Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт факту смерті її рідного брата [PERSON] , який загинув [INFO] в м. Маріуполі Донецької області. В обґрунтування заяви вказує, що вона є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8-9), свідоцтвом про одруження (а.с.10). Заявник зазначає, що факт смерті підтверджується наступними документами: -довідкою про загибель військовослужбовця військової частини [NUMBER] Національної гвардії України № 40/57/9/2-77 від 30.05.2022; -витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України (по стройовій частині) №123 від 15.05.2022; -письмовими поясненнями військовослужбовців [PERSON] та [PERSON] від 13.05.2024. На підставі викладеного заявниця вважає, що є всі обставини встановити що [PERSON] , [INFO] померлого [INFO] у м. Маріуполі Донецької області під час захисту суверенітету, територіальної цілісності та незалежності України. [PERSON] в прохальній частині заяви просила розглянути справу без її присутності. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце засідання повідомлялась належним чином, подала заяву про розгляд без присутності представника відділу. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку. [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8-9), свідоцтвом про одруження (а.с.10); [PERSON] є військовослужбовцем Національної гвардії України, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] (а.с.11); Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України (по стройовій частині) від 15.05.2022р. № 123 солдат [PERSON] помер від вогнепального поранення несумісного з життям під час виконання бойових завдань, [INFO] (а.с.20); Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України (по стройовій частині) від 11.07.2022р. №169мтд уважати такими, що були захоплені у полон: солдата [PERSON] , з [INFO], який вважався загиблим з [INFO] (а.с.22); Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України (по стройовій частині) від 18.05.2024 р. № 123мтд уважати такими, що зникли безвісті за особливих обставин: солдата [PERSON] , що перебуває у розпорядженні командира частини, з 17 травня 2024 року, який рахувався як захоплений у полон з [INFO] (а.с.21). Статтею 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Указом Президента України № 64/22 з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який наразі продовжено Законом України «Про правовий режим воєнного стану». Правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається (стаття 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»). Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження різні справи, перелік юридичних фактів, який не є вичерпним, наведено у статті 315 ЦПК України. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Загальні вимоги до змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення передбачені статтею 318 ЦПК України, згідно з якою у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» (далі - Закон № 2345-ІХ від 01 липня 2022 року) статтю 317 ЦПК України викладено в новій редакції. Статтею 317 ЦПК України (в редакції Закону № 2345-ІХ від 01 липня 2022 року), передбачено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України та встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Враховуючи, що Указом Президента України воєнний стан встановлено із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року на території України, цей спрощений порядок розширюється на встановлення юридичних фактів, що відбулись на всій території України (як мінімум до закінчення воєнного стану). Здебільшого такий спосіб стосується зони воєнних дій та тимчасово окупованих територій, оскільки на таких територіях не функціонують відповідні органи, які можуть зафіксувати факт смерті. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина сьому статті 19 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Звертаючись до суду із заявою, [PERSON] не надала суду належних доказів на підтвердження факту смерті [PERSON] , [INFO] , якими могли б бути копія медичного свідоцтва про смерть або ж копія довідки про причини смерті, або ж інші докази, які б давали змогу встановити відповідний факт. При цьому, [PERSON] , попри призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні та її повідомлення про розгляд, в судові засідання не з`являлась, тобто, не проявляла інтерес до поставленого нею питання про встановлення факту смерті її рідного брата, що позбавило можливості суд визначити обставини, які потребують уточнення та могли б бути встановлені за допомогою доказів витребуваних у відповідності до вимог ч. 2 статті 294 ЦПК України. [PERSON] такі відомості не надала, що позбавило можливості перевірити визначені обставини. Тобто, неявка [PERSON] зумовила також неможливість встановлення кола свідків, які б могли підтвердити ті обставини, на які посилається заявниця. Подані нею пояснення [PERSON] , [PERSON] суд не врахував як належні докази позаяк суду не подано клопотання про допит цих осіб як свідків у судовому засіданні, а з поданих копій наказів по вч [NUMBER] випливає, що [PERSON] спершу виключили зі списків частини за смертю, потім вирішено вважати його таким, що захоплений в полон, а наостаннє, у травні 2024р. - таким, що зник безвісти за особливих обставин. Будь-яких медичних довідок (копії медичного свідоцтва про смерть або копії довідки про причини смерті) чи перфокарти швидкої медичної допомоги, які безпосередньо і достовірно підтверджували б факт смерті [PERSON] заявником суду не надано, що унеможливлює встановити факт смерті останнього. Підстави на які посилається заявниця у своїй заяві, можуть бути предметом розгляду заяви, в порядку передбаченому Главою 4 Розділу ІV ЦПК України, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Ураховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

Outcome: dismissed