Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

15 травня 2024 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, в якій просила суд постановити рішення, яким припинити стягнення аліментів з неї на користь [PERSON] , на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стягнутих на підставі судового наказу від 13 травня 2022 року. Вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду 13 грудня 2022 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вважає, що вона не повинна сплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки вона фактично утримує дітей, а тому враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, вважає за необхідне захистити порушене право шляхом припинення примусового стягнення аліментів на утримання дітей на користь відповідача, які стягуються на підставі судового наказу від 13 травня 2022 року. 21 червня 2024 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 16 липня 2024 року відповідач [PERSON] , звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про встановлення факту, в якій зазначив, що рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.07.2022 року у справі № 213/1375/22 вже був встановлений факт проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] та знаходження дітей на його утриманні. Вважає, що [PERSON] звернувшись до суду із позовною заявою про припинення стягнення з неї аліментів на утримання дітей, зловживає своїми процесуальними правами та батьківськими обов`язками, оскільки діти проживають з ним та перебувають на його самостійному вихованні та утриманні. Враховуючи наявні обставини, позивач за зустрічним позовом вважає, що встановлення факту перебування дітей на його самостійному вихованні та утриманні є необхідним задля забезпечення захисту, перш за все, прав та інтересів дітей, оскільки мати не реабілітувала себе у бажанні приймати участь у житті дітей, що підтверджується відсутністю будь-яких дій з її боку, а сам факт звернення до суду із позовом підтверджує її небажання будь-яким чином приймати участь у вихованні та утриманні їх спільних дітей. Встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей, пов`язано з необхідністю юридичної фіксації вказаного факту, оскільки в подальшому можуть виникнути питання в оформленні документів відносно дітей, які виховуються тільки ним, а також щодо переміщення із дітьми без документального оформлення згоди від матері, яка намагається довести факт проживання дітей разом з нею з метою звільнення її від сплати аліментів. 17 липня 2024 року ухвалою суду було прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення юридичного факту до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, а також вирішено питання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом заперечував проти первісного позову та наполягав на задоволенні зустрічної позовної заяви з підстав, що були ним викладені у позові, а також наголосив, що діти фактично проживають з ним та він їх самостійно виховує та утримує, а позивач не надала суду доказів того, що вони проживають з нею, а тому підстави для задоволення її позову відсутні. Позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, а в подальшому надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій просила задовольнити їх в повному обсязі. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Вищезазначеним рішенням суду встановлено, що сімейні стосунки між сторонами припинені з січня 2022 року. Відповідно до ч. ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 13 травня 2022 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.07.2022 р., яке набрало законної сили, було встановлено факт проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Статтею 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до вимог ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1ст. 8\~Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 179\~СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно до\~ст.\~273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у\~статтях 267-271\~цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до статей 76-81\~Цивільного процесуального\~кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2ст. 18СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживають діти на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Позивач [PERSON] , як на підставу задоволення її позову посилається виключно на те, що вона фактично утримує дітей та не має змоги на теперішній час сплачувати аліменти. Однак вказані доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, належних доказів про перебування на її утриманні та проживанні дітей разом з позивачем останньою не надано та такі твердження спростовуються рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.07.2022 р., яким було встановлено факт проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Крім того, позивачем не підтверджено факт погіршення її матеріального стану, яким обумовлюється вимога про звільнення від сплати аліментів. З огляду на фактично встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд вважає, що позов про припинення стягнення аліментів подано передчасно, оскільки не надано доказів проживання дітей разом з матір`ю [PERSON] , а також доказів перебування дітей на її утриманні, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог про припинення стягнення аліментів відсутні. Натомість суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1,2,3,4,5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей,\~ любові до своєї\~ сім`ї\~ та\~ родини,\~ свого народу, своєї Батьківщини. Батьки\~ зобов`язані\~ піклуватися\~ про здоров`я дитини,\~ її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані\~ забезпечити\~ здобуття\~ дитиною\~ повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача\~ дитини\~ на\~ виховання\~ іншим\~ особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Частиною 1 статті 12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] обумовлює вимоги про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей з необхідністю юридичної фіксації вказаного факту, оскільки в подальшому можуть виникнути питання в оформленні документів відносно дітей, які виховуються тільки ним, а також щодо переміщення із дітьми без документального оформлення згоди від матері, яка з ними не проживає та намагається довести факт проживання дітей разом з нею з метою звільнення її від сплати аліментів. Факт того, що неповнолітні діти:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~проживають разом\~з батьком\~та перебувають\~на його\~самостійному вихованні\~та утриманні\~підтверджується сукупним\~аналізом доказів,\~а саме\~рішенням Інгулецького\~районного суду\~міста Кривого\~Рогу Дніпропетровської\~області від\~18.07.2022\~р.,\~яким було\~встановлено факт\~проживання неповнолітніх\~дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~разом з\~батьком,\~а також\~актами від\~23.07.2024\~року та\~від 31.07.2024\~року. Крім того, з наданих позивачем за зустрічним позовом доказів, а саме тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № [NUMBER] від 27.01.2023 року та довідки ТЦК та СП Новокодацького РТЦК від 13.02.2023 року № юр/606 вбачається, що [PERSON] не підлягав призову на військову службу, як чоловік, який самостійно виховує двох дітей віком до 18 років. Таким чином, оцінюючи дослідженні докази в їх сукупності, вважаючи їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті, суд вважає, що зустрічна позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved