справі № 554/3806/23, якою зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою [PERSON] від 06.04.2023. Згідно вказаної заяви, службові особи ГУНП в Харківській області здійснили службове підроблення процесуальних документів у кримінальному провадженні № 12022226300000042 (а.с.07). Позивач просить визнати недійсним з моменту вчинення Договір про надання правової (професійної правничої) допомоги від 18.12.2022 між адвокатом Зольніковою В.О. та [PERSON] у кримінальному провадженні № 12022226300000042 від 08.10.2022, посилаючись на те, що він його не підписував, волевиявлення позивача на укладення цієї угоди було відсутнє. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Статтею 203 наведеного Кодексу передбачено, що зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 207 ЦК України загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. На підставі\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюєтьсяна засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1)керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст.\~78\~ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим Так, за змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Згідно зі ст.ст. 16, 203, 215\~ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Матеріалами справи не підтверджено обставин, що позивач не підписував оспорюваний договір. Про наявність волевиявлення позивача [PERSON] , щодо укладання договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 18.12.2022 свідчить підпис на договорі [PERSON] , яким він підтвердив своє волевиявлення, що також встановлено ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22.02.2024 в якій зазначено, що відповідно до заяви від 20.12.2022 [PERSON] у присутності адвоката Зольнікової В.О., залученої за вибором обвинуваченого, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, був згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами й на розгляд обвинувального акта в спрощеному провадженні, а також ознайомлений з наслідками такого розгляду, унормованими в ч. 2 ст. 302 КПК України. Добровільність такої позиції обвинуваченого підтвердженого його підписом та підписом його захисника Зольнікової В.О. Об`єктивних даних, які би ставили під сумнів волевиявлення [PERSON] не встановлено та в суді апеляційної інстанції стороною захисту не надано. Разом з тим, в рамках окремого кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.05.2023 за № 62023170020001138, Другим СВ (з дислокацією у м. Харків) ТУ ДБР у м. Полтава здійснюється досудового розслідування за ч. 1 ст. 366 КК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) зроблено висновок про те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. У випадку заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору у мотивувальній частині судового рішення. У цій справі позивач пред`явив вимогу про визнання договору недійсним з мотивів його неукладеності, тобто непідписання договору, а отже, обрав неналежний способом захисту прав та інтересів, оскільки неможливо визнати неукладений правочин недійсним, що також є самостійною підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу, змісту позовних вимоги (предмету та підстав), предмету доказування, суд вважає, що зазначена позиція позивача у позові не узгоджується з наданими та дослідженими в суді доказами, що містяться в матеріалах справи, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed