Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

11.06.2024 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява, мотивована тим, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 18 липня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , виданим Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 795. Подружнє життя з відповідач не склалось, спільного побуту не мають, шлюбні відносини припинені, сім`я фактично розпалась. Майнові спори між сторонами відсутні. Мають спільного сина від шлюбу: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1832. Дитина проживає разом із матір`ю, що не заперечується сторонами. Ухвалою Роздільнянського районного суду від 04.07.2024 року провадження по справі відкрито, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Надала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду повернулось поштове повідомлення з відміткою про те, що «адресат відсутній» за місцем мешкання. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 липня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , виданим Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 795. Подружнє життя з відповідачем не склалось, спільного побуту не мають, шлюбні відносини припинені, сім`я фактично розпалась. Майнові спори між стронами відсутні. Мають спільного сина від шлюбу: [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд, дослідивши надані по справі докази, давши їм оцінку, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Враховуючи те, що шлюб між сторонами існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України- у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.105 ч.3, 110, 112, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved