Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування міста Черкаси в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що громадянин [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] . Відомості про батька в свідоцтво про народження малолітнього були внесені 26.03.2021 відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України (визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою). У січні 2020 року до служби у справах дітей Черкаської міської ради надійшла інформація Черкаського міського центру соціальних служб щодо родини малолітнього [PERSON] . З інформації вбачалося, що з метою мінімізації складних життєвих обставин та підвищення батьківського потенціалу родина перебуває під соціальним супроводом з вересня 2019 року. Під час соціального супроводу було з`ясовано, що громадянка [PERSON] тривалий час не працює, не має засобів для існування та утримання дітей, зловживає алкогольними напоями, умови проживання дітей не відповідають санітарним нормам. Громадянка [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, залишає дітей на тривалий час без нагляду, не контролює навчальний процес сина, у зв`язку з чим малолітній має пропуски навчання без поважних причин. У зв`язку з невиконанням умов договору, 15.10.2020 родина знята з соціального супроводу з негативним результатом. В березні 2021 року громадянка [PERSON] відвідала службу у справах дітей Черкаської міської ради та написала заяву, що погоджується на позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , який народився [INFO] . Дана заява написана в службі у справах дітей через відсутність коштів. Але, до служби звернувся громадянин [PERSON] , батько дитини, та просив не позбавляти громадянку [PERSON] , батьківських прав щодо сина [PERSON] . Тому дане питання не розглядалося. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 грудня 2021 року справа № 712/6196/21 громадянка [PERSON] була позбавлена батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] . 09.10.2023 до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» доставлено малолітнього [PERSON] . За попередніми матеріалами встановлено, що до адміністрації Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 32, звернувся малолітній та повідомив, що мати постійно перебуває в нетверезому стані, здійснює стосовно нього фізичне та психологічне насильство. Хлопець вказав, що боїться повертатися додому. Батько малолітнього не виявляє щодо сина батьківської турботи та зацікавленості, місце проживання та знаходження батька, хлопцеві не відоме. За інформацією Черкаського міського центру соціальних служб від 09.11.2023 № 1552, в результаті проведеної роботи з малолітнім було підтверджено, що мати [PERSON] зловживає алкогольними напоями, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняє щодо дитини домашнє насильство, що спонукає малолітнього бродяжити. Хлопець не бажає повертатися додому та підтримувати стосунки з родичами. 22.11.2023 громадянка [PERSON] відвідала службу у справах дітей Черкаської міської ради та надала заяву про те, що вона погоджується на відібрання в неї малолітнього [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, та повідомила, що батько [PERSON] стосунків з сином не підтримує, матеріально сина не утримує, не цікавиться малолітнім. За інформацією адміністрації КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради», де наразі перебуває малолітній [PERSON] , батьки відвідали дитину в закладі один раз. Ані батько, ані мати до адміністрації закладу та психологів, за рекомендаціями не зверталися. Станом на 04.01.2024 громадянин [PERSON] до служби у справах дітей із заявами не звертався. 13.12.2023 на засіданні Комісії розглядалося питання щодо ситуації в родині малолітнього. Заслухавши матеріали справи, члени комісії ухвалили рішення про те, що наявними в справі документами підтверджено факт неналежного виконання батьками батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітнього [PERSON] . Зібраними документами підтверджено, що протягом тривалого часу батьки самоусунулися від виконання покладених на них обов`язків по вихованню, утриманню та лікуванню дитини, що виражається в їх бездіяльності та свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками, чим позбавили сина права на належне батьківське виховання та утримання. Комісією не встановлено жодних обставин, які б унеможливлювали виконання громадянами [PERSON] та [PERSON] обов`язків по вихованню дитини. Відібрання малолітнього від матері без позбавлення батьківських прав та позбавлення батьківських прав батька, повністю відповідає найкращим інтересам дитини, яка не повинна страждати через те, що батьки не піклуються про неї, не дбають про її фізичний та духовний розвиток, свідомо поклавши виконання цих обов`язків на державу. З огляду на викладене, Орган опіки та піклування м. Черкаси просять позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] та стягнути з громадянина [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , аліменти в розмірі 1/4 всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , на його утримання, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду та до повноліття дитини. Малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , передати органу опіки та піклування м. Черкаси для подальшого влаштування. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Справу призначено до підготовчого засідання. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2024 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи. У встановлений судом строк не надіслав відзив на позов. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Судом встановлено, що громадянин [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] . Відомості про батька в свідоцтво про народження малолітнього були внесені 26.03.2021 відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України (визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою). У січні 2020 року до служби у справах дітей Черкаської міської ради надійшла інформація Черкаського міського центру соціальних служб щодо родини малолітнього [PERSON] . З інформації вбачалося, що з метою мінімізації складних життєвих обставин та підвищення батьківського потенціалу родина перебуває під соціальним супроводом з вересня 2019 року. Під час соціального супроводу було з`ясовано, що громадянка [PERSON] тривалий час не працює, не має засобів для існування та утримання дітей, зловживає алкогольними напоями, умови проживання дітей не відповідають санітарним нормам. Громадянка [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, залишає дітей на тривалий час без нагляду, не контролює навчальний процес сина, у зв`язку з чим малолітній має пропуски навчання без поважних причин. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від серпня 2021 року справа № 712/6196/21 громадянка [PERSON] була позбавлена батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] . 09.10.2023 до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» доставлено малолітнього [PERSON] . За попередніми матеріалами встановлено, що до адміністрації Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 32, звернувся малолітній та повідомив, що мати постійно перебуває в нетверезому стані, здійснює стосовно нього фізичне та психологічне насильство. Хлопець вказав, що боїться повертатися додому. Батько малолітнього не виявляє щодо сина батьківської турботи та зацікавленості, місце проживання та знаходження батька, хлопцеві не відоме. За інформацією Черкаського міського центру соціальних служб від 09.11.2023 № 1552, в результаті проведеної роботи з малолітнім було підтверджено, що мати [PERSON] зловживає алкогольними напоями, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняє щодо дитини домашнє насильство, що спонукає малолітнього бродяжити. Хлопець не бажає повертатися додому та підтримувати стосунки з родичами. 22.11.2023 громадянка [PERSON] відвідала службу у справах дітей Черкаської міської ради та надала заяву про те, що вона погоджується на відібрання в неї малолітнього [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, та повідомила, що батько [PERSON] стосунків з сином не підтримує, матеріально сина не утримує, не цікавиться малолітнім. За інформацією адміністрації КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради», де наразі перебуває малолітній [PERSON] , батьки відвідали дитину в закладі один раз. Ані батько, ані мати до адміністрації закладу та психологів, за рекомендаціями не зверталися. Станом на 04.01.2024 громадянин [PERSON] до служби у справах дітей із заявами не звертався. 13.12.2023 на засіданні Комісії розглядалося питання щодо ситуації в родині малолітнього. Заслухавши матеріали справи, члени комісії ухвалили рішення про те, що наявними в справі документами підтверджено факт неналежного виконання батьками батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітнього [PERSON] . Зібраними документами підтверджено, що протягом тривалого часу батьки самоусунулися від виконання покладених на них обов`язків по вихованню, утриманню та лікуванню дитини, що виражається в їх бездіяльності та свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками, чим позбавили сина права на належне батьківське виховання та утримання. Комісією не встановлено жодних обставин, які б унеможливлювали виконання громадянами [PERSON] та [PERSON] обов`язків по вихованню дитини. Відібрання малолітнього від матері без позбавлення батьківських прав та позбавлення батьківських прав батька, повністю відповідає найкращим інтересам дитини, яка не повинна страждати через те, що батьки не піклуються про неї, не дбають про її фізичний та духовний розвиток, свідомо поклавши виконання цих обов`язків на державу. 18 січня 2024 року з урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини ВК Черкаської міської ради від 06.12.2023, органом опіки та піклування м. Черкаси складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] . Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини (далі Європейська конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Європейської конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»). При цьому, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Європейської конвенції (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»). Так, в даній конкретній ситуації позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Європейської конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Можливість такого втручання передбачена національним законом. Зокрема, відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з конкретних обставин справи, втручання у право відповідача здійснюється з метою захисту прав і свобод неповнолітньої дитини, що підпадає під виняток, передбачений пунктом 2 статті 8 Європейської конвенції і підтверджує наявність вимоги щодо «законної мети» такого втручання. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших незалежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що гр. [PERSON] протягом тривалого часу самоусунувся від виконання покладених на нього обов`язків по вихованню, утриманню та лікуванню дитини, що виражається в його бездіяльності та свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками, чим позбавив сина права на належне батьківське виховання та утримання. не дбає про його фізичний та духовний розвиток, свідомо поклавши виконання цих обов`язків на державу, тому суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а також враховуючи характер поведінки відповідача, його відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, яке не змінилося і після пред`явлення даного позову, думку малолітнього [PERSON] , суд вважає, що позов в частині позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення за встановлених обставин, виходячи з найкращих інтересів дитини, оскільки таким інтересам відповідає зростання у стабільному та безпечному середовищі. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] на його утримання, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України починаючи з 02 лютого 2024 року та до повноліття дитини. Так, відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на зазначене, так як відповідач ухиляється від утримання дитини, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] на його утримання, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України починаючи з 02 лютого 2024 року та до повноліття дитини. Крім того, оскільки при подачі позову Орган опіки та піклування були звільнені від оплати судового збору, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved