Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивачів. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України, в якому просить стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 3000000 гривень, завдану незаконними діями, рішеннями та бездіяльністю відносно нього, посадовими особами структурного підрозділу ГУ НП України ВП №3 ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області при прийнятті і розгляді повідомлення [PERSON] за телефоном «102», яке зареєстровано в ЄО ВП№3 ХРУП№1 за №3014 22.04.2022 року, з порушенням норм і прав визначених законодавчою базою України та з порушенням гарантованих прав [PERSON] , Конституцією України і який не захистив порушені права [PERSON] , а свої дії спрямував на захист інтересів порушників його прав, які відібрали у [PERSON] , продукти харчування, що було виділено державою для його життєзабезпечення, у складний період. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 28.04.2022 здійснювалась передача продуктів харчування, переданих з ХОВА до Височанської селищної ради у селище Високому, а саме у будівлі КЗ «Зеленогайський ліцей Височанської селищної ради», яка розташована на проспекті Зеленогайському 43. Видачу товарів здійснювали вчителі ліцею [PERSON] та [PERSON] , яким допомагали залучені ними чоловіки. Позивач зазначає, що він прийшов отримати разом з своєю дружиною [PERSON] означені товари. Коли підійшла їх черга, вони пред`явили свої паспорти [PERSON] , які вона оглянула і запропонувала їм розписатись у якійсь відомості. А перед цим з долівки їм на стіл поклала два пакети, загальною вагою пакет був до 5 кілограмів, що явно не відповідало обсягу товарів визначених постановою КМУ №328/22. Він пояснив [PERSON] що за пакет з невідомим змістом розписуватись не буде. Він повинен його оглянути, звірити перелік товарів та скласти опис отриманих товарів за його та [PERSON] підписом. Зазначає, що він запропонував [PERSON] розв`язати пакети, але вона відмовилась це здійснювати. Крім того повідомила йому, що опису продуктів в пакеті не має і робити опис отриманого ним вона не буде. І поставила умову - отримати пакети у закритому вигляді або вона не буде видавати ним їх. Або вони розписуються за пакети і його отримують, або вона пакети ним видавати не буде. До таких умов вони були незгодні. Тому підписи не поставили за отримання якихось пакетів з невідомим змістом. Означені неправомірні дії підтримала [PERSON] і чоловіки, які допомагали їм у видачі пакетів. Виникла суперечка. Позивач вказує, що їх звинуватили в тому що вони дуже вибагливі в такий час і повинні радіти тому що дали. Про протиправні дії [PERSON] та [PERSON] відносно них, при видачі їм продуктів харчування за постановою КМУ №328/22 він повідомив поліцію за телефоном «102». В своєму повідомленні він виклав суть події і суть порушення [PERSON] та [PERSON] їх прав. Один з чоловіків, що допомагав [PERSON] , видавати пакети, повідомив про подію місцевим тероборонівцям (він так їх визначив), які в подальшому виявились членами незаконного воєнізованого формування «Охорона громадського порядку», створеного за розпорядженнями селищного голови [PERSON] . Позивач зазначає, що через 10 хвилин на місце події вже прибув автомобіль з «тероборонівцями». 3 авто вийшов один з них - [PERSON] , який намагався спровокувати його на сварку. Але з цього у нього нічого не вийшло, бо він відійшов у парк біля будівлі ліцею і став очікувати з дружиною приїзду поліцейських, які приїздити на виклик не поспішали. Поліцейські прибули на місце події десь приблизно через 2 години, у вигляді звичайного наряду, а не СОГ. Позивач зазначає, що повідомив за телефоном «102» про те, що конкретні особи вчиняють відносно нього неправомірні дії, а саме: намагаються змусити його поставити підпис за отримання пакету з невідомим змістом, при видачі йому продуктів харчування, що повинні бути видані йому за нормами постанови КМУ №328/22. Ставлять умови: або підписуй і бери що дають, або не отримаєшь нічого. Такі дії [PERSON] та [PERSON] мали ознаки злочину передбаченого ст. 189 (вимагання), ст. 190 (шахрайство), ст. 356 (самоправство) КК України. До приїзду поліцейських, особами в числі яких був [PERSON] , було вчинено ще дії з ознаками злочину передбаченого ст. 355 (примушування до виконання чи невиконання цивільно- правового зобов`язання) ч. 1 ст. 260 (участь у діяльності незаконного воєнізованого формування) КК України. При означених діях, [PERSON] з [PERSON] , за допомогою залучених до їх неправомірні дії осіб, примушували його підписувати відомості про отримання невідомо чого, залякували, і намагались спровокувати сварку з ним. І все це було спрямовано на те, щоб змусити його погодитись з їх неправомірними діями щодо видачі продуктів харчування, які під час дії військового стану, було виділено йому державою для підтримки життєдіяльності і спрямовані на підтримку належного стану його здоров`я. Позивач зазначає також, що коли прибув наряд поліції, він повідомив їх про склад події і те що вони мають ознаки злочину і попросив на місце події викликати слідчо - оперативну групу. Поліцейські категорично відмовились це робити. Тоді він попросив поліцейських зібрати первинний матеріал згідно правопорушення і встановити коло осіб до нього причетних. Це обумовлено було тим що [PERSON] йому не пред`явив будь - яке своє посвідчення, а молодик що викликав «тероборону», взагалі відмовився надавати будь - які відомості про себе. При тому цей молодик знаходився поруч з ним і поліцейськими. Поліцейські і це відмовились робити, їх дії обмежились тим, що запропонували йому написати відповідну заяву, що він і зробив, та [PERSON] і [PERSON] пояснення, які вони написали і передали поліцейським. Заяву він оформлював як заяву про злочин. Поліцейські повідомили йому про реєстраційний номер заяви у Відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 ГУ НП в Харківській області - 3014 від 28.04.2022. На цьому вони розійшлись. Позивач вказує, що наряд поліції, який прибув на місце події за його повідомленням, проігнорував вимоги Інструкції з реагування на заяви, чим сприяв подальшому правопорушенню та порушенню його прав на захист від протиправних дій, що вчинені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та невстановленим до цього часу молодиком. Куди повіз наряд поліції його заяву, що була зареєстровано в ВП №3 ХРУП №1 за №3014 28.04.2022, з оформленим протоколом йому не відомо, але наступного дня виникає Рапорт ст. інспектора - чергового ВП№3 ХРУП №1 А.В. Вінника про отримання повідомлення 29.04.2022 по телефону та зареєстроване в ЄО за №3014 від 29.04.2022 як інша подія. В результаті опрацьовання інформації встановлене наступне: 29.04.2022 о 12:50 надійшло повідомлення по телефону до РУ про те, що 29.04. 2022 о 12:45 за адресою [ADDRESS] конфлікт з волонтерами. Заявник [PERSON] тел. 0662003577. Тобто вказаний Рапорт складений [PERSON] , відображає видумані ним події і спотворює ситуацію, яка відбувалась 28.04.2022 в будівлі КЗ «Зеленогайський ліцей Височанської селищної ради», де було порушено його права і права його дружини на отримання продуктів харчування, за вимогами постанови КМУ №328/22 та мали дії з ознаками злочину з ознаками примушування до виконання незаконних дій та залякування. Далі спотворені [PERSON] матеріали ЄО потрапляють на розгляд до начальника ВП №3 ХРУП №1 [PERSON] , передає їх на розгляд своїм підлеглим для проведення перевірки. Перевірка проводиться виключно в інтересах осіб, що порушили його права з перекрученням змісту порядку видачі означеного продуктового набору та його походження. При проведенні перевірки поліцейські не звертають увагу на наявність і дію незаконного воєнізованого формування, під виглядом тероборони, яка забезпечує «правопорядок» по видачі [PERSON] та [PERSON] продуктів харчування, намагаючись підмінити органи поліції. При тому пояснення від «тероборонівця» [PERSON] бере поліцейський офіцер громади - [PERSON] , який повинен був забезпечити правопорядок при видачі продуктів харчування за постановою КМУ №328/22, але це не здійснював. У матеріалах вказаного ЖЄО з`являються пояснення від [PERSON] та [PERSON] від 29.04.2022. При тому [PERSON] описує події, по ситуації, яка відбулась у неї з [PERSON] , куди і як зникли пояснення [PERSON] і [PERSON] від 28.04.2022, які вони при ньому передавали поліцейським, вже не відомо. [PERSON] при остаточному вирішенні питання про розгляд означених подій не звертає увагу на розходження заяви позивача і протоколу, оформленого 28.04.2022 і Рапортом А. Вінника, змісту пояснення [PERSON] та [PERSON] за 29.04.2022, здійснює вигляд якоїсь перевірки заяви та надає відповідь по її розгляду, де теж спотворено і факти події і суть допомоги, яка видавалась 28.04.2022 в будівлі КЗ «Зеленогайський ліцей Височанської селищної ради». Позивач зазначає, що у своїй відповіді [PERSON] вказує що заява зареєстрована в ЖЄО за №3014 28.04.2022, а продукти харчування закуплені за бюджетні кошти, на підставі вимог постанови КМУ №328/22 визначає як гуманітарну допомогу згідно проекту Президента України «Продуктовий набір кожному громадянину», який формується у вільному обсягу і надається на видачу волонтерами на добровільних засадах. Пропонує незгоду з його рішенням оскаржувати в Харківському районному суді Харківської області, який на той час не здійснює судочинство. Тобто [PERSON] повністю ігнорує його права, що потребують захисту органами поліції, згідно норм ЗУ «Про Національну поліцію» і надає можливість їх порушувати далі, що призвело до того, що продукти харчування, що повинні були видані йому та його дружині зникли в невідомому напрямку, а ним так і не були видані. За вказаних обставин позивач в порядку реалізації свого права на відшкодування йому, як особі, яка зазнала порушення гарантованого права ст. 40 Конституції України, у зв`язку з його зверненням до поліції 28.04.2022, при розгляді поліцейськими ВП №3 ХРУП №1 моральної шкоди вирішив звернутись до суду в порядку цивільного судочинства з відшкодуванням моральної шкоди на загальних засадах. Аргументи учасників справи 02 квітня 2024 року надійшов відзив на позовну заяву від Державної казначейської служби України, відповідно до якого представник Державної казначейської служби України Вячеслав Пузіков просить відмовити у задоволенні позовних вимог, розгляд справи проводити без участі представника Казначейства. У відзиві зазначає, що ознайомившись з позовною заявою, Казначейство повідомляє, що не погоджується з позовними вимогами [PERSON] виходячи з наступного. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Держава бере участь у справі як відповідач через органи державної влади, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Казначейства не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки Казначейство не є тим суб`єктом який порушив права чи інтереси позивача. Зазначене підтверджується постановою Верховного Суду від 27.11.2019 по справі №242/4741/16-ц. Отже, позивач помилково визначив, що Казначейство є належним відповідачем у цій справі та несе відповідальність за шкоду завдану незаконними діями органів, що здійснюють ОРД, органів досудового розслідування, які на думку позивача завдали йому шкоди. Тому, пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в задоволенні позову. Така правова позиція висловлена у п.п. 40, 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, яка відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК України є застосованою у цій справі. Казначейство відповідно до законодавства є органом, який здійснює списання коштів з державного бюджету у встановленому Порядку. При цьому, необхідності зазначення у позовних вимогах (рішенні) таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, ЦПК України не встановлює, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення. Зазначене підтверджується висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 19.06.2018 по справі №910/23967/16. Пунктом 35 Порядку передбачено, що Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації), зокрема: шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Статтею 95 Конституції України встановлено правило, за яким виключно Законом «Про Державний бюджет України» визначаються будь-які видатки держави, розмір і цільове спрямування цих видатків. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. Будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України (ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України). Зокрема, у Законі України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік передбачено спеціальну бюджетну програму КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» (далі\~-\~КПКВК 3504030). Тобто, бюджетні кошти можуть використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями (п.8. ч. 1 ст. 7 БК України). Нецільове використання бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України (ч. 1 ст.119 БК України). За порушення бюджетного законодавства, згідно ст.121 БК України, передбачена відповідальність. Закон України Про Державний бюджет України на 2024 рік приймався в умовах воєнного стану, тому видатки державного бюджету першочергово були спрямовані на національну безпеку, оборону та на здійснення заходів пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст.1173,1174 ЦК України). Виходячи з приписів законодавства про відшкодування шкоди, розмір відшкодування шкоди повинен визначатись з урахуванням вимог розумності та справедливості такого відшкодування, яке має бути не більш ніж достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи і не повинно призводити до збагачення Позивача за рахунок Держави. Вищезазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 04 червня 2018 року у справі N 489/2492/17 (провадження N 61-8890св18), від 13 червня 2018 року у справі N 464/6863/16 (провадження N 61-10293св18, від 21 червня 2018 року у справі N 205/119/17 провадження N 61-24700св18), від 25 липня 2018 року у справі N 607/14493/16-ц (провадження N 61-12051св18). Вважають, що надані позивачем докази не підтверджують, що йому була завдана, моральна та матеріальна шкода. Розмір визначеної шкоди не підтверджується належними та допустимими доказами. Також її розмір визначений всупереч загальних засад цивільного законодавства про справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) та є надмірним відшкодуванням. Зазначають, що у відповідних правовідносинах Казначейство не брало участі, оскільки в силу приписів статті 19 Конституції України у системному зв`язку з нормами пункту 9 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження» Казначейство є лише органом виконання окремих категорій судових рішень. Отже, у вказаній справі відсутні підстави для стягнення судових витрат з Казначейства або Держави. Тому у разі задоволення позову такі витрати мають бути покладені на сторону, внаслідок неправомірних дій якої виник спір. 26 квітня 2024 року надійшов відзив на позов Головного управління Національної поліції в Харківській області, відповідно до якого представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне. [PERSON] звернувся до суду з позовом щодо стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його ( [PERSON] ) користь моральну шкоду у розмірі 3 000 000,00 грн. Позов обґрунтував тим, що поліцейськими відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області йому спричинено моральну шкоду, що виразилось в тому, що поліцейські не здійснили заходи до поновлення його прав на отримання продуктів харчування, що повинні йому були видані на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 328/22, не вирішили питання стосовно відновлення його прав, що зазнали порушення від дій, що, на думку заявника, мають ознаки кримінального та жорсткого, нелюдського поводження і покарання. З такою позицією позивача Головне управління Національної поліції в Харківській області не погоджується. В своїй позовній заяві позивач фактично не погоджується з результатами розгляду його звернення. Відповідно до інформації, отриманої від ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області вбачається наступне. Так, 29.04.2022 о 12.50 до відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області, по телефону, надійшло звернення [PERSON] про конфлікт з волонтерами, що мав місце за адресою: [ADDRESS] . Розгляд вказаного матеріалу було доручено ДОП сектору превенції відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенанту поліції Сурковій Ю.Г., відповідно до Закону України «Про звернення громадян» . В ході розгляду вказано матеріалу було опитано працівника КЗ «Зеленогайський ліцей» [PERSON] , яка пояснила що 29.04.2022 під час видачі гуманітарної допомоги, [PERSON] почав питати її, що знаходиться в пакеті і чому він має його брати, не знаючи що всередині. Пакунок брати відмовився, пояснивши відмову тим, що необхідно спочатку зробити опис того, що знаходиться всередині. Опис вмісту пакунку, [PERSON] сказав підписати [PERSON] . На що остання відповіла, що вона цей пакет не пакувала і ніякого опису підписувати не буде. В результаті чого, [PERSON] відмовився забирати пакунок. Опитаний працівник КЗ «Зеленогайський ліцей» [PERSON] пояснив, що будь яких погроз фізичною розправою або будь яких протиправних дій відносно [PERSON] він не висловлював та не вчиняв. Під час розгляду матеріалу, був направлений запит до Височанської ОТГ від 03.05.2022 № 2085/119-90/01/20-2022, щодо встановлення факту видачі гуманітарної допомоги від Президента України 29.04.2022 у с. Високий. Порядок видачі вказаної гуманітарної допомоги на території громади та щодо вмісту гуманітарної допомоги в с. Високий, яка видавалась 29.04.2022. Своїм листом Височанська селищна рада від 10.05.2022 № 586 повідомила, що 29.04.2024 здійснювалась видача гуманітарної допомоги по Проєкту Президента України «Продуктовий набір кожному громадянину», продуктові набори відповідно до ініціативи Президента видавались кожному громадянину. Вказані продуктові набори Височанська селищна рада отримувала в м. Харкові, які надходили з різних регіонів України, у зв`язку з чим вміст пакетів відрізнявся. З боку селищної ради організовано перевозку зазначених продуктових наборів та їх видачу. Височанська селищна рада не здійснювала формування складу зазначених продуктових наборів. 17.05.2022 було складено довідку про результати розгляду матеріалів ЄО № 3014, яка була погоджена начальником СП відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітаном поліції [PERSON] та підписана начальником відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області підполковником поліції [PERSON] . Отже, за результатами розгляду звернення [PERSON] було встановлено, що видача продуктових наборів в смт. Високий відбувалась в рамках проекту Президента України «Продуктовий набір», а не в рамках постанови КМУ від 20.03.2022 № 328. У зв`язку з не підтвердженням інформації, зазначеної в заяві [PERSON] . ДОП сектору превенції відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 було прийнято рішення про припинення подальшого розгляду звернення [PERSON] та списання матеріалів у справу, про що 27.05.2022 за № 2439/119-90/01/20-2022 заявнику направлено відповідь. Про прийняте рішення, [PERSON] було достеменно відомо (вказане підтверджує і заявник в своєму позові), однак своїм правом на оскарження прийнятого ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області рішення не скористався. Лише не згода заявника з прийнятим рішенням, яке не було ним оскаржено в установленому законом порядку, тобто є таким що набрало законної сили, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди. Щодо обґрунтування розміру завданої шкоди, зазначають, що в своєму позові позивач зазначив, що йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 3 000 000,00 грн. Однак до позову не долучено доказів, що підтверджують як факт завдання такої шкоди так і докази на підтвердження заявленого розміру. Зазначає, що предметом спору у цій справі є стягнення на користь конкретної фізичної особи коштів з Державного бюджету України, який складає матеріальну основу реалізації державою своїх гуманітарних, економічних та політичних функцій, спрямованих на забезпечення кожній людині належних умов життя. З урахуванням триваючої з 24.02.2022 повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України, потреба у відсічі якої об`єктивно вимагає першочергового спрямування коштів Державного бюджету України виключно на цілі, котрі знаходяться у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із прагненням до збереження у майбутньому Держави Україна та Українського народу, у тому числі і за рахунок проведення на користь як діючих поліцейських, так і військовослужбовців ЗС України, які наразі ціною власного життя і здоров`я боронять Батьківщину від ворогів виплат, передбачених Постановою № 168. Отже, використання бюджетних коштів повинно бути ефективним, обґрунтованим, справедливим та таким, що не призводить до збагачення окремих громадян. Таким чином, вважаю, що позивачем не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями посадових осіб ГУНП в Харківській області та можливою моральною шкодою, на наявність якої він вказує. Рух справи. \~ \~ \~ \~Ухвалою Харківського\~районного суду\~Харківської області\~від 05\~березня 2024\~року позов [PERSON] \~до Головного\~управління Національної\~поліції в\~Харківській області,\~Державної казначейської\~служби України\~про відшкодування\~моральної шкоди\~завданої бездіяльністю\~при захисті\~порушених правприйнято\~до розгляду\~та відкрито\~провадження в\~цивільній справі\~за правилами\~загального позовного\~провадження.\~Призначено дату\~проведення підготовчого\~судового засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою Харківського\~районного суду\~Харківської області\~від 14\~червня 2024\~року підготовче провадження\~у цивільній\~справі за\~позовом [PERSON] до\~Головного управління\~Національної поліції\~в Харківській\~області,\~Державної казначейської\~служби України\~про відшкодування\~моральної шкоди\~завданої бездіяльністю\~при захисті\~порушених правзакрито. Призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю при захисті порушених прав до судового розгляду по суті. Участь у справі сторін та інших учасників справи. 27 червня 2024 року надійшла заява позивача [PERSON] , відповідно до якої просить суд провести розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Державної казначейської служби України у наданому відзиві просив слухати справу у відсутність представника Казначейства. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин \~ \~ \~ \~При отриманні продуктів харчування в будівлі КЗ «Зеленогайський ліцей Височанської селищної ради», яка розташована на проспекті Зеленогайському 43, позивачу було запропоновано розписатися за їх отримання, однак [PERSON] відмовився від підпису, мотивуючи тим, що йому невідомо зміст пакету. Обгрунтованість або необгрунтованість такої відмови на підставі наданих позивачем доказів встановити не можливо. Позивачем не надано доказів порушення його прав. \~ \~ \~ \~Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону № 580-VIII поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Частиною 1 статті 8 Закону № 580-VIII передбачено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України. Відповідно до частини 6 статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. У частині 1 статті 1167 визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, передбачено законодавцем у статті 23 ЦК України. Згідно зазначеної норми права моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Як роз`яснено в п. п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з наступними змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Фактичною підставою для відшкодування моральної шкоди є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статті 1176 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок, як елемент цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести протиправність поведінки відповідача, наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Аналогічна позиція викладена у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в якому зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та чим це підтверджується, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Твердження позивача щодо завдання йому моральної шкоди не підтверджується об`єктивними даними, а саме: - відсутня протиправна поведінка відповідача не реалізація заявником свого права на оскарження в установленому законом порядку прийнятого рішення, лише факт наявності не згоди заявника з прийнятим рішенням не свідчить про протиправну поведінку з боку відповідача; - відсутній причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди (відповідача) та шкодою, завданою [PERSON] в даному випадку дії відповідача не можуть бути визнані протиправними, бо відповідачем не вчинено жодних дій, які спричинили негативні наслідки для позивача, з настанням яких останній звернувся з відповідною заявою до органів поліції. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди); - відсутній факт завдання моральної шкоди позивачу- посадовими особами ГУНП в Харківській області не вчинялось жодних дій, спрямованих на завдання шкоди [PERSON] та членам його родини (існування якої позивачем не доведено відповідними доказами, долученими до позову), бо відповідно до статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно зазначеної норми права моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї; - в діях відповідача відсутня вина поліцейськими ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області були виконані всі дії, направлені на перевірку відомостей, зазначених у заяві. А прийняття поліцейськими рішення, відмінне від того, на яке розраховував заявник, не свідчить про вину посадових осіб. В своїй позовній заяві позивач фактично не погоджується з результатами розгляду його звернення. Не згода заявника з прийнятим рішенням, яке не було ним оскаржено в установленому законом порядку, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди. Належних і допустимих доказів спричинення [PERSON] моральної шкоди внаслідок бездіяльності службових осіб ВП № 3 ХРУП № 1 ГУ Національної поліції в Харківській області та розміру такої шкоди позивачем не доведена. Крім того, суд зазначає, що Державна казначейська\~служба Україниє належним відповідачем у цій справі та несе відповідальність за шкоду завдану незаконними діями органів, що здійснюють ОРД, органів досудового розслідування, які як зазначив позивач, завдали йому шкоди. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин, що визначено ч. 2 ст. 2 ЦК України. Держава бере участь у справі як відповідач через органи державної влади, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Казначейства не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки Казначейство не є тим суб`єктом який порушив права чи інтереси позивача. Зазначене підтверджується постановою Верховного Суду від 27.11.2019 по справі №242/4741/16-ц. Отже, позивач помилково визначив, що Державна казначейська\~служба Україниє належним відповідачем у цій справі та несе відповідальність за шкоду завдану незаконними діями органів, що здійснюють ОРД, органів досудового розслідування, які на думку позивача завдали йому шкоди. Тому, пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в задоволенні позову. Така правова позиція висловлена у п. п. 40, 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України є застосованою у цій справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed