Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 08.08.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, втрату почуттів один до одного, припинення ведення спільного господарства та неможливість подальшого збереження шлюбу, позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. Ухвалою від 15.05.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~В наданих заявах сторони просили провести розгляд справи за їх відсутності, позивач зазначив про підтримання позову, а відповідачка проти позову не заперечувала. \~ \~ \~ \~Враховуючи подані сторонами заяви та положення ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 серпня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №969. Від шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Таким чином, відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. \~ \~ \~ \~Як зазначив в своєму позові позивач та не заперечувалось відповідачкою шлюбні відносини між ними були припинені, спільне господарство не ведеться. Намірі відновлювати шлюбні стосунки сторони не мають. З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Враховуючи положення ст.113 СК України та відсутність відповідних заяв відповідачки, після розірвання шлюбу прізвище останньої слід залишити [PERSON] . Частиною 1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням зазначеного, враховуючи подачу відповідачкою до початку розгляду справи по суті заяви про визнання позову та положення ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору в сумі 605 грн. 60 коп., а також повернення позивачу з державного бюджету судового збору в сумі 605 грн. 60 коп. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved