Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

[PERSON] , яка також діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовом до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визнання права користування жилим приміщенням, та зобов`язання укладення договору найму житлового приміщення. У позовній заяві позивач зазначає, що вона разом зі своєю сім`єю проживає у житловій квартирі [ADDRESS] . Відповідна квартира перебувала у користуванні у її покійної баби [PERSON] , 1955 року народження на підставі договору найму приміщення у будинках місцевих Рад, що укладений на підставі рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 25.03.1998 року. Зазначає, що разом з її бабусею у даній квартирі проживав та був зареєстрований її батько [PERSON] , 1970 року народження. Вказує, що у даній квартирі також все своє життя прожила і вона, проте батько не зареєстрував її місця проживання у встановленому законом порядку. ЇЇ бабуся, [PERSON] , померла [INFO] . Також [INFO] помер її батько [PERSON] . Пояснює, що [PERSON] за час свого життя подала заяву про приватизацію житлової квартири [ADDRESS] , проте не встигла завершити процедуру з тих підстав, що останній час вона постійно хворіла і практично не виходила зі своєї квартири. [INFO] у неї народилася дитина [PERSON] . На даний час вона та її малолітня дитина проживають разом у даній квартирі. З метою реалізації своїх житлових прав позивачка звернулася до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради із заявою про укладення від свого імені, як квартиронаймача договору найму житлової квартири [ADDRESS] . Рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 361 від 05.07.2023 року «Про укладення договорів найму житлового приміщення): відмовлено позивачу в укладенні договору найму житлової квартири [ADDRESS] після смерті баби - наймача [PERSON] , відповідно до ст. 103, 106 Житлового кодексу України та у зв`язку з відсутністю реєстрації місця проживання громадянки [PERSON] у даній квартирі. Вказує, що на сьогоднішній день, позивачка та її донька проживають у вище вказаній квартирі, але не можуть зареєструвати своє місце проживання та оформити на себе особовий рахунок для сплати житлово-комунальних послуг, в тому числі за попередні періоди. Вважає таку відмову відповідача в укладенні договору найму житлової квартири [ADDRESS] після смерті баби - наймача [PERSON] незаконною. На підставі наведеного просила суд : визнати за позивачем [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] .; зобов`язати виконавчий комітет Ужгородської міської ради, укласти з [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , договір найму жилого приміщення а саме: квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.07.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.06.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивачка не з`явилася, однак, подала до суду заяву, в якій просила зазначену справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відзиву на позовну заяву не подала, причини неявки суду не відомі. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , перебувала у користуванні бабусі позивачки [PERSON] , на підставі договору найму жилого приміщення у будинках місцевих Рад, що укладений на підставі рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 25.03.1998 року. Вказана квартира складається з двох кімнат житловою площею 33,40 м2. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 05.01.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 23.05.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідно до Акту встановлення факту проживання громадян №11/фп від 08.06.2023, виданого головою правління ОСББ «Можайського 32», за адресою [ADDRESS] до дня своєї смерті проживали [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження дитини Серія [NUMBER] , у позивачки [INFO] народилася донька [PERSON] , 12 Судом встановлено, що позивачка проживає в квартирі за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Актом про встановлення факту проживання громадян, виданого головою правління ОСББ «Можайського 32» №10/ФП від 08.06.2023. Судом також встановлено, що позивачка звернулася до виконавчого комітету Ужгородської міської ради із заявою про укладення договору найму житлового приміщення щодо кв. [ADDRESS] . Рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 361 від 05.07.2023 року «Про укладення договорів найму житлового приміщення), відмовлено позивачці [PERSON] в укладенні договору найму житлової квартири [ADDRESS] після смерті баби - наймача [PERSON] , відповідно до ст. 103, 106 Житлового кодексу України та у зв`язку з відсутністю реєстрації місця проживання громадянки [PERSON] у даній квартирі. У статті 47 Конституції України, передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» ЄСПЛ визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63). Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції. Принцип пропорційності у розумінні Європейського суду з прав людини полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети. Статтею 61ЖК УРСР\~встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. За змістомстатті 64 ЖК Української РСРчлени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК Української РСР). Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в цьому жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 грудня 2019 року у справі № 201/9899/17, яка відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК Українимає враховуватися судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. На підставі наведених норм права та встановлених фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що позивач надав суду належні і допустимі докази на підтвердження того, що він вселився до спірної квартири, із дотриманням встановленого законом порядку у якості члена сім`ї основного квартиронаймача. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачка набула право користування спірною квартирою нарівні з наймачем, оскільки була вселена як член сім`ї померлого наймача. Захистити своє право у позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості, оскільки у зв`язку з відсутністю укладеного договору найму з попереднім квартиронаймачем та відсутністю реєстрації за вказаною адресою відповідач відмовляється визнавати її квартиронаймачем. Отже, право позивача порушене і підлягає захисту шляхом визнання на ним права користування житлом - квартири [ADDRESS] З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved