Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

У травні 2024 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернулось Акціонерне товариство «Акцент-Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 01.09.2018 року відповідач [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-\~Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 22.04.2024 року має заборгованість\~50728,94 грн., яка складається з наступного: 42613,06 грн. - заборгованість за кредитом; 8115,88 грн.\~заборгованість по відсоткам. Позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу SMS - повідомлень та дзвінків з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «А-БАНК». Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «А-БАНК» заборгованість за кредитним договором №Б/Н від 01.09.2018 року у розмірі 50728,94 грн. станом на 22.04.2024 року, яка складається з наступного: 42613,06 грн - заборгованість за кредитом; 8115,88 грн\~заборгованість по відсоткам та судові витрати у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою судді від 15.07.2024 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження, з викликом сторін. 30.07.2024 року через систему «Електронний суд» відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на Анкету-заяву, яка не містить жодних даних щодо обрання ним банківських послуг, бажання одержувати кредитну картку із встановленим на ній лімітом, погодження розміру кредитного ліміту, а також розміру відсоткової ставки за кредитом, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. Дана заява містить тільки його анкетні дані та підпис. Факт того, що він нібито був ознайомлений з Умовами та правилами, а також Тарифами, які містять в собі істотні умови договору, не доведений. Витяг з Умов і Тарифів наданий позивачем суду в редакції без зазначення дати, стану на яку вони чинні, не є належним і допустимим доказом. Також позивачем не надано доказів того, що банк повідомляв його про зміну ліміту, а він з ним погоджувався. Наданий позивачем паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» підписаний не ним. Тому, наявність між ним та банком кредитного договору повністю заперечує. Також не надано доказів того, що він узгоджував надання, встановлення, згідно виписки по картці ліміту в розмірі 9100,00 грн. Згідно виписки по картці ним на користь банку було сплачено 108900,00 грн. Беручи до уваги той факт, що кредитного договору між ним та банком не існує та отримання кредитних коштів ним не ініціювалося, вважав за доцільне повернення йому коштів у сумі: 108\~900-9100= 99800 грн. Додані до позовної заяви розрахунки заборгованості за договором не є належними доказами, оскільки з їх змісту не вбачається, на якій підставі було відкрито даний картковий рахунок. З урахуванням викладеного просив позовні вимоги залишити без задоволення та стягнути з позивача на його користь 99800,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність, Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність. Просив врахувати його позицію, яку він виклав у відзиві на позов. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд прийшов до такого. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства України. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Виходячи зі змісту цієї норми права, істотними умовами кредитного договору є предмет, сума, строк повернення та проценти за користування кредитним коштами. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю правовою природою кредитний договір може бути публічним договором (стаття 633 ЦК України), договором приєднання (стаття 634 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2018 року [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, що було визнано відповідачем у відзиві на позов. Згідно розрахунку заборгованості станом на 22.04.2024 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка становить 50728,94 грн., та складається з наступного: 42613,06 грн - заборгованість за кредитом; 8115,88 грн.\~заборгованість по відсоткам. На підтвердження заборгованості банком долучено до позову виписку по банківському рахунку відповідача [PERSON] . Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2020у справі №278/2177/15-ц виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо наявності факту заборгованості за кредитним договором. З зазначеної виписки вбачається, що відповідач користувався отриманими коштами банку та карткою, частково погашав заборгованість, а тому відсутні підстави вважати, що банком не доведено укладання договору з відповідачем. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, тому зазначені обставини вказують на порушення прав банку, які підлягають захисту через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а саме суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 42613,06 грн. Приходячи до такого висновку, судом враховано, що відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано факту надання йому банком кредитних коштів та існування заявленої банком заборгованості, не надано контррозрахунку на спростування наданого банком розрахунку, або доказів повернення кредитних коштів у повному обсязі. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам, суд зазначає наступне. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту й Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. З матеріалів справи вбачається, що в Анкеті-заяві від 01.09.2018 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку зазначені персональні дані відповідача, а також міститься інформація про те, що позичальник ознайомився з договором про надання банківських послуг та погодився з ним, а також з тим, що він згодний отримати екземпляр договору про надання банківських послуг шляхом самостійного його роздрукування з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Також позичальник висловив свою згоду, що дана заява, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг у А-Банку, яка разом з Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, становлять договір про надання банківських послуг. Додані до Анкети-заяви Умови та Правила відповідачем не підписані, а тому у суду відсутні підстави вважати, що саме з цими документами відповідач був ознайомлений. Вказані вище документи не підтверджують умов кредитування щодо розміру процентів за користування кредитними коштами. 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Вказані висновки Великої Палати Верховного Суду є обов`язковими до врахування судом. Паспорт споживчого кредиту від 01 вересня 2018 року також не є документом, який може підтверджувати умови кредитування, оскільки у вказаному документі передбачено умови кредитування для декількох кредитних карток - за програмами «Універсальна», «Універсальна Голд», водночас з його змісту не вбачається умови якої саме кредитної картки погоджувалися сторонами. Крім того, інформація, вказана в паспорті, зберігає чинність та є актуальною до 01 січня 2019 року. Підстав для надання оцінки аргументам відповідача, що вищевказаний паспорт він не підписував, суд не вбачає, оскільки суд не прийняв його в якості належного та допустимого доказу. Отже, позивачем не надано доказів ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами кредитування в частині певного розміру процентів за користування кредитом, тому суд вважає, що вимога про стягнення відсотків задоволенню не підлягає, оскільки відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем [PERSON] АТ «Акцент-Банк»« дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та їх погодження зі споживачем. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19), у якій зазначено, що відповідно до принципу справедливості, добросовісності та розумності неможливе покладення на слабшу сторону договору - споживача невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Отже, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Що стосується прохання відповідача про стягнення з позивача на його користь 99800, 00 грн., то воно не входить у межі розгляду даної справи , а може бути вирішено в іншому провадженні у разі звернення відповідача з відповідним позовом. Також, відповідно до\~ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2543,52 грн. (84%).

Outcome: partial