Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

У листопаді 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Український страховий стандарт» про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до якої позивач просив суд: -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму заподіяних матеріальних збитків в розмірі 12 893,31 грн. та моральну шкоду у сумі 8000,00 грн. -стягнути з Приватного акціонерного товариства «Український страховий стандарт» на користь [PERSON] суму страхової виплати за мінусом фізичного зносу транспортного засобу у розмірі 12 893,31 грн. Позовні вимоги було обґрунтовано тим, що згідно протоколу серії ААД № 318408 від 12.12.2022 року,- [PERSON] 12.12.2022 року близько 10 год. 20 хв. в с. Липовець по вул. Миру, Обухівського району, Київської області, керував автомобілем КРАЗ 65055 державний номерний знак [NUMBER] , перед початком руху не переконався в безпечності, щоб не створити перешкод іншим учасникам руху, здійснив маневр розвороту, не надавши перевагу в русі автомобілю Daewoo Nubira державний номерний знак [NUMBER] під керуванням гр. [PERSON] , який рухався в попутному напрямку та здійснив з ним зіткнення, результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху. Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 30.05.2023 по справі № 368/1287/22 було визнано винним [PERSON] , громадянина України, проживаючого за адресою: [ADDRESS] , винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень на користь держави. За таких обставин вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 30.05.2023 по справі № 368/1287/22. У позовній заяві вказано, що згідно номеру полісу 208066753 зазначено, що автомобіль відповідача застрахований в ПрАТ «СК «Український страховий стандарт». Здійснення дорожньої транспортної пригоди з вини [PERSON] є страховим випадком для Приватного акціонерного товариства «Український страховий стандарт» та підставою для виплати страхового відшкодування позивачу, як потерпілій стороні, ману якої заподіяна шкода. Після настання даного страхового випадку, на виконання умов Договору позивачем були вчинені наступні дії, а саме було своєчасно подано повідомлення про настання страхового випадку до Страховика разом із всіма необхідними документами, передбаченими ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема заява про здійснення страхової виплати та постанова Кагарлицького районного суду Київської області від 30.05.2023 по справі № 368/1287/22 про встановлення вини [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Позивачем вказано, що у зв`язку з порушенням строків виплати страхового відшкодування, на замовлення [PERSON] була проведена оцінка вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу в ТОВ «ЕКСПЕРТНА ОЦІНКА МАЙНОВИХ ПРАВ», сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 494/21 від 25 червня 2021 p., виданий Фондом державного майна України, про що оцінювачем [PERSON] , свідоцтво оцінювача серія МФ № 21 від 28.01.2017 року, був складений звіт про оцінку розміру збитку завданого колісному транспортному засобу: марки DAEWOO, моделі NUBIRA реєстраційний номер [NUMBER] номер кузова VIN [NUMBER] , 1998 року випуску, червоного кольору, у результаті ДТП. Згідно даної оцінки, коефіцієнт фізичного зносу складає 50%, розмір оцінюваного збитку складає 25786,62 грн. таким чином страхова компанія повинна виплатити страхову суму за мінусом фізичного зносу. Таким чином страхова компанія повинна була виплатити страхову суму за мінусом фізичного зносу, що складає: 25786,62 грн. - 50%- 12 893 грн. 31 коп. Позивачем зазначено, що в свою чергу відповідач [PERSON] повинен виплатити решту суми, що складає: 12 893 грн. 31 коп. Окрім того, у позовній заяві вказано, що дії відповідача призвели до завдання позивачу фізичних, душевних, психічних страждань, тривалих немайнових втрат на відшкодування яких потрібні були значні зусилля. У зв`язку з вказаними діями у позивача змінився стан здоров`я, оскільки постійні нервові переживання, стреси суттєво вплинули на стан самопочуття (змінився сон, не висипання, постійні розмови щодо вказаного ДТП утворюють переживання та нервозність навколо даної ситуації, в машині була дитина позивач отримала переживання за життя та здоров`я дитини як мати), моральну шкоду позивач оцінює в 8000 грн. 00 коп. У зв`язку із викладеним позивач просить позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.11.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засідання позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином причини нявки суду не повідомив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 12.12.2022 року в с. Липовець по вул. Миру, Обухівського району, Київської області, гр. [PERSON] , керував автомобілем КРАЗ 65055, перед початком руху, не переконався в безпечності, щоб не створити перешкод іншим учасникам руху, здійснюючи маневр розвороту не надав перевагу в русі автомобілю DAEWOO Nubira під керуванням [PERSON] , яка рухалась, в попутному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 10.1 Правил дорожнього руху». Згідно протоколу серії ААД № 318408 від 12.12.2022 року, - [PERSON] , 12.12.2022 року близько 10 год. 20 хв. в с.Липовець по вул. Миру, Обухівського району, Київської області, керував автомобілем КРАЗ 65055 державний номерний знак [NUMBER] , перед початком руху не переконався в безпечності, щоб не створити перешкод іншим учасникам руху, здійснив маневр розвороту, не надавши перевагу в русі автомобілю Daewoo Nubira державний номерний знак [NUMBER] під керуванням гр. [PERSON] , який рухався в попутному напрямку та здійснив з ним зіткнення, результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив п.10.1 Правил дорожнього руху. Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 30.05.2023 у справі № 368/1287/22 визнано [PERSON] , [INFO] , громадянина України, проживаючого за адресою [ADDRESS] , військовослужбовець, винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження по адміністративній справі відносно [PERSON] , [INFO] , громадянина України, проживаючого за адресою [ADDRESS] , військовослужбовець, за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Постанова набрала законної сили 12.06.2023. Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки доказів відсутності вини вказаної особи в ДТП матеріали справи не містять, вина [PERSON] у скоєнні вказаного ДТП 12.12.2022 та обставини цього ДТП, не потребують доказування відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті вказаної ДТП транспортний «DAEWOO Nubira», з державним реєстраційним номером [NUMBER] , що належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , були завдані механічні пошкодження. Судом встановлено, що на момент ДТП 12.12.2022 транспортний засіб «КРАЗ 65055», з державним реєстраційним номером [NUMBER] та цивільно-правова відповідальність [PERSON] , були застраховані в ПРАТ «СК «Український страховий стандарт» згідно полісу № 208066753, діючий на 12.12.2022. Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Разом з тим, відповідно до положень ст.ст.22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім того, підставами для задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди є наявність складу цивільного правопорушення, а саме: факт наявності майнової шкоди; вина особи; неправомірність дій особи; безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між майновою шкодою та протиправними діями особи. Так, відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ч. 15.1 ст.15 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за першим типом застрахована відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Також, відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком необхідних документів. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення. З матеріалів справи вбачається, що 13.12.2022 року після вказаного ДТП було складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка має ознаки страхового випадку та направлено на офіційну адресу місцезнаходження ПРАТ «СК «Український страховий стандарт». 14.12.2022 позивачем [PERSON] , як власником транспортного засобу «Daewoo Nubira» державний номерний знак [NUMBER] , було направлено заяву про страхове відшкодування разом одночасно з пакетом документів направлено на офіційну адресу місцезнаходження ПРАТ «СК «Український страховий стандарт» до ПРАТ «СК «Український страховий стандарт».). Відповідно до згідно звіту про оцінку розміру збитку завданого колісного транспортного засобу: марки Daewoo Nubira з реєстраційним номером [NUMBER] номером кузова VIN [NUMBER] року випуску у результаті ДТП виготовлений ТОВ «Експертна оцінка майнових прав» від 27.12.2022 розмір завданого збитку вказаному автомобілю без ПДВ 25 786,62 грн., коефіцієнт фізичного зносу 50%. Доказів сплати вказаного страхового відшкодування матеріли справи не містять. Таким чином, оскільки на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] була застрахована у страховика - ПРАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №208066753, а згідно оцінку розміру збитку завданого колісного транспортного засобу: марки Daewoo Nubira з реєстраційним номером [NUMBER] номером кузова VIN [NUMBER] року випуску у результаті ДТП виготовлений ТОВ «Експертна оцінка майнових прав» від 27.12.2022 розмір завданого збитку власнику автомобіля «Daewoo Nubira з реєстраційним номером [NUMBER] ( [PERSON] ), пошкодженого унаслідок ДТП 12.12.2022, становить 25 786,62 грн., тому суд прийшов до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача страхове відшкодування з урахування коефіцієнту фізичного зносу у розмірі у розмірі 12 893,31 грн. (25 786,62 грн. - 50% = 12 893,31 грн.). Згідно вимог ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного суду п. 71 у справі 71 у справі 755/18006/15-ц Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між Фактичним розміром школа і страховою виплатою (страховим відшкодування). Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України). При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі - Постанова). В п. 4 Постанови зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно із ч.2 ст.1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З аналізу змісту гл.82 ЦК вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч.1 ст.1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Також у постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Вказаний висновок підтверджений Верховним Судом, зокрема і в постанові від 22 квітня 2021 року у справі №759/7787/18 (провадження №61-10773св20), Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Так, Верховний Суд під час розгляду справи № 565/1210/19 (постанова від 22.12.2020) зробив наступні висновки: «Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку. Верховний Суд під час розгляду справи № 756/2632/17 (постанова від 22.04.2020) з посиланням на постанову Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6- 691цс15 зробив наступний висновок: «Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.» При цьому, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або робіт, необхідних для відновлення речі (ст. 1192 ЦК України) Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Системний аналіз ст. 22 ЦК України частини другої ст. 1192 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту. Саме такі висновки зробила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.05.2021 у справі № 910/11027/18, Верховний Суд в постанові від 27.07.2022 у справі № 910/15796/20. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ст.ст. 77, 78, 79 ЦПК України, докази мають були належними - містити інформацію щодо предмета спору, допустимими, тобто одержані в законний спосіб та достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Надані позивачем докази на підтвердження обставин завдання матеріальної шкоди є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування. Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що ДТП 12.12.2022 відбулось з вини відповідача [PERSON] , який є власником та на правовій підставі керував транспортним засобом Daewoo Nubira» державний номерний знак [NUMBER] та наявністю між його діями та наслідками, що настали, безпосереднього причинного зв`язку, що встановлено постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 30.05.2023 року у справі №368/1287/22, то сума відшкодування має бути стягнута саме з відповідача в розмірі завданого збитку власнику автомобіля «Daewoo Nubira» державний номерний знак [NUMBER] , після дорожньо-транспортної пригоди 12.12.2022 у розмірі 25 786,62 грн., що визначений оцінкою розміру збитку завданого колісного транспортного засобу виготовлений ТОВ «Експертна оцінка майнових прав» від 27.12.2022, також судом враховується сума стягнутого страхового відшкодування в розмірі 12 893,31 грн. Так, як страхове відшкодування не покрило в повній мірі понесені витрати вартості відновлювального ремонту, отже з відповідача підлягає стягненню різниця між отриманими позивачем страховими виплатами та завданого позивачу у розмірі 12 893,31 грн. (25786,62 грн. - 12 893,31 грн.). Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 12 893,31 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди і стягнутим страховим відшкодування 25786,62 грн. - 12 893,31 грн.). Щодо вимоги позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] моральну шкоду в розмірі 130 00,00 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач в обґрунтування завданої моральної шкоди зазначено, що дії відповідача призвели до завдання позивачу фізичних, душевних, психічних страждань, тривалих немайнових втрат на відшкодування яких потрібні були значні зусилля. У зв`язку з вказаними діями у позивача змінився стан здоров`я, оскільки постійні нервові переживання, стреси суттєво вплинули на стан самопочуття (змінився сон, не висипання, постійні розмови щодо вказаного ДТП утворюють переживання та нервозність навколо даної ситуації, в машині була дитина позивач отримала переживання за життя та здоров`я дитини як мати), моральну шкоду позивач оцінює в 8000 грн. 00 коп. Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачу протиправними діями [PERSON] які призвели до дорожньо-транспортної пригоди 12.12.2022, було завдано моральну шкоду, яка перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із цими діями останнього. Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, характер та обсяг моральних страждань, перенесених позивачем у зв`язку із пошкодженням майна, характер немайнових втрат позивача, враховуючи усі встановлені судом обставин по справі, суд знаходить суму моральної шкоди в розмірі 8 000 грн. 00 коп. занадто завищеною, такою, що не відповідає ступеню перенесених страждань, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн. Враховуючи вище викладене, встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі по 489,13 грн. з кожного. Враховуючи наведене та

Outcome: partial