Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулась до\~суду з\~позовом, в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] 3200 грн матеріальної шкоди та 20 000 грн моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04.06.2023 о 16 год. 45 хв. на автодорозі Ніжин-Перебудова 3 км.+250м. [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ-21120, д.н.з. [NUMBER] , не дотрималась у встановлених межах безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку та не дотрималась безпечної дистанції та скоїла наїзд (зіткнення) з електровелосипедом під керуванням [PERSON] , яка рухалась в попутному напрямку. В результаті ДТП електровелосипед отримав механічні пошкодження. Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.08.2023 БуровуВ.С. притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ-21120,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,застраховано у ПАТ «СГ «ТАС» згідно полісу ЕІ 214065251 від 11.04.2023, франшиза становить 3200 грн. Заподіяна їй в результаті ДТП матеріальна шкода полягає у пошкодженні електровелосипеду і становить 9530,60 грн. ПАТ «СГ «ТАС» сплатило їй страхове відшкодування в розмірі 6330,63 грн. Решту суми матеріальної шкоди в розмірі 3200 грн (франшизу) відповідачка у добровільному порядку не відшкодовує, а тому позивачка змушена звернутися до суду з вимогою про стягнення цієї суми на свою користь з відповідачки. У результаті ДТП їй також заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, унаслідок пошкодження її майна, від приниження честі та гідності, перебування в стані дискомфорту та пригніченості. Змінився звичайний уклад її життя, оскільки вона не може відчувати себе впевнено у суспільстві. Втратила на деякий час життєві зв`язки. Зазначене знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з ДТП. У відзиві відповідачка [PERSON] у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю за їх недоведеністю. В обгрунтування зазначає, що не погоджується з встановленими судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення обставинами ДТП та з наявністю її вини. Зазначає про недоведеність розміру матеріальної шкоди, заподіяної позивачці пошкодженням електровелосипеда, оскільки у матеріалах справи відсутній звіт №26386 СОД [PERSON] , на який міститься посилання у позові. Страхового акту позивачкою не надано. Експертне дослідження для визначення вартості відновлювального ремонту не проводилося. Відсутні і відомості про здійснення ремонту електровелосипеду. Розмір франшизи не підтверджено. Будь-якої моральної шкоди нею позивачці не заподіяно. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивачка не вказала, які саме її права було порушено, яким саме чином було принижено її честь та гідність. Стан дискомфорту та пригнічення нічим не підтверджено. Зміна життєвого укладу життя не описана та не обгрунтована, з якого саме ритму і на який змінився ритм життя, і яке пряме відношення відповідачка до цього має не зазначено. \~ \~ \~ \~У відповіді на відзив позивачка проти доводів відповідачки заперечує, посилаючись на їх необґрунтованість та наполягає на своїх доводах, які викладені у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді 24.06.2024 задоволено клопотання позивачки та від сплати судового збору її звільнено, а провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат КотенокА.П., позов підтримали та просили його задовольнити з наведених у ньому підстав. Позивачка пояснила, що електровелосипед належить їй, був придбаний новим за кілька років до ДТП за кошти, надані дітьми. Через деякий час після ДТП він був оглянутий за місцем її проживання страховим комісаром. Нині залишається не відремонтованим. Страхових винуватця ДТП, ПАТ «СГ «ТАС» сплатило їй страхове відшкодування в розмірі 6330,63 грн. Окрім наведених у позові обгрунтувань розміру моральної шкоди, зазначила, що у ДТП була травмована, відчувала фізичний біль, зверталась за медичною допомогою, на електровелосипеді їздила продавати городину на базар у Ніжин з с. Паливода, де проживає, а тепер цієї можливості позбавлена. Погано спить, їй сниться аварія, просипається від різних шумів, які нагадують їй той, що був при наїзді на неї автомобілем, піднімається артеріальний тиск, нервує. Після ДТП відповідачка покинула її на місці, не вжила заходів щодо надання допомоги чи виклику медиків, на місці ДТП кричала на неї та ображала. Представник відповідачки - адвокат Глазун Т.О. у задоволенні позовних вимог просила відмовити повністю за їх недоведеністю з підстав, наведених у відзиві на позов. Третя особа - ПАТ «СГ «ТАС» про час і місце розгляду справи повідомлено завчасно, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подано. Заслухавши учасників справи, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 04.06.2023 о 16 год. 45 хв. на автодорозі Ніжин-Перебудова 3 км.+250 м. водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ-21120 д.н.з. [NUMBER] , не дотрималась у встановлених межах безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку та не дотрималась безпечної дистанції та скоїла наїзд (зіткнення) з електровелосипедом під керуванням [PERSON] , яка рухалась в попутному напрямку. В результаті ДТП автомобіль та електровелосипед отримали механічні пошкодження. Дані обставини встановлені постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.08.2023, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 5). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18.04.2018 у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зазначив, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. За такого, оскільки постанова Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.08.2023, якою встановлено порушення [PERSON] під час керування автомобілем Правил дорожнього руху, що призвело до заподіяння механічних пошкоджень електровелосипеда під керуванням [PERSON] , набрала законної сили, суд відхиляє доводи відповідачки [PERSON] про відсутність її вини в настанні події ДТП і спричинення у ДТП матеріальних збитків. Позивачка надала замовлення від 28.03.2021 на доставку електровелосипеда ціною 14999 грн. Стверджує, що електровелосипед належить їй, придбаний за надані їй дітьми кошти. Електровелосипед перебував у її користуванні і вона ним керувала на час ДТП. Відповідачка не оспорює належність електровелосипеда позивачці. Відтак, суд не має підстав сумніватися у належності електровелосипеда позивачці. При ДТП електровелосипеду заподіяно механічні ушкодження, як встановлено судом у постанові по справі про адміністративне правопорушення від 23.08.2023. Відповідно до вимог ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Стаття 979\~ЦК України передбачає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Стаття 1\~Закону України\~«Про страхування» передбачає, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №\~1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону №1961-IV). Згідно зі ст.6\~закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 9.1. ст. 9 Закону №1961-IV, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За змістом Закону №1961-IV (ст.ст. 9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (вчинення ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на вищенаведене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок вчинення ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок щодо страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК України). Відповідно до положень ст. 28 Закону №1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Положеннями ст. 29 Закону №1961-IV встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Зі змісту правової позиції Великої палати Верховного Суду по справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18 від 04.07.2018 вбачається, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 19 постанови від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з урахуванням змісту статті 979\~ЦК України та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Як слідує з листа ПАТ «СГ «ТАС» № 03806/9124/ТС від 27.02.2024, адресованого позивачці, страхових повідомив, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ПАТ «СГ «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕІ 214065251 від 11.04.2023. Франшиза згідно поліса становить 3200 грн. Матеріальний збиток, завданий позивачці як власниці електроскутера згідно звіту №26386 СОД [PERSON] становить 9530,6 грн без ПДВ. Розразунок суми страхового відшкодування: 9530,63 грн - 3200 грн = 6330,63 грн. Належна позивачці сума страхового відшкодування 6330,63 грн буде перерахована на реквізити, вказані у заяві на виплату страхового відшкодування (а.с. 7). Позивачка підтверджує сплату їй страховиком суми страхового відшкодування 6330,63 грн. Згідно ч.\~1\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. За приписами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. На підтвердження розміру матеріальної шкоди позивачкою окрім зазначеного листа ПАТ «СГ «ТАС» № 03806/9124/ТС від 27.02.2024 інших доказів не надано, а відповідачка розмір матеріальної шкоди не визнає. Суд ураховує, що визначення розміру матеріальної шкоди згідно із законом не перебуває у компетенції страховика, оскільки таке є компетенцією суб`єктів оціночної діяльності та судових експертів. Дійсно, позивачкою не надано звіту суб`єкта оціночної діяльності чи висновку судового експерта про оцінку розміру збитку від пошкодження електровелосипеда. Разом з тим, суд звертає увагу, що страхове відшкодування позивачці сплачено, що згідно з положеннями ст. 29 Закону №1961-IV можливо після визначення витрат у порядку, встановленому законодавством. Страховик здійснив виплату страхового відшкодування, виходячи з розміру матеріального збитку, визначеного у звіті №26386 СОД [PERSON] , на який посилається страховик у листі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Відповідачкою, заперечуючи розмір спричиненого позивачці матеріального збитку, не було надано до суду жодних належних та допустимих доказів на спростування даної обставини, тому суд вважає, що позивачкою доведено, що внаслідок ДТП їй було завдано шкоду, у розмірі 9530,63 грн, про визначення якого у звіті №26386 СОД [PERSON] зазначив страхових листом № 03806/9124/ТС від 27.02.2024, оскільки на це вказує зазначений документ, тоді як відповідачкою окрім заперечень ніяких доказів надано не було, як не було ініційовано і проведення судової експертизи для визначення розміру матеріального збитку. У ст. 12 Закону 1961-IV зазначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (п. 36.6 ст. 36 Закону № 1961-IV). Як слідує з листа ПАТ «СГ «ТАС» № 03806/9124/ТС від 27.02.2024, цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ПАТ «СГ «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕІ 214065251 від 11.04.2023. Франшиза згідно поліса становить 3200 грн. Із зазначеного можна зробити висновок, що якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, а шкоди заподіяно майну, то саме страхувальник має компенсувати позивачу суму франшизи. Страхове відшкодування повинно зменшуватися на суму франшизи. Отже, встановлені правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачки 3200 грн. Суд відхиляє доводи відповідачки про недоведення розміру франшизи, оскільки такий розмір підтвердив страховик у листі № 03806/9124/ТС від 27.02.2024, тоді як відповідачка, яка керувала забезпеченим транспортним засобом, а відтак маючи можливість, не надала суду поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕІ 214065251 від 11.04.2023 на спростування розміру франшизи. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачка обгрунтовує\~заявлений розмір\~моральної шкоди\~у 20\~000\~грн тим,\~що внаслідок\~ДТП зазнала\~душевних страждань\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї,\~унаслідок пошкодження\~її майна,\~від приниження\~честі та\~гідності,\~перебування в\~стані дискомфорту\~та пригніченості.\~Змінився звичайний\~уклад її\~життя,\~оскільки вона\~не може\~відчувати себе\~впевнено у\~суспільстві.\~Втратила на\~деякий час\~життєві зв`язки.\~У ДТП була травмована, відчувала фізичний біль, на електровелосипеді їздила продавати городину на базар у Ніжин з с. Паливода, де проживає, а тепер цієї можливості позбавлена. Погано спить, їй сниться аварія, просипається від різних шумів, які нагадують їй той, що був при наїзді на неї автомобілем, піднімається артеріальний тиск, нервує. При ДТП її відповідачка покинула на місці, не вжила заходів щодо надання допомоги чи виклику медиків, на місці ДТП кричала на неї та ображала. Суд зазначає, що нервозність відносяться до психоемоційного стану людини, та пов`язується виключно з її темпераментом та притаманними рисами її характеру, але у випадку тимчасово виниклого розладу, позивачка повинна довести у відповідності до статті 81 ЦПК України, що такий розлад у неї виник тимчасово та пов`язаний виключно з неправомірними діями відповідачки. Але таких доказів до суду позивачкою не надано. Обгрунтовуючи розмір моральної шкоди, позивачка не вказала, яким саме чином було принижено її честь та гідність. Стан дискомфорту та пригнічення не підтверджено належними та допустимими доказами. Зміна життєвого укладу життя не описана та не обгрунтована, з якого саме ритму і на який змінився ритм життя. Про втрату яких саме життєвих зв`язків стверджує позивачка у судовому засіданні не пояснила. Водночас, внаслідок ДТП пошкоджено транспортний засіб позивачки, вона була доставлена до лікарні, так як страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням (а.с. 8), що свідчить про переживання нею негативних емоцій, які досягли рівня заподіяння моральної шкоди. За таких обставин суд, не сумніваючись у наявності перенесених [PERSON] внаслідок ДТП, яка відбулася з вини відповідачки, моральних страждань, які полягали в переживанні негативних емоцій від пошкодження майна та ушкоджень здоров`я, тим не менш вважає розмір відшкодування цієї шкоди у 20 000 грн. завищеним. Судом встановлено причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідачки [PERSON] та завданої позивачці моральної шкоди, при цьому суд ураховує глибину фізичних та душевних страждань позивачки внаслідок пошкодження належного їй майна, ступінь вини відповідачки, та із застосуванням принципів розумності і справедливості доходить висновку про стягнення з відповідачки на відшкодування моральної шкоди 500,00 грн., що буде достатньою та справедливою мірою сатисфакції порушених прав [PERSON] . Виходячи з\~того,\~що позивачку\~звільнено від\~сплати судового\~збору на\~підставі ч.\~2\~ст.8\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~а позовні\~вимоги задоволено\~судом на\~15,95%\~(3 700 : 23200 х 100), з урахуванням приписів статті 141 ЦПК України, судові витрати з оплати судового збору підлягають стягненню з відповідачки пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 386,37 грн (1211,20+1211,20) х 15,95 %. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial