Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

15.07.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та на 1/2 частку земельної ділянки, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 7420310100:00:001:0333, розташованих в [ADDRESS] , які були придбані ними під час шлюбу та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Ухвалою суду від 16.07.2024 року відкрито провадження у справі з визначенням її розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07.08.2024 року. \~ Ухвалою\~суду від\~16.07.2024\~року задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився. У наданій заяві просив суд розглядати справу без його участі, задовольнити позовні вимоги, судові витрати не стягувати з відповідача. Відповідачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася. У наданій заяві просила розглядати справу без її участі. Позовні вимоги визнала та проти їх задоволення не заперечувала. У визначений судом строк відзив на позов не подала. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи, що відповідачка визнала позовні вимоги, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому засіданні згідно положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК\~України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з п. 24 ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування досліджених інших обставин справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, починаючи з 26.08.1998 року, який рішенням Бахмацького районного суду від 20.06.2024 року розірвано. Зі змісту довідки, виданої 21.06.2024 року КП Прилуцьке МБТІ вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.11.2005 року. Технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна підтверджує, що будинок з надвірними будівлями за вказаною адресою споруджувався в 2005-2010 роках. Як вбачається зі змісту державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 606428, виданого 15 вересня 2009 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0997 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, розташованої по [ADDRESS] . Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності. За приписами ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи, що вказані житловий будинок та земельна ділянка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки набуті ними за час шлюбу, а також визнання позову відповідачкою, позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ Ухвалою\~суду від\~16.07.2024\~року задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом заборони відчуження будь-якою особою об`єкта нерухомого майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки з кадастровим номером 7420310100:00:001:0333 площею 0,0997 га. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаются: у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 1411 грн 32 коп. Питання щодо\~розподілу \~судових \~витрат \~не вирішувалося,\~оскільки позивач\~у наданій\~ заяві\~ просив не стягувати їх відповідачки.

Outcome: approved