Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, який під час розгляду справи уточнила. В обґрунтування вимог зазначає, що її дід [PERSON] , баба [PERSON] та дядько [PERSON] отримали у власність квартиру [ADDRESS] . Після смерті діда й баби їй було видано свідоцтво про право на спадщину, вона стала власником 2/3 частини вказаної квартири. Після смерті дядька 24.07.2018 вона звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що наявні записи про арешт всього нерухомого майна [PERSON] на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Інгулецького відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції ВП №24429756 від 20.05.2011 та від 15.11.2011. Державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлення за належністю до іншого відділу ДВС. Підставою вказаного стало те, що виходом державного виконавця за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що боржник [PERSON] , [INFO] за даною адресою не проживає. За цією адресою мешкає [PERSON] , 1947 року народження, який є власником квартири та який ніякого відношення до боржника не має. Згідно відповіді АБ Кривого Рогу боржник зареєстрований в [ADDRESS] , що відноситься до Жовтневого району м. Кривого Рогу. Із відповіді Інгулецького відділу ДВС не зрозуміло, якому [PERSON] належить частина спірної квартири [PERSON] , 1947 року народження чи [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що оскільки Інгулецький відділ ДВС, на виконанні якого було виконавче провадження, не описав частину квартири та не виставив її на аукціон, помилково вважаючи, що частина квартири не належить боржникові, виконавче провадження було закрито на направлено до Покровського відділу ДВС за місцем реєстрації боржника, боржник помер, а тому виконавче провадження повинно бути закінчено. На думку позивача, оскільки частина квартири боржника [PERSON] не реалізована, повинно застосовуватися ч.7 ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження» та за відсутності бажання стягувача залишити частину майна за собою, арешт повинен бути знятий, а майно повернуте боржникові. Наявність арешту на спадкове майно перешкоджає позивачу в реалізації права на отримання свідоцтва про право на спадщину. Просить зняти (скасувати) арешт (заборону на відчуження) внесений в Єдиний реєстр заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження №11193800, тип обтяження арешт нерухомого майна, зареєстроване 20.05.2011 на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження, ВП 2442756 від 20.05.2011; реєстраційний номер обтяження №11846045, тип обтяження арешт нерухомого майна, зареєстроване 15.11.2011 на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження, ВП 2442756 від 15.11.2011. внесені Інгулецьким відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , яка за життя належала [PERSON] , який помер [INFO] . Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Від відповідача відзив на позов не надійшов, про причини неявки свого представника не повідомили, будь-яких заяв, клопотань до суду не направили. Від третьої особи Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов лист про розгляд справи без участі представника відділу. Третя особа Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про причини неявки свого представника не повідомили, будь-яких заяв та клопотань, пояснення по позову не надали. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, витребувані докази від Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Дослідив матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. [PERSON] народився [INFO] . Постановою державного\~нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори від 19 серпня 2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дядька [PERSON] у зв`язку з тим, що на спадкове майно накладено арешт. Вказано, що майно, яке належало [PERSON] , який помер [INFO] племінниця померлого [PERSON] , прийняла, оскільки 12 квітня 2023 року за №333 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини фактично та рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року у справі №213/1652/22 встановлено факт постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як видно із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка №352873654 від 02.11.2023 наявний запис про арешт всього нерухомого майна [PERSON] : реєстраційний номер обтяження 11193800, зареєстровано 20.05.2011 на підставі постанови Інгулецького відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.05.2011 у ВП 24429756. Власником зазначено: [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] . Також наявний запис про арешт всього нерухомого майна [PERSON] реєстраційний номер обтяження 11846045, зареєстровано 15.11.2011 на підставі постанови Інгулецького відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.11.2011 у ВП 24429756. Власником зазначено: [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] . Із листа Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02.11.2023 №28.9-34/103020 видно, що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження №24429756, відкрите 09.02.2011 щодо [PERSON] , з примусового виконання виконавчого листа №1-54, виданого 22.12.2010 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області про конфіскацію всього особистого майна на користь держави. 08.05.2011 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого провадження за належністю до іншого відділу ДВС). Витребувані у\~ третьої\~особи - Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) докази, суду не надані. Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. На підставі викладеного, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно з ч. 2\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Відповідно до положень ч. 1 ст.15, п. 1 ч. 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Встановлено, що позивач як племінниця є спадкоємцем майна [PERSON] , що складається з 1/3 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті дядька, у зв`язку з наявністю чинних арештів на спадкове майно. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). За правилами ст.13 ЗУ «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Аналіз даної норми закону дає підстави для висновку, що вчинення виконавцем будь-яких дій чи прийняття рішень можливе виключно в межах виконавчого провадження. Встановлено, що 05 серпня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №24429756 стсоовно [PERSON] згідно з п.10 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (1999 року). Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Встановлено, що виконавче провадження №24429756 про конфіскацію всього майна, належного [PERSON] закінчене, питання про зняття арешту, накладеного на майно (кошти) боржника та виключення з Єдиного державного реєстру боржників, не приймалось. Однак, відповідно до Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] наявні записи про обтяження арешт всього нерухомого майна №11193800 та №11846045. Як передбачено ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Вичерпний перелік підстав для зняття арешту безпосередньо державним виконавцем встановлений ч. 4\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі: відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Вчинення будь-яких дій безпосередньо державним виконавцем по завершеним виконавчим провадженням законодавством не передбачено. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17.07.1997р. №475/97-ВР, зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Отже, в аспекті вищевказаних положень Закону України «Про виконавче провадження», після закриття вказаного виконавчого провадження №24429756 05 серпня 2011 року, строки пред`явлення до виконання виконавчого листа сплили. Про наявність іншого виконавчого провадження, відкритого Покровським (раніше Жовтневим) відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судом не встановлено, таких доказів не надано. Майнових претензій з боку стягувача протягом всього часу дії обтяження нерухомого майна боржника [PERSON] - не надходило. Окрім цього, за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997року №475/97-ВР«Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином,\~аналізуючи зібрані\~по справі\~докази в\~світлі наведених\~правових норм,\~суд доходить\~ висновку\~про те,\~що підстав\~для перебування\~під арештом\~майна належного\~ [PERSON] \~(1/3\~частка квартири\~за адресою:\~ [ADDRESS] ),\~на даний\~час не\~існує.\~Відповідач відзив\~на позов\~не подав,\~доводи позивача\~не спростував,\~не надав\~доказів повторного\~пред`явлення\~виконавчого документа\~до виконання,\~а\~наявність накладеного\~обтяження майна\~порушує права\~позивачаяк\~спадкоємця,\~внаслідок чого\~вона \~позбавлена права\~оформити на\~себе спадщину\~та в\~повному обсязі\~користуватися і\~розпоряджатися своїм\~майном на\~власний розсуд,\~ а тому\~право позивача\~підлягає судовому\~захисту у\~заявлений ним\~спосіб шляхом\~зняття арешту\~з майна. Іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Витрати по справі слід віднести на рахунок сторони, яка їх понесла.

Outcome: approved