Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом, поданим представником [PERSON] , до відповідачів [PERSON] , Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області, в якому просять зняти арешт з квартири [ADDRESS] , що міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження: 3473195, тип обтяження: заборона на нерухоме майно, зареєстрований 17.07.2006 Першою Львівською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали №7/Б Сихівського районного суду м. Львова від 17.07.2006 (суддя Борейко С.В.), власник [PERSON] , причина відсутності коду: інша причина відсутності коду, додаткові дані: окреме майно, заявник: Сихівський районним суд м. Львова, з подальшим виключенням відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла дружина позивача [PERSON] та мати позивача [PERSON] [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/3 частка у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Інші 2/3 частки у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру належить позивачам. 21.03.2023 за заявою [PERSON] , [PERSON] приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. відкрито спадкову справу №12/2023 після смерті [PERSON] . 01.03.2024 [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримав відмову, оскільки згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17.07.2006 Першою Львівською державною нотаріальною конторою накладено заборону на квартиру [ADDRESS] , частка якої належить померлій, на підставі ухвали Сихівського районного суду м. Львова №7/Б, відповідно до якої власником майна зазначено [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, [PERSON] ніколи не була власником вищезгаданої квартири, не проживала там та не була зареєстрованою, а останній на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Так, в провадженні Сихівського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , Відділу приватизації Сихівської райдержадміністрації м. Львова, Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки про визнання приватизації недійсною, визнання рішення про надання дозволу на приватизацію квартири [ADDRESS] недійсним, визнання реєстраційного посвідчення на квартиру [ADDRESS] недійсним. Таким чином, позивачі вважають, що при постановленні ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 17.07.2006, на підставі якої накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , було допущено помилку, а саме невірно зазначено номер будинку [ADDRESS] , відтак накладений арешт є безпідставним та помилковим, таким, що порушує права позивачів як власників згаданої квартири. З урахуванням того, що зняти арешт з квартири [ADDRESS] в позасудовому порядку неможливо, а вказані обставини перешкоджають позивачам вільно розпоряджатись належним їм на праві власності майном, просять позов задовольнити. 14.06.2024 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача [PERSON] [PERSON] , відповідно до якого не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зазначає, що [PERSON] підтверджує, що як і станом на 17.07.2006, так і станом на момент звернення позивачів до суду з цим позовом, не була та не є власником чи користувачем квартири [ADDRESS] . Вважає, що позиція позивачів щодо помилкового накладення арешту на належне їм на праві власності майно є законною та обґрунтованою. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2024 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 25.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 18.06.2024 закрито підготовче провадження у справі та таку призначено до судового розгляду по суті. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , їх представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, від останньої до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити. Відповідач [PERSON] , її представник [PERSON] , представник відповідача Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином. Враховуючи неявку сторін, на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. На підставі ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. При дослідженні доказів, судом встановлено наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 17.02.1998 Квартирно-експлуатаційною частиною району, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З відомостей з реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб вбачається, що у квартирі квартира [ADDRESS] зареєстровано 3 осіб: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Львів, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.02.2023. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №71870287 від 21.03.2023, 21.03.2023 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. зареєстровано спадкову справу №12/2023 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 01.03.2024 [PERSON] подав приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з огляду на наявність заборони на спадкове майно, зокрема квартиру [ADDRESS] . Як вбачається з інформаційної довідки №362777607 від 22.01.2024, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявна заборона на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , за реєстраційним №3473195. Запит внесено 17.07.2006 Першою львівською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Сихівського районного суду м. Львова №7/Б від 17.07.2006 (суддя Борейко С.В.). За вказаними відомостями, власником майна зазначено [PERSON] . Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 17.07.2006 накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка на праві приватної власності належить [PERSON] . Як вбачається з вказаної ухвали, заходи забезпечення у виді накладення арешту на вказану квартиру було вжито судом в межах розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , Відділу приватизації Сихівської райдержадміністрації м. Львова, Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки про визнання приватизації недійсною. При цьому, з довідки №362777265 від 21.01.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого 22.06.2006 Квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова, копії витягу №11012453 про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССА №207951, виданого 22.06.2006 Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічно інвентаризації та експертної оцінки» вбачається, що [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладені обставини та те, що позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , на яку на підставі ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 17.07.2006 накладено арешт, беручи до уваги, що [PERSON] , [PERSON] не були сторонами у справі, в межах якої вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а право власності щодо вищевказаної квартири не було предметом спору у згаданій справі, з огляду на те, що позивачі є спадкоємцями [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, зокрема на частку квартири [ADDRESS] , а наявність протягом тривалого часу безпідставно накладеного арешту на вказане майно є невиправданим втручанням у їх право на належне оформлення спадкових прав та відповідно на мирне володіння своїм майном, зважаючи на те, що останні позбавлені можливості в інший, позасудовий спосіб захистити порушене право, суд приходить до переконання про те, що порушене право підлягає поновленню, шляхом зняття арешту з квартири [ADDRESS] , у зв`язку із чим позов слід задовольнити. При цьому, суд зазначає, що рішення про зняття арешту з майна відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для виключення відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. На підставі ст. ст. 15, 316, 317, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved