Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом, підписаним її представником - адвокатом Каледою А.В., до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна, у якому просила: - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) частину будинку [ADDRESS] , загальною площею 58,1 (п`ятдесят вісім цілих одна десята) кв. м., в порядку поділу майна, набутого за час шлюбу. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що вона з відповідачем 06.08.2010 зареєстрували шлюб, який рішенням суду від 18.10.2023 було розірвано. У період шлюбу вони на спільні гроші придбали спірний будинок. Наразі виникла необхідність у поділі зазначеного нерухомого майна між ними у рівних частинах. Ухвалою від 29.02.2024 заяву позивача про забезпечення зазначеного позову було їй повернуто у зв`язку із несплатою судового збору. Ухвалою від 04.03.2024 за клопотанням позивача було вжито заходи забезпечення зазначеного позову шляхом накладення арешту на житловий будинку [ADDRESS] , загальною площею 58,1 (п`ятдесят вісім цілих одна десята) кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1673235219) та заборонено органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цього житлового будинку. Ухвалою від 04.03.2024 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Інші заяви по суті справи від учасників справи до суду не надходили. Ухвалою від 15.05.2024 підготовче провадження у справі закрито та її призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні. Представник позивача звернулась до суду із заявою про проведення судового засідання за відсутності сторони позивача. Відповідач, якого про дату, час і місце розгляду справи було повідомлено належним чином, що підтверджується розпискою, яка міститься у матеріалах справи, - у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, зокрема тих, за якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, - суд дійшов висновку про заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулась позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи та заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.08.2010 по 20.11.2023, що підтверджується рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 18.10.2023 (справа № 388/1137/23, провадження № 2-388/292/2023), яке набрало законної сили 20.11.2023. 04.09.2015 сторони придбали житловий будинку [ADDRESS] , загальною площею 58,1 кв. м., що підтверджується договіром купівлі продажу житлового будинку від 04.09.2015 посвідченого приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Фоміних В.В., зареєстровано у реєстрі за № 627. Відповідно до п. 4.4 зазначеного договору, дружина покупця [PERSON] дала свою згоду чоловікові [PERSON] на купівлю майна, яке є предметом цього договору, справжність підпису якої засвідчено Фоміних В.В., приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу 04.09.2015, за реєстровим № 626. Право власності на зазначений будинок зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою № 365280011 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Зазначені вище, встановлені судом обставини сторонами у справі не заперечувалися. З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Сторонами у справі у період шлюбу було набуте нерухоме майно, щодо якого наразі виник спір щодо його поділу, а саме визначення часток якими у цьому майні володіють сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Сторони не повідомляли суду про наявність між ними домовленості чи шлюбного договору щодо визначення часток у спірному майні, а отже їх частки у спільному майні - спірному будинку є рівними. Враховуючи встановлені судом обставини справи та наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, а також необхідності визначеності власників нерухомого майна, беручи до уваги, що спірне нерухоме майно у вигляді будинку, за відсутності домовленості чи шлюбного договору між ними, є їх спільною власністю у рівних частинах, - суд дійшов висновку, що вимога позивача про поділ майна обґрунтована та доведена, а тому така вимога з урахуванням наведених вище мотивів, підлягає задоволенню, що не суперечить чинному законодавству, зокрема тому, що регулює сімейні правовідносини та відносини щодо права власності і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, оспорюваних прав та інтересів фізичних осіб.

Outcome: approved