Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

01 лютого 2024 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статтю 12 Закону України «Про охорону дитинства», статті 164-165 СК України, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що [INFO] у позивача та відповідача народився син [PERSON] . Син позивача проживає разом із ним. Відповідач [PERSON] на даний час проживає в м. Славутичі. З самого народження дитини [PERSON] не приймає участі у його вихованні, не цікавиться його життям та не надає матеріальної допомоги у забезпеченні потреб дитини, його фізичного, інтелектуального та духовного розвитку. З метою повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді від 16 лютого 2024 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15 березня 2024 року, а також залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області( а.с. 17-19). Ухвалою суду від 15 березня 2024 року здійснено процесуальну заміну третьої особи Органу опіки та піклування Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області на Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області( а.с. 52-54). 15 березня 2024 року відкладено підготовче засідання на 15 квітня 2024 року на підставі пункту 2 частини другої статті 198 ЦПК України( а.с. 55-61). 15 квітня 2024 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 25 квітня 2024 року на підставі частини 5 статті 198 ЦПК України( а.с. 76-80). Ухвалою суду від 25 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 06 травня 2024 року( а.с. 110-111). 06 травня 2024 року відкладено судовий розгляд справи на 27 травня 2024 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України( а.с. 137-144). 27 травня 2024 року у судовому засіданні було оголошено перерву у судовому засіданні до 17 червня 2024 року на підставі частини другої статті 240 ЦПК України( а.с. 170-182). Ухвалою суду від 17 червня 2024 року було залучено до участі у справі Військову частину [NUMBER] , в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та оголошено перерву у судовому засіданні до 02 липня 2024 року на підставі частини другої статті 240 ЦПК України( а.с. 212-214). 02 липня 2024 року цивільну справу було знято з розгляду та призначено судове засідання на 12 серпня 2024 року( а.с. 224). Позивач [PERSON] в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, до суду надіслав заяву, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Заяву про проведення заочного розгляду справи до суду не направив( а.с. 74). Відповідач [PERSON] в призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася за адресою зареєстрованого місця проживання, але конверт із судовою повісткою повернувся до суду не врученим з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку [PERSON] , якій адресовано судову повістку разом із позовною заявою, додатками до неї, та процесуальними документами, за зареєстрованим місцем проживання, вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслала, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не направила, причини неявки суд не повідомила. Представник Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, третьої особи у справі, [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. В судовому засіданні пояснила, що дитина [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] . Мати дитини [PERSON] проживає в м. Славутичі, не працює, зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя. Службою у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради 28.02.2024 здійснювалася рейд-перевірка за зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] : [ADDRESS] , двері квартири ніхто не відчинив, проте [PERSON] знаходилася біля будинку в компанії інших осіб у стані алкогольного сп`яніння. Під час наступного рейду 09.04.2024 двері до квартири відповідача ніхто не відчинив. Відповідач [PERSON] була запрошена на засідання комісії із захисту прав дитини 21.03.2024, проте вона на вказане засідання не з`явилася. Враховуючи, що досліджені докази підтверджують факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, то в інтересах дитини необхідно позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, третя особа у справі, в призначені судові засіданні свого представника не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу до електронного кабінету. Військова частина [NUMBER] , третя особа у справі, в судові засідання свого представника не направила, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є рідною сестрою позивача у справі [PERSON] .. Її брат [PERSON] та відповідач у справі [PERSON] познайомились в м. Славутич, після чого [PERSON] забрав відповідача до себе додому за адресою: [ADDRESS] , де вони проживали разом протягом одного року до народження дитини. [INFO] у позивача та відповідача народився син [PERSON] . У відповідача [PERSON] не було жодних почуттів до дитини, вона не хотіла за ним доглядати, купати, одягати. За дитиною доглядав її брат, позивач у справі, йому допомагала у догляді за дитиною його мати [PERSON] .. Коли дитині було три місяці, відповідач [PERSON] покинула дитину і поїхала до м.Славутича. В лютому 2022 року відповідач повернулася, проте не проявляла ініціативу, щоб забрати із собою дитину. Оскільки почалася війна, то відповідач не могла виїхати із с. Іванівка, тому вона проживала разом із дитиною певний час. Приблизно 20.06.2022 відповідач поїхала, де наразі вона проживає, їй не відомо. Своїм сином [PERSON] та станом його здоров`я відповідач не цікавиться, не телефонує, інколи до матері позивача - [PERSON] телефонує бабуся відповідача. На даний час дитина проживає разом із бабусею - матір`ю позивача [PERSON] , оскільки позивач у справі [PERSON] проходить військову службу в Збройних Силах України. Стан здоров`я дитини [PERSON] нормальний. Вона часто відвідує родину, де проживає [PERSON] , тому може стверджувати, що для дитини створені належні умови для проживання та виховання. Позивач і його батьки жодних перешкод відповідачу [PERSON] у спілкуванні із дитиною [PERSON] не чинять. Суд, вислухавши вступне слово представника третьої особи - Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, показання свідка, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 березня 2021 року Виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, [PERSON] народився [INFO] у селі Іванівка, Чугуївського району, Харківської області, про що 11 березня 2021 року складено відповідний актовий запис № 07. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а. с. 8). Відповідно до Витягів з Реєстру територіальної громади № 2023/004386350 від 12.06.2023, № 2023/004136897 від 01.06.2023, Витягу № 70-414/01-02-06, виданої 03.04.2024 «ЦНАП» Виконавчого комітету Чкаловської селищної ради, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , позивач у справі, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9-10, 96). Згідно з інформацією Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області від 07.02.2024 № 15-08/231 відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 16). Як вбачається з довідки про результати рейд-перевірки від 28.02.2024 № 01-32/10, складеної 28.02.2024 та затвердженої начальником Служби у справах дітей та сім`ї [PERSON] , провідним спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї [PERSON] та фахівцем із соціальної роботи КЗ «Славутицький міський центр соціальних служб» [PERSON] було здійснено рейд-перевірку за адресою: [ADDRESS] , на предмет з`ясування фактів, підтвердження чи спростування, щодо позбавлення батьківських прав матері [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Перевірку було здійснено у період з 16:40 до 17:10, проте двері до помешкання ніхто не відчинив. Членами комісії, [PERSON] була помічена біля вказаного будинку разом із підозрілими особами, біля яких стояла відкрита пляшка із алкогольними напоями та грала гучно музика. До Служби у справах дітей та сім`ї Славутицької міської ради [PERSON] не зверталась, пояснень не надавала щодо вищевказаної ситуації (а. с. 91). Відповідно до довідки про результати рейд-перевірки від 09.04.2024 № 01-32/22, складеної 09.04.2024 та затвердженої начальником Служби у справах дітей та сім`ї [PERSON] , провідним спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї [PERSON] та фахівцем із соціальної роботи КЗ «Славутицький міський центр соціальних служб» [PERSON] було здійснено рейд-перевірку за адресою: [ADDRESS] , на предмет з`ясування фактів щодо позбавлення батьківських прав матері [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Перевірку було здійснено у період з 12:00 до 12:35, проте двері до помешкання ніхто не відчинив. До Служби у справах дітей та сім`ї Славутицької міської ради [PERSON] не зверталась, пояснень не надавала щодо вищевказаної ситуації (а. с. 90). З характеристики № 2643/109/1503/01-2024, складеної 22.04.2024 ДОП СП Відділення поліції № 2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції Садчиком Я., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] офіційно не працевлаштована, постійного прибутку не має, підтримує дружні зв`язки із підозрілими особами, зловживає спиртними напоями, за місцем свого проживання зі слів сусідів характеризується негативно, надходять скарги на порушення режиму тиші у нічний час. Згідно даних інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності: 18.06.2023 за частиною 1 статті 178 КУпАП, 28.02.2024 за частиною 2 статті 178 КУпАП, 29.02.2024 за частиною 1 статті 182 КУпАП (а. с. 86). Згідно з довідкою № 01-01-31, виданої 03.04.2024 старостою Іванівського старостинського округу Солодухіним С., [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не зареєстрована та не проживає. Участі у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , не приймає (а. с. 97). Як вбачається з довідки № 1, виданої 15.12.2023 КП «Центр первинної медико-соціальної допомоги» Іванівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , дійсно знаходиться під наглядом сімейного лікаря Іванівської амбулаторії з 27.02.2021 і по теперішній час (а. с. 11). Позивач у справі - [PERSON] , [INFO] , перебував на загальному військовому обліку в [INFO] , як солдат запасу. 29.09.2022 виключений з військового обліку у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Направлений для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] . На даний час проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується інформацією № 765/6/6760, виданою 23.05.2024 Командуванням сухопутних військ Збройних Сил України Міністерства оборони України, яка надійшла на адресу суду 17 червня 2024 року, інформацією № 1994/ВОБ, виданою 29 травня 2024 року [INFO] , яка надійшла на адресу суду 17 червня 2024 року (а. с. 201, 204). З акту обстеження умов проживання, складеного начальником та провідним спеціалістом Служби у справах дітей виконавчого комітету Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, ФСР відділу надання соціальних послуг, вбачається, що було здійснено обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , яка складається із сина [PERSON] , [INFO] , матері [PERSON] , батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Житлово-побутові умови проживання за вказаною адресою задовільні. Для дитини [PERSON] створені всі належні умови для проживання та виховання. У дитини є окрема кімната, облаштована меблями, у кімнаті є іграшки та особисті речі, дитина забезпечена всім необхідним. Стосунки у сім`ї доброзичливі, [PERSON] разом із батьком, дідусем та бабусею проводять весь час, всі свята святкують у сімейному колі. Мати [PERSON] з дитиною не проживає, участі у вихованні не приймає (а. с. 95). Як зазначено у висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 03-01-05/649 від 08.04.2024, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області встановив, що усунення від виконання батьківських обов`язків з боку [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , має місце. Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у судовому порядку (а. с. 92-94). Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За змістом частини першої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої статті 18 вказаної Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 27 цієї Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За правилом частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог частини першої статті 164 СК України підставами позбавлення батьківських прав є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України, даних у пунктах 15, 16 постанови № З від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу до осіб, які умисно не виконують батьківських обов`язків, а тому повинні бути вагомі підстави для вжиття саме цього заходу. Як зазначено у частинах четвертій та п`ятій статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до положень статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, учасником якої є Україна, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява N 39948/06). Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). Так, в судовому засіданні встановлено, що від народження дитина [PERSON] , [INFO] , постійно проживав разом з батьком. Відповідач [PERSON] від народження дитини [PERSON] , тобто з [INFO] і до досягнення ним тримісячного віку, а також з лютого 2022 року по 20.06.2022 проживала разом із ним за адресою: [ADDRESS] . За вказаний період, як підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] , відповідач [PERSON] не доглядала за дитиною, не проявляла до нього жодних почуттів. В червні 2022 року відповідач поїхала до м. Славутич, після чого життям та здоров`ям дитини не цікавиться, не приїжджає до нього та не телефонує. Таким чином, поведінка відповідача по відношенню до дитини не змінилася, оскільки мати відсутня в житті дитини як близька людина, що призвело до втрати емоційних зв`язків між ними. Суд зауважує, що відповідач свідомо обрала такі життєві умови, за яких відсутня її участь у вихованні дитини. Перебуваючи на відстані, відповідач мала усвідомлювати, що не зможе в достатній мірі піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, а тому несе відповідні ризики порушення нормальних життєвих зв`язків та передбачених законом наслідків невиконання батьківських обов`язків. Отже, відповідач свідомо не брала і не бере участі у вихованні сина, не піклується про нього, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає сину доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. Суд ураховує, що відповідач є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дитину, оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами, підтверджено, що вона зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя, а тому розрив із нею сімейних відносин буде відповідати інтересам дитини. Встановлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя. ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти Росії», заява N70879/11, встановив відсутність порушень національними судами Російської Федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що сприятиме забезпеченню якнайкращих інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу спілкуватися з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно зі статтею 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо зміниться поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 211,20 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 211,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved