Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

Позивач АТ «ПУМБ» через «Електронний суд» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення 80 715,23 гривень заборгованості за кредитним договором та 2 422,40 грн. судового збору, мотивуючи свої вимоги тим, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] 21.08.2017 року було укладено кредитний договір №200859046501 та видано кредитну картку з кредитним лімітом 1 000,00 грн., який пізніше було збільшено до 48 348,00 грн. проте позичальник належним чином не виконував умов вищевказаного кредитного договору у зв`язку з чим утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 01.02.2024 р. складає 80 715,23 гривень, з яких: 48 343,98 грн. - заборгованість за кредитом; - 32 371,25 грн. - заборгованість за процентами; - 0,00 грн. - заборгованість за комісією. Ухвалою від 22.03.2024 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та прийнято рішення про розгляд справи з повідомленням сторін. 01.08.2024 від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про розстрочку виконання рішення суду з наданими до суду доказами, а також просив розгляд справи проводити за його відсутності. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] 21.08.2017 року було укладено кредитний договір №200859046501 та видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 1 000,00 грн., який 03.03.2022 було збільшено до 48 348,00 грн., що вбачається з довідки про збільшення кредитного ліміту. 01.02.2024 Вих. №КНО-44.2.2/74 року позивачем на адресу [PERSON] було направлено письмову вимогу щодо наявної у відповідача заборгованості та зобов`язань перед Банком, що підтверджується списком №20240205 ПУМБ_1636 рекомендованих листів із поштового зв`язку "Укрпошта". Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач, всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунком заборгованості та випискою з особового рахунку, що не спростовано відповідачем. Так, розмір заборгованості [PERSON] за договором №200859046501 станом на 01.02.2024 р. складає 80 715,98 гривень, з яких: - 48 343,98 грн. - заборгованість за кредитом; - 32 371,25 грн. - заборгованість за процентами; - 0,00 грн. - заборгованість за комісією. Таким чином, судом вважає доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору та отримання відповідачем кредиту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормою ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України, визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина 2 ст. 1054 ЦК України закріплює, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст. 1056 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Враховуючи, що фактично отримані і використані надані позивачем грошові кошти за кредитним договором та відсотки за користування ними в добровільному порядку відповідачем не сплачено, суд вважає, що вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у судовому порядку. В той же час, відповідачем надано до суду квитанції щодо часткового погашення заборгованості, а саме: квитанція №ТХЕЕ-050Е-М4В4-3668 від 31.07.2024 на суму 4 500 грн., квитанція №ВН75-ОРРК-7219-А51Н від 05.07.2024 на суму 4 500 грн., та квитанція №Т9СМ-7РМВ-СЕ4М-ТА1С від 08.06.2024 року на суму 4 500 грн. Таким чином, відповідачем було частково погашено за час перебування даного спору в суды - 13 500 грн. Таким чином, наявні підстави для часткового задоволення позову про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитом в сумі 66 913,28 гривень. Згідно ч.ч.1, 3, 4 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед. Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. В той же час, згідно з ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду. Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18. Відповідно до положень ч. 1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, відповідач [PERSON] зазначає в своєму письмовому клопотанні, що можливості сплатити розмір заборгованості в повній мірі на даний час немає, та долучає виписку руху коштів по картці АТ КБ «Приват Банк» за період з 07.05.2023 по 06.05.2024 р.; виписку руху коштів по картці АТ «Укрсиббанк» за період з 07.05.2023 по 06.05.2024 р.; довідка про доходи від 02.05.2024 року про загальну суму доходу за період з січня 2024 року по квітень 2024 року виданною Приватним акціонерним товариством фірма «Фундамент»; довідка про доходи від 02.05.2024 року про загальну суму доходу за період з лютого 2022 року по грудень 2023 року. Виданною Приватним акціонерним товариством фірма «Фундамент» у зв`язку з вищезазначеним просить розстрочити виконання рішення суду. Проаналізувавши всі обставини справи, враховуючи бажання боржника повернути заборгованість стягувачу, шляхом розстрочення виконання судового рішення, суд вважає за можливе заяву [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial