Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

13 грудня 2023 року представник позивача Гук М.І. звернулася до Галицького районного суду м. Львова із позовом, в якому просить суд : стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 101061,41 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 червня 2021 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , укладено договір кредиту та страхування №А03.00609.008215806. За цим договором АТ «Ідея Банк» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 70323 гривень, а [PERSON] зобов`язався протягом 48 місяців повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,99% річних. Крім цього, [PERSON] зобов`язався сплачувати послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, комісійну винагороду за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку у розмірі 2,65% середньомісячно від початкової суми кредиту згідно графіку в п. 5, починаючи з 3,3468% в перший місяць із зменшенням щомісячно на 0,030% до 1,9368%. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору та надав відповідачу грошові кошти. Відповідач в свою чергу, отриманий кредит не повернув у встановлений кредитним договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти. Так, станом на 06 листопада 2023 року сума боргу відповідача за кредитним договором становить 101 061,41 грн. , яка складається з : простроченого боргу - 62 334,97 грн., прострочених процентів - 1825, 06 грн. та простроченої плати за обслуговування кредиту - 36 901, 38 грн. У зв`язку з цим, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 14 грудня 2023 року вказану справу передано за підсудністю на розгляд до Бориспільського міськрайонного суду Київської області. Ухвалою судді від 05 квітня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом та повідомленням сторін, роз`яснено права та обов`язки, встановлено строки для виконання процесуальних дій. Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи представник позивача до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Натомість в прохальній частині позову, просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань, відзиву на позов до суду не направив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно вимог ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що 17 червня 2021 року між Ат «Ідея Банк» та [PERSON] , укладено договір кредиту та страхування №А03.00609.008215806. За цим договором АТ «Ідея Банк» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 70323 гривень, а [PERSON] зобов`язався протягом 48 місяців повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,99% річних. Крім цього, [PERSON] зобов`язався сплачувати послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, комісійну винагороду за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку у розмірі 2,65% середньомісячно від початкової суми кредиту згідно графіку в п. 5, починаючи з 3,3468% в перший місяць із зменшенням щомісячно на 0,030% до 1,9368%. АТ «Ідея Банк» виконав свої зобов`язання за договором та перерахував на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 70323 гривень. Вказана обставина підтверджується копією меморіального ордера №6032029 від 17 червня 2021 року та випискою по особовому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] . У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом також встановлено, що відповідач неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виникла заборгованість у розмірі 101 061,41 грн. , яка станом на 06 листопада 2023 року складається з : простроченого боргу - 62 334,97 грн., прострочених процентів - 1825, 06 грн. та простроченої плати за обслуговування кредиту - 36 901, 38 грн. Вказана обставина підтверджується письмовим розрахунком заборгованості. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором. З огляду на це, суд вважає, що з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 101 061 гривень 41 копійки. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції №4047631 від 13 листопада 2023 року вбачається, що при пред`явленні позову АТ «Ідея Банк» сплатив судовий збір у розмірі 2684 гривень. Позов задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2684 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved