Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Макаренка О.М. звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що [INFO] померла [PERSON] .. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 9,2906 г, кадастровий № 2323982000:02:003:0087, за цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території колишньої Копанівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області. Своєю спадщиною [PERSON] розпорядилася ще за життя, склавши заповіт, посвідчений 30.10.2019 секретарем виконком Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, за яким заповіла позивачу зазначену земельну ділянку площею 9,29 га. На початку 2024 року йому було передано заповіт, тоді він і довідався про наявність заповіту на та про смерть самого заповідача. Тому одразу, як спадкоємець за заповітом, звернувся в органи РАЦС для отриманням свідоцтва про смерть та до приватного нотаріуса Дмитрієвої Н.П. із заявою про прийняття спадщини й отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Однак, приватним нотаріусом Дмитрієвою Н.П. йому відмовлено через пропущення строку для прийняття спадщини. З квітня 2022 року він був мобілізований до лав ЗСУ, отримав поранення, відтак, вчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не мав змоги. Посилаючись на викладені обставини, просить визначити йому додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Процесуальні дії у справі, позиція сторін. Ухвалою судді від 04.03.2024 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 28.11.2023 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, витребувано докази. Позивач [PERSON] та його представник у підготовче судове засідання не з`явились. Від представника позивача - адвоката Макаренка О.М. надійшла заява, у якій він позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати за відсутності сторони позивача. 02.04.2024 від відповідача Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області надійшла заява про визнання позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Нормативне обґрунтування. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до частини першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У частині першій статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У частині третій цієї статті зазначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Встановлені судом обставини. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , заповідала [PERSON] земельну ділянку в розмірі 9,29 га, яка знаходиться на землях Копанівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області на належить їй на праві приватної власності згідно державного акту IY-ЗП № 024440, виданого Копанівською сільською радою 28.12.2002, про що склала заповіт 30.10.2019 за № 81, посвідчений секретарем виконкому Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області (а.с.12). Право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку підтверджується державним актом IY-ЗП № 024440, виданим Копанівською сільською радою 28.12.2002 (а.с.13,14). Аналогічні відомості щодо права власності на вказану земельну ділянку містить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.15-17). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с.11). За заявою [PERSON] від 13.02.2024 приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Дмитрієвою Н.П. заведено спадкову справу після померлої [PERSON] (а.с.49-57). Постановою приватного нотаріусу Запорізького районного нотаріального округу Дмитрієвої Н.П. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що ним пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.18-19,57). Згідно з військовим квитком серії [NUMBER] [PERSON] призваний [INFO] у Збройні Сили України за мобілізацією 18.04.2022 (а.с.20-24). У період з 11.07.2022 по 10.08.2022 [PERSON] перебував на лікуванні в амбулаторно-поліклінічному закладі КНП «МКЛ № 6» ДМР з діагнозом: мінно-вибухова травма. Скалкове сліпе поранення правої стопи з переломом основи 1,2 плеснових кісток. Стороннє тіло правої стопи, про що свідчать виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 8825 та виписка з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 0837122 (а.с.25-26). Висновки суду. З досліджених під час розгляду справи доказів та встановлених обставин справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . Родинних зв`язковім між позивачем та померлою судом не встановлено. Із досліджених судом доказів встановлено, що позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини лише 13.02.2024, у зв`язку з чим нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину через пропуск встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. На підтвердження поважності причин пропуску строку, позивач надав військовий квиток, з якого вбачається, що він перебував на службі в ЗСУ з 28.04.2022 року, а з 11.07.2022 по 10.08.2022 [PERSON] перебував на лікуванні. Інших доказів, які б вказували на поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини суду не надано. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Постанові від 28 жовтня 2019 року, справа №761/42165/17-ц зазначив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі №369/6254/19-ц,оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. [PERSON] в обґрунтування поважності пропуску строку для прийняття спадщини вказав, що з 28.04.2022 року перебував на службі в ЗСУ. Проте надані ним докази щодо неможливості подання заяви про прийняття спадщини є недостатніми доказами, оскільки шестимісячний строк для прийняття спадщини спливає 09.04.2022 року, а обставини на які посилається позивач, як ті які унеможливили його звернення до нотаріуса, настали після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. При цьому, обставини, на які посилався позивач як на підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, на переконання суду, не є поважними причинами пропуску вказаного строку, тобто такими, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили йому вчасно реалізувати своє право на подання заяви про прийняття спадщини, а відтак не можуть бути визнаними об`єктивними перешкодами для здійснення такої дії. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд дійшов висновку, що строк подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини [PERSON] пропущений не з поважних причин, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Щодо визнання позову відповідачем, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Оскільки жодних обґрунтувань своєї заяви з приводу визнання позову відповідачем не наведено, а як встановлено судом строк на прийняття спадщину пропущено не з поважних причин, таку заяву відповідача суд не приймає до уваги, як таку, яка суперечить закону. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed