Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

1.Стислий\~виклад позиції\~позивача У квітні 2024 року позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер батько позивачки-1 та дід неповнолітньої позивачки - 2 [PERSON] до складу спадщини після якого ввійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Позивачі є спадкоємцями за законом на вищевказане майно після померлого батька та діда, інші спадкоємці відсутні, але їм нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності на нього. Водночас, за життя [PERSON] , за рішенням виконкому Селещинської сільської ради депутатів трудящих від 08.06.1976р. отримав земельну ділянку під забудову в [ADDRESS] та рішенням виконавчого комітету Машівської районної ради депутатів трудящих від 11.05.1977 року було дозволено забудову цієї ділянки, де він у 1989 році завершив будівництво, тоді як до 1992 року не передбачалася процедура введення в експлуатацію приватних будинків для оформлення права власності. Таким чином, [PERSON] , за життя, на праві власності належав вищевказаний житловий будинок, але він не здійснив його реєстрацію, оскільки на час введення будинку в експлуатацію чинне законодавство не зобов`язувало його до цього. У зв`язку з наведеним, позивачі просять визнати за кожним з них право власності по частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . 2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 17.04.2024 р. за ухвалами суду було відмовлено у задоволенні клопотання позивача-2 про звільнення від сплати судового збору та позовну заяву залишено без руху (а.с.62-63). 29.04.2024р. за ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження, витребувано у нотаріуса докази (а.с.71). За ухвалою суду від 11.06.2024р. закрите підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті (а.с.105). 3.Позиції\~учасників судового\~провадження У судовому засіданні представник позивача-1 позов підтримав та просив його задовольнити з викладених у його змісті підстав. Інші учасники судового розгляду, в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, направили заяви про розгляд справи без їхньої участі, представник позивача-2 позовні вимоги підтримує в повному обсязі, представник відповідача не заперечує проти позову, нотаріус при прийнятті рішення покладається на розсуду суду (а.с.81,85, 87). 4.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , якому за рішенням виконкому Селещинської сільської ради депутатів трудящих №68 від 08.06.1976 р. надано під забудову земельну ділянку площею 0, 10 га в [ADDRESS] , а за рішенням виконкому Машівської районної ради депутатів трудящих від 11.05.1977 р. №119 дозволено її забудову, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.04.2020 р. та свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР (а.с.21,37-38). За повідомленням ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» № 10142 від 31.08.2021 р. станом на 31.12.2012 р. не зареєстроване право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.132). Як видно з копії технічного паспорту на вказаний будинок, він виготовлений станом на 13.08.2021р. на замовлення позивача-1, власник у ньому не зазначений, самочинні будівлі відсутні (а.с.27-31). Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 26.08.2021р. виготовленого на будинок в [ADDRESS] , будівництво якого завершено у 1989 р., станом на 01.01.2021р. нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, реставрація відсутні (а.с.32-36). За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №379821275 від 23.05.2024 р. видно, що відомості щодо права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] у реєстрі відсутні (а.с.96). Відповідно довідки Селещинського старостинського округу виконкому Машівської селищної ради №08-07-341 від 22.05.2024 р. земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1000 га призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно з погосподарською книгою №6, погосподарський номер 02-05561 за 2016 2023 рр. не приватизована та була в користуванні померлого [PERSON] (а.с.97). Згідно виписки з облікової картки об`єктів погосподарського обліку, книга №6 за 2016 2023 рр. по Селещинському старостинському округу Машівської селищної ради Полтавської області, по об`єкту погосподарського обліку в [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , 1950 р.н., який помер [INFO] , [PERSON] , 1980 р.н., який помер [INFO] та [PERSON] ,1992 р.н., зазначено, що житловий будинок перебував у користуванні [PERSON] (а.с. 99-101). За даними довідки Селещинського старостинського округу виконавчого комітету Машівської селищної ради №08-07-342 від 22.05.2024 р. у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (нова адреса), [ADDRESS] з 28.11.2019 р. зареєстрована [PERSON] , 1992 р.н. (а.с.98). Позивач-1 [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] є донькою померлого [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , що видно з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27.08.1994р., свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 25.06.1975 р. та свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 25.11.2003р. (а.с.22,23,25). Батьками неповнолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] є позивачка [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія [NUMBER] від 30.09.2009 р., про шлюб серія [NUMBER] від 21.10.2016 р., рішенням Машівського районного суду від 09.2011р. про розірвання шлюбу між батьками дитини та залишення матері дошлюбного прізвища [PERSON] (а.с.13,16, 17). [PERSON] , батько позивачки-2, був сином [PERSON] та [PERSON] і помер [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від квітня 1980 року та свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 24.11.2019 р. (а.с.13,24). 11.08.2020р. зареєстрована спадкова справа №28/2020 після померлого [PERSON] та його спадкоємицею, яка належним чином прийняла спадщину є донька [PERSON] , іншим спадкоємцем по закону по праву представлення є онука спадкодавця [PERSON] , що підтверджується відповідною заявою та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 61261530 від 11.08.2020р. (а.с.20,83). За постановами нотаріуса від 15.07.2023 р. позивачу-2 [PERSON] (онуці померлого) відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, а також за постановою нотаріуса від 18.08.2022 р. також на цій же підставі було відмовлено позивачу - 1 [PERSON] (доньці померлого) у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку (а.с.18,19). Мотиви суду Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст. 1266 ЦК внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Як видно з матеріалів справи спадкоємцями померлого [INFO] [PERSON] є його дочка - позивач [PERSON] та онука [PERSON] , оскільки її батько [PERSON] був сином [PERSON] та помер [INFO] . За змістом ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивач-1 [PERSON] належним чином прийняла спадщину, шляхом своєчасної подачі заяви 11.08.2020р. до приватного нотаріуса Довгань А.М. (а.с.83). За змістом ч.4 ст.1268 ЦК малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою\~-\~четвертою статті 1273 цього Кодексу, тобто відмови від спадщини. Оскільки [PERSON] на час відкриття спадщини після померлого діда була малолітньою, мала вік 10 років, а відтак вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки заява про відмову від спадщини відповідно до ст. 1273 ЦК не подавалась. Пунктом 1 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Відповідно до п. 4.15. Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Оскільки постановою нотаріуса позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а відтак у них існують перешкоди для оформлення спадкових спав в нотаріальному порядку. У 1989 році, тобто на час побудови спірного будинку, була чинною Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України\~від 13 грудня 1995 року № 56, якою передбачено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Водночас вказана Інструкція стосувалася лише міст і селищ, а не сіл, як у даному випадку. На сьогодні, питання реєстрації будинків побудованих до 1992 року регулюється Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015р. № 1127 (далі Порядок № 1127). Відповідно до абз. 3 п.78 цього Порядку документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року. Згідно ст.\~80\~Порядку №\~1127\~державна реєстрація\~права власності\~на індивідуальні\~(садибні)\~житлові будинки,\~садові,\~дачні будинки,\~господарські (присадибні)\~будівлі і\~споруди,\~прибудови до\~них,\~що були\~закінчені будівництвом\~до 5\~серпня 1992\~р.\~та розташовані\~на територіях\~сільських,\~селищних,\~міських рад,\~якими відповідно\~до законодавства\~здійснювалося ведення\~погосподарського обліку,\~також може\~проводитися на\~підставі документів,\~передбачених статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом ч.1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Отже на сьогодні існує спрощена процедура реєстрації домоволодінь побудованих до 1992 року, що не вимагає наявності правовстановлюючого документу. Як видно з матеріалів, зокрема виписки із погосподарської книги по об`єкту погосподарського обліку в [ADDRESS] , в цьому володінні були зареєстровані: [PERSON] , 1950 р.н., який помер [INFO] , [PERSON] , 1980 р.н., який помер [INFO] та [PERSON] ,1992 р.н., і зазначено, що житловий будинок перебував у користуванні [PERSON] . Земельна ділянка 0, 10 га не приватизована (а.с.99-101). Той факт, що саме [PERSON] був користувачем будинку, а відповідно, його законним володільцем підтверджується наданням йому 08.06.1976 р. дозволу під забудову земельної ділянки площею 0, 10 га в [ADDRESS] , та 11.05.1977 р. дозволено забудову цієї земельної ділянки, яка наразі не приватизована. Згідно частити першої та другої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Отже, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки позивачі є єдиними спадкоємцями за законом після померлого [INFO] [PERSON] , який за життя, у 1989 році збудував житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на відведеній йому земельній ділянці в [ADDRESS] , що на той час не передбачало прийняття його в експлуатацію, водночас на підставі наразі діючого законодавства передбачена реєстрація права власності та наявність правовстановлюючого документу, який на вказану нерухомість відсутній, у зв`язку з чим нотаріус відмовляє в оформленні спадкових прав, що створює позивачам перешкоди для їх оформлення, а відтак суд дійшов висновку, що права позивачів підлягають захисту, шляхом визнання за ними, в рівних частках, права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Мотиви розподілу судових витрат За змістом п.\~24\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30.05.2008р.\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування»у справах про спадкування при відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, які прийняли спадщину, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, враховуючи те, що Машівська селищна рада є відповідачем лише тому, що інші спадкоємці, які належним чином прийняли спадщину після померлого відсутні, водночас селищна рада ніяким чином не порушувала, не визнавала та не оспорювала права, свободи чи законні інтереси позивачів, не перешкоджала їм реалізовувати свої спадкові права, а відтак суд дійшов висновку, що хоча позов і задоволено, але підстави для стягнення судового збору з Машівської селищної ради, як формального відповідача, відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved