Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частину квартири і свої позовні вимоги мотивує тим, що з 16.02.2007 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] . 29.12.2023 року шлюб між сторонами розірвано. У період шлюбу, спільно з відповідачем згідно договору купівлі-продажу квартири від 15.02.2021 року, було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48,45 кв.м.. 05.02.2024 року за заявою відповідача її було знято з реєстрації з квартири. Зазначає, що вказана квартира була придбана ними під час шлюбу, а тому вона є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Посилаючись на викладене, просить визнати квартиру спільною сумісною власністю та поділити спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] , визнавши за нею право власності на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та стягнути на її користь судові витрати. Ухвалою суду від 14.05.2024 року відкрито спрощене позовне провадження по справі, судове засідання призначено на 10.06.2024 року. 10.06.2024 року судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача на 29.07.2024 року. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Неговська І.В.в письмовій заяві позов підтримала повністю, просить суд його задовольнити, просить суд слухати справу її відсутність та відсутність позивачки. Представник відповідача [PERSON] адвокат Казміренко Л.О. в письмовій заяві поданій до суду просить су д слухати справу у її відсутність та відсутність відповідача. З позовом згоден відповідач і просить суд врахувати його позицію та зменшити розмір витрат на правовову допомогу. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 16.02.2007 року перебували у шлюбі (а.с.11). Від шлюбу мають: сина [PERSON] [INFO] (а.с.12). Рішенням Зарічного районного суду міста Суми від 29.12.2023 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.16). 05.02.2024 року за заявою відповідача позивачку було знято з реєстрації місця проживання за адерсою: [ADDRESS] (а.с.6). У період шлюбу, спільно з відповідачем згідно договору купівлі-продажу квартири від 15.02.2021 року, було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48,45 кв.м.(а.с.14, 49-51). Таким чином, квартира [ADDRESS] . була придбана під час шлюбу сторін по справі. Відповідно до \~ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно \~ст. 68 Сімейного кодексу України\~розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~Цивільного кодексу України. Відповідно до\~ст. 70 Сімейного кодексу України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до\~ст. 71 Сімейного кодексу України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Враховуючи викладене позов підлягає задоволенню, а тому необхідно визнати квартиру спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , поділити спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири за адерсою: [ADDRESS] . Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає наступне: Відповідно до частини першої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини першої\~статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів\~справи встановлено,\~що позивачем\~при зверненні\~до суду\~з позовом\~був сплачений\~судовий збір\~у розмірі\~2597,20\~грн.,\~що підтверджується\~квитанцією АТ\~«Таскомбанк» №\~2521-5632-4071-\~8897 від 26.04.2024 року. Таким чином 50 відсотків судового збору, які складають 1298,60 грн., підлягають поверненню позивачу на підставі ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений ним за подання позовної заяви до суду. Ураховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, стягненню з нього на користь позивача підлягає 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем за подання до суду позовної заяви, що складає 1298,60 грн.. Що стосується стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у Постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що між позивачкою та адвокатом Неговсьскою І.В., укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги від 13-02/1 від 13 лютого 2024 року (а.с.13). Відповідно до Додатку № 1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 13-02/1 від 13 лютого 2024 року, сторони погодили надання правових (юридичних послуг), загальний розмір правничих витрат складає 10000 грн.. Беручи до уваги порядок подачі доказів, невелику складність судової справи, клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, оцінюючи співмірність витрат зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідність їх за критерієм реальності, розумності їхнього розміру, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу є документально підтвердженими, проте доцільним є стягнути з відповідача 6000 грн. 00 коп., зменшивши заявлену суму до стягнення. На підставі викладеного,

Outcome: approved