Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

04.06.2024 [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначав наступне. 24.06.2023 року, він з відповідачкою уклав шлюб, який зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), під актовим записом № 149. З 03.12.2023 року подружні відносини між ними припинилися, через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги і з того часу вони стали проживати окремо, тобто фактично припинили шлюбні відносини. Від шлюбу дітей не мають. Спір про поділ майна відсутній. З огляду на це, позивач просив розірвати шлюб та відновити йому дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою судді від 10.06.2024 року по справі відкрито провадження і її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 09 год. 30 хв. 25.06.2024 року, в подальшому розгляд справи відкладено на 09 год. 30 хв. 09.07.2024 р., на 08 год. 00 хв. 26.07.2024 року, на 08 год. 00 хв. 14.08.2024 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, в якій додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Строк для примирення не надавати. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, заперечувала проти надання строку для примирення. Враховуючи наведене та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи у відсутність учасників справи, за наявними матеріалами справи. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що не суперечить вимогам частини 2 статті 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12\~ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Водночас частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 24 червня 2023 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 149 (а.с. 5). Від шлюбу сторони дітей не мають. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Відповідно до вимог статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За змістом частини 2 статті\~104 та частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого статтею 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони мають різні інтереси та погляди, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, а тому шлюб слід розірвати. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони просили після розірвання шлюбу відновити їм дошлюбні прізвища, що підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат не порушується.

Outcome: approved