Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду та просить\~ змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача у її користь на підставі рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16.04.2018р. №454/520/18 в розмірі 1200грн. щомісячно та надалі стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] \~ в розмірі 1/4\~ частини всіх доходів та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття; а також понесені додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 23402,50грн. та судові витрати у справі. В обґрунтування своїх вимог зазначає,\~ що перебувала у шлюбі із відповідачем. За час спільного проживання у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сокальського районного суду від 16.04.2018р. у справі №454/520/18 вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] \~ в твердій грошовій сумі у розмірі 1200грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Однак на даний момент цих коштів не вистарчає для належного утримання дитини, оскільки\~ витрати на утримання дитини зросли через її вікові потреби, збільшилися потреби у її навчанні, зросли ціни на одяг, продукти харчування та у зв`язку із зміною законодавства,\~ посилаючись на ст. 192 СК України позивач просить суд\~ змінити розмір аліментів. Також зазначає, що донька постійно потребує стоматологічного лікування (деформація зубного ряду) тому вона змушена часто відвідувати лікарів, що потягнуло за собою оплату на лікування в сумі 46805,00грн. Такі витрати позивач не взмозі самостійно\~ забезпечити через важке матеріальне становище, а тому посилаючись на\~ ст.185 СК України просить суд стягнути з відповідача половину вартості\~ суми лікування. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] адвокат Матвійчук Г.М. зазначає, що відповідач частково визнає позов в частині зміни способу стягнення аліментів проте просить врахувати його сімейний (вдруге одружився і має іншу дитину, також з ним проживає дитина дружини від першого шлюбу) та матеріальний стан (офіційно працевлаштований, проте фактично утримує 3 дітей та дружину) та встановити розмір аліментів в сумі 1/6 частини його заробітку щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо стягнення додаткових витрат на лікування дитини то відповідач повністю заперечує дану вимогу оскільки вважає, що позивач не використала можливості отримати медичної допомоги за державною програмою, а вибір лікаря в приватному поряду повинен бути узгоджений з батьком дитини, з врахуванням цін на стоматологічні послуги. Окрім того, позивач не надала доказів, що таке лікування було необхідним для неповнолітньої дитини чи це є видом естетичної стоматології яка проводилася за особистим бажанням позивачки. Більше того фактичні витрати на лікування дитини з 08.09.2020р. по 03.11.2020р. в сумі 15700,00грн. не підлягають стягненню з відповідача, оскільки нараховані позивачкою після закінчення строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові. У відповіді на відзив представник позивача [PERSON] адвокат Семенюк А.В. зазначає, що відповідач не надав жодних доказів про наявність на його утриманні трьох дітей та дружини, не долучено доказів щодо не спроможності дружини відповідача утримувати себе та свою дитину від першого шлюбу (чи саме біологічний батько сплачує аліменти на утримання дитини, чи отримує мати дитини допомогу від держави як одинока мати, тощо). Більше того, матеріальний стан відповідача значно покращився, його дохід перевищує розмір середньої заробітної плати у Червоноградському районі, а тому з нього слід стягувати аліменти в заявленому\~ розмірі. Щодо стягнення додаткових витрат на дитину, зазначає, що відповідач спочатку погоджувався на оплату лікування стоматологічних послуг, однак коли наступив його час вносити кошти відразу переставав цікавитися життям доньки, сплачує лише аліменти визначені рішенням суду. Зазначає, що в доньки був складний ортодонтичний випадок який потребував кваліфікаційної допомоги, а у державних установах таких послуг не надавали, тому позивач обрала приватну клініку з кваліфікованими працівниками. Вказує, що відповідно до ст.20 СК України до сімейних правовідносин позовна давність не застосовується. Більше того, зазначає, що представник відповідача отримав примірник позовної заяви з додатками 15.02.2024р. а відзив подано 09.03.2024р. з пропуском строку встановленого судом оскільки п`ятнадцятим днем\~ на подання відзиву був 01.03.2024р., клопотання про поновлення строку не заявлялось. Позивач та її представник в судове засідання не прибули, суду надійшла заява про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, докази додаткових витрат будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення. Відповідач та його представник в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причини неявки, хоча належним чином повідомлялися про місце та час судового розгляду справи. Попередньо відповідач просив відкласти судовий розгляд оскільки має намір укласти мирову угоду. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено із матеріалів справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16.09.2013р. №454/2533/13-ц. За час сімейного життя у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] ,\~ про що свідчить копія свідоцтва про народження [NUMBER] . Дані факти знайшли своє підтвердження у матеріалах справи та не оспорюється ніким із її учасників. Згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16.04.2018р. у цивільній справі №454/520/18 встановлено, що судом змінено розмір аліментів які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1200,00гпе.\~ щомісячно\~ і до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення набрало законної сили та видано виконавчий лист. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначені ч.3 ст. 181 СК України, яка вказує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Вирішуючи питання про аліменти відповідно до ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. П.5 статті передбачає, що\~ той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Конвенція ООН чч. 1, 2 ст. 27\~ про права дитини від 20.11.1989 року , яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з\~ п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від\~ 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. 17.05.2017 року\~ Президент\~ України підписав ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", згідно якого внесено зміни до законодавчих актів України, згідно якого ч.2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014р. зазначив, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.\~ З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи, що витрати на утримання дитини не можуть в повній мірі забезпечуватися позивачем і розмір аліментів, які отримує позивач від відповідача за рішенням суду, не забезпечує в повній мірі гармонійного розвитку дитини, тому права дитини сторін на належне утримання з боку батька порушені, тому підлягають судовому захисту. Враховуючи, що усі обставини, які становлять предмет доказування, мають бути підтверджені визначеними у ч.2 ст.76 ЦПК України засобами доказування, суд вважає достовірно встановленими ті факти та обставини, які підтверджуються письмовими доказами, наданими до позову. Зокрема, що сторони мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] ,\~ спосіб утримання якої є предметом даного спору і на утримання якої з відповідача стягнуто аліменти\~ згідно із рішенням Сокальського районного суду від 16.04.2018р., у зв`язку із чим на позивачку з якою проживає дитина, покладено більший обсяг обов`язків по утриманню дочки, ніж на відповідача, що ставить сторони у нерівні умови. Таким чином, судом встановлено, що розмір сплачуваних відповідачем аліментів не достатньо та у неповній мірі забезпечує матеріальне становище дитини для її гармонійного розвитку, що суперечить вимогам ч.2 ст.182 СК України. Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,\~ суд прийшов до переконання, що позов про зміну способу стягнення аліментів\~ підлягає задоволенню, більше того відповідач частково згідний на зміну способу стягнення аліментів. Згідно ст.183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Доводи відповідача\~ про те, що він вдруге одружився на\~ його утриманні знаходиться дружина [PERSON] та троє дітей, не підтверджуються матеріалами справи, оскільки відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що дружина\~ є непрацездатною та перебуває на утриманні в чоловіка. Разом з цим, дослідженими свідоцтвами про народження встановлено, що у відповідача від другого шлюбу народилася дочка [PERSON] , [INFO] , інша дитина [PERSON] , [INFO] на даний час є неповнолітній та не сином відповідача, однак доказів, що дитина перебуває на утриманні у відповідача суду не надано, як і не надано доказів, що на матір дитини покладено обов`язок щодо матеріального утримання дитини від першого шлюбу. Суд зазначає, що зміна сімейного стану відповідача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів (в даному випадку зменшення частки з 1/4 на 1/6 всіх видів заробітку), що відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові 16.09.2020р. у справі № 565/2071/19. Визнаючи позов в частині зміни способу стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) [PERSON] не підтвердив погіршення свого майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки судом встановлено, що останній працездатний, отримує стабільний дохід. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про те, що відсутні підстави для зменшення частки розміру аліментів з 1/4 на 1/6 доходу , оскільки ним не подано доказів, які б підтверджували зміну його майнового стану, а тому позовна вимога про зміну способу стягнення аліментів з 1200грн на частку в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача підлягає до задоволення. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч.2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. У постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) суд звернув увагу, що додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо)». Щодо визначення суми додаткових витрат на дитину позивачкою надано довідку з центру сучасної естетичної стоматології «New Smile» про те, що з 08.09.2020р. розпочато лікування із застосуванням ортодонтичних апаратів і плановим відвідуванням лікаря доньки [PERSON] , долучено чеки на оплату стоматологічних послуг на загальну суму 46805,00грн., що свідчить про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, лікування тощо) для дитини. Суд вважає, що ці витрати можуть бути віднесені до додаткових витрат, так як зазначені послуги з лікування у\~ стоматологічній клініці із застосуванням ортодонтичних апаратів оплачувалися матір`ю за призначенням лікаря та у зв`язку з хворобою доньки, вказані заходи застосовуються як правило для нормалізації функції зубо-щелепового апарату у разі фізіологічних відхилень, що в подальшому сприяє нормальному фізичному розвитку дитини, а тому суд приходить до переконання, що такі заходи викликані особливими обставинами. З урахуванням ст. 141 СК України, яка визначає, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дітей, сума додаткових витрат яка підлягає стягненню з відповідача становить 23402,50грн (46805,00грн /2). Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Відповідно до ст. 20 Сімейного кодексу України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується. Таким чином строк позовної давності в частині стягнення витрат на лікування дитини з 08.09.2020р. по 03.11.2020р. в сумі 15700,00грн. не застосовується в силу ст. 20 СК України, тому посилання представника відповідача про застосування строку позовної давності не застосовується судом. Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положеньст.ст.182,192 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved