Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Березенка Є.А. звернулась до суду з указаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на 57 році життя 07 червня 2020 року несподівано пішов з життя громадянин [PERSON] , її батько, про що виконавчим комітетом Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області 10 червня 2020 року зроблено відповідний актовий запис № 60. Перед своєю смертю, її батько 13 березня 2020 року, склав заповіт, завірений секретарем виконкому Руськополянської сільської ради Черкаського району, Черкаської області Н.А. Шпак, зареєстрований в реєстрі за №4. Після смерті заповідача відкрилась спадщина. Спадкодавець заповів все його майно, де б воно не було і з чого не складалось їй та її брату [PERSON] , [INFO] [PERSON] є сином її батька від другого шлюбу, однак заповідач та мати [PERSON] [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою. Позивач зазначає, що її ніхто не попередив про існування заповіту, отже вона не змогла вчасно реалізувати своє законне право на прийняття спадщини за заповітом. Її батько багато років не проживав із сім`єю позивачки, У нього була інша родина та діти. Отже, вона не розраховувала, що може успадкувати будь-яке майно, адже існували інші спадкоємці. За час життя спадкодавець висловлював бажання залишити все своє майно іншій родині. Позивач вказує, що проживає, працює та будує своє життя на території Республіки Польща із листопада 2018 року. Позивач не знала, що у 2020 році стала спадкоємицею частини майна [PERSON] , її не повідомили і вона не знала про існування заповіту. Під час проживання за кордоном у неї не було можливості приїздити в Україну через ряд поважних причин. З 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на усій території України встановлено карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 Про запобігання поширенню та території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (із змінами). Відповідно до постанови КМУ від 27.06.2023 року № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено з 30 червня 2023 року. У Республіці Польща було встановлено обмеження щодо пересування через зазначену епідемію також. До того ж під час пандемії, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 вона хворіла на гостру респіраторну хворобу COVID-19, що унеможливлювало її приїзд до України взагалі. Перетин кордону у зв`язку із карантинними обмеженням неможливий. Разом з тим, її приїзд унеможливився 24 лютого 2022 року, адже Указом Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 на території України було введено воєнний стан у зв`язку з повномасштабною військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року. Події, що відбуваються на території України з 24.02.2022р., створюють загрозу безпеці життю та здоров`ю громадян. Задля власної безпеки та безпеки сім`ї, вона не покидала території Республіки Польща. Через труднощі у спілкуванні з другою сім`єю померлого, вона взагалі не знала про існування заповіту. [INFO] померла її бабуся [PERSON] . Дізнавшись про смерть своєї бабусі, вона прибула до України для прийняття спадщини. Під час прийняття спадщини після бабусі у Першій черкаській державній нотаріальній конторі 08 серпня 2023 року, нотаріус повідомив її про існування заповіту та відкритої спадкової справи після смерті [PERSON] у Черкаській районній державній нотаріальній конторі. Таким чином вона випадково дізналась про існування заповіту, складеного [PERSON] її батьком. При зверненні до Черкаської районної державної нотаріальної контори, їй було видано копію заповіту [PERSON] , зареєстрованого у реєстрі № 42 від 23 березня 2020 року. На підставі отриманої інформації та копії заповіту вона звернулась з листом до нотаріуса Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Наталії Василівни для прийняття спадщини після її батька, але 19 серпня 2023 року отримала мотивовану відмову. У листі про результати розгляду заяви про прийняття спадщини від 19.08.2023 № 890/02-14, серед іншого, нотаріус повідомила, що у випадку наявності спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , [PERSON] має можливість подати заяву про прийняття спадщини за їх згодою, але вона із відповідачем не дійшли згоди щодо прийняття нею частини спадщини. Отже, задля відновлення її порушених прав та законних інтересів довелось звернутись до суду для визначення додаткового строку прийняття спадщини. Поряд із тим, весь час, який вона перебувала у місті Черкаси та приймала спадщину після померлої бабусі, [PERSON] , мати відповідача, неодноразово безпідставно наполягала на тому, щоб вона відмовилась від своєї частки спадщини на користь [PERSON] . На ґрунті майнових питань між нею та [PERSON] виникали сварки, які призвели до її негативного емоційного стану. У зв`язку з вищевикладеним, просить визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини за заповітом [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , після померлого батька [PERSON] поважними та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлого батька [PERSON] терміном 2 місяці. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві, у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у судовому засіданні, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не наведено жодних поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини та вона була обізнана про наявність заповіту після смерті її батька та про висловлену волю заповідача у заповіті. У судовому засіданні за клопотанням сторони відповідача допитано свідка [PERSON] , яка суду пояснила, що брат позивача [PERSON] ще до смерті батька повідомив, що останній поділив спадкове майно між братом та сестрою на двох, на нього не розділив. З його слів [PERSON] знала про заповіт після смерті батька. Особисто вона з Лідією не говорила. Ліду побачила у 2023 році, коли та приїздила на поховання баби. У судовому засіданні за клопотанням сторони відповідача допитано свідка [PERSON] , який суду пояснив, що померлий [PERSON] проживав від нього через сім хат, вони спілкувались. [PERSON] розповідав, що хотів зробити заповіт на доньку [PERSON] щоб потім переоформити на неповнолітнього на той час [PERSON] . Казав, що з Лідією про це домовилися. Після смерті заповіту не бачив і на кого [PERSON] його склав йому не відомо. У судовому засіданні за клопотанням сторони відповідача допитано свідка [PERSON] , який суду пояснив, що покійний просив збудувати [PERSON] , [PERSON] допомагав і казав, що все лишиться йому. Потім він помер. Мати [PERSON] сказала про заповіт і при ньому телефонувала [PERSON] щодо розрахунку за сарай, та [PERSON] сказала, що не переживайте усе буде [PERSON] , а вони забезпечені. У судовому засіданні за клопотанням сторони відповідача допитано свідка [PERSON] , який суду пояснив, що ця родина проживала біля його брата. З покійним [PERSON] був знайомий, був у нього, він показував заповіт, казав, що зробив його на двох своїх дітей. Потім, коли [PERSON] помер, то з Лідією балакали щодо пам`ятника, і він Лідії казав і вона сама сказала, що знає про заповіт на неї і на брата. Це було три роки тому. Суд вислухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] помер [INFO] у с. Руська Поляна Черкаського району Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , яке видано 08.08.2023 року повторно. [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.07.1993 року. 29.10.2017 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.10.2017 року. Згідно заповіту від 13.03.2020 року, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області [PERSON] та зареєстровано у реєстрі за № 42, [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в рівних частинах. [INFO] померла [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.08.2023 року, виданим повторно. Згідно витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі № 73497684 від 08.08.2023 року, після смерті [PERSON] 08.08.2023 року зареєстровано спадкову справу № 321/2023. З копії закордонного паспорту на ім`я [PERSON] вбачається, що 25.11.2018 року позивач перетнула кордон у пункті пропуску Корчова та 23.09.2019 року до воєводства Західнопоморське. З інформаційної картки стаціонарного лікування воєводської лікарні ім. М.Коперника у Кошаліні вбачається, що [PERSON] [INFO] перебував у дитячому відділенні 29.10.2020 року. З довідки № 3/2023 від 15.09.2023 року вбачається, що [PERSON] перебувала на домашньому карантині та в домашній ізоляції з 29.10.2020 року по 17.11.2020 року, 01.10.2021 року та з 21.02.2022 року по 27.02.2022 року. [PERSON] перебував на домашньому карантині з 21.02.2022 року по 27.02.2022 року. [PERSON] перебував на домашньому карантині з 21.02.2022 року по 27.02.2022 року. [PERSON] перебувала на домашньому карантині з 31.03.2020 року по 13.04.2020 року і з 30.10.2020 року по 05.11.2020 року. Листом від 19.08.2023 року № 890/02-14 нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Ліщенко Лідії Юріївні відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини у зв`язку із пропуском строку на подання такої заяви та роз`яснено право на звернення до суду. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 594/2020, яку заведено після смерті [PERSON] , які надійшли на запит суду з Черкаської районної державної нотаріальної контори, з заявою про прийняття спадщини 05.12.2020 року звернувся його син - [PERSON] [INFO] за згодою матері [PERSON] . Згідно довідки від 04.12.2020 року № 1676, яку видано виконавчим комітетом Руськополянської сільської ради, за померлим [INFO] [PERSON] рахується житловий будинок за адресою [ADDRESS] , в якому він був постійно зареєстрований та проживав. Як на день смерті, так і по даний час, крім нього у будинку ніхто не проживав і не був зареєстрованим. 10.08.2023 року із заявою про прийняття спадщини до Черкаської районної державної нотаріальної контори звернулась позивач у справі. Стаття 1270\~ЦК України встановлює строк у шість місяців для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач пропустила строк встановлений ст.\~1270\~ЦК України для подачі заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування пропуску строку прийняття спадщини [PERSON] зазначає, що вона не знала про існування заповіту та у строк, протягом якого мала подати заяву перебувала за кордоном та у цей період вона та члени її родини хворіли на COVID-19. Посилання позивача на ту обставину, що вона була за межами України та не могла звернутись до нотаріуса є безпідставними, оскільки Відповідно до ч. 3.23 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємці можуть подати заяву про прийняття спадщини поштою, якщо вони проживають за межами України. З довідки про перебування на домашньому карантині позивача та членів її родини, яку надано позивачем не вбачається, що перебування на карантині охоплює весь період з дня смерті спадкодавця - 07.06.2020 року та наступних шість місяців строку для подання заяви про прийняття спадщини, отже вона не була позбавлена можливості звернутись особисто до консульської установи чи надіслати заяву про прийняття спадщини поштою. Суд критично оцінює покази свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони не підтвердили, що позивач достеменно знала про існування заповіту. Їх покази ґрунтуються на розмовах з іншими родичами. Однак свідок [PERSON] повідомив, що особисто спілкувався зі спадкодавцем і бачив заповіт, спадкодавець повідомляв, що заповіт складений на двох дітей. Після смерті останнього він мав телефонну розмову з позивачем, яка повідомляла, що обізнана про заповіт на користь неї та брата. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано до суду доказів, що могли б підтвердити обставини поважності пропуску строку та те, що позивач дізналась про існування заповіту лише у 2023 році, а відтак суд не визнає поважними викладені нею причини пропуску строку для прийняття спадщини. Верховний Суд зазначив, що правила частини третьої статті 1272\~ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд підкреслив, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. З огляду на вищевикладене, позивач не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність суб`єктивних, непереробних істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,1222,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272ЦК\~України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320 цс17. З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18). Відповвідно до\~Постанови Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~26.06.2024\~№ 686/5757/23\~(14-50цс24)\~необізнаність про\~наявність заповіту\~може вважатися\~поважною причиною\~пропуску строку\~для прийняття\~спадщини винятково\~для осіб,\~які не\~є спадкоємцями\~за законом\~першої черги\~або кожної\~наступної черги\~спадкоємців за\~законом,\~у разі\~відсутності спадкоємців\~попередньої черги,\~які набували\~право на\~спадкування зазаконом (закликані до спадкування). Відповідно до положень частини першої статті 81ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, причини пропуску строку для прийняття спадщини зазначені позивачем суд не визнає поважними, адже позивач є спадкоємицею першої черги, не заперечує тої обставини, що була обізнана про смерть батька, та мала підстави для подання заяви про прийняття спадщини у порядку спадкування за законом, навіть без обізнаності про існування заповіту, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що у позивача є поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення цих дій. Суд приймає до уваги наступні фактичні обставини щодо порушення позивачем встановленої законом процедури прийняття спадщини, а саме, подачі заяви про прийняття спадщини з порушенням шестимісячного строку і відсутності у позивача поважних причин для його пропуску і вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed