Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

07.05.2024 до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа - Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення (встановлення факту народження на території України дідуся), у якій заявник просить суд: - встановити факт, що рідний дід громадянки Російської Федерації - [PERSON] , [INFO] - [PERSON] народився на території України [INFO] у місті Біла Церква, Київська область. Заяву обґрунтовано тим, що заявниця на даний час є громадянкою Російської Федерації, і встановлення факту народження її рідного дідуся їй необхідно для отримання громадянства України та виходу з громадянства Російської Федерації. У 2021 році вона отримала посвідку на постійне проживання в Україні. 22.02.2024 одружилась з громадянином України - [PERSON] та змінила прізвище. У зв`язку зі зміною прізвища отримала посвідку на постійне проживання від 19.04.2024 № [NUMBER]. Рідний дідусь заявниці народився в Україні в місті Біла Церква Київської області. У заявниці збереглась копія свідоцтва про народження дідуся № [NUMBER] , згідно з яким [PERSON] народився [INFO] у місті Біла Церква Київської області, про що 08.09.1937 зроблений запис № 1295, місце реєстрації Білоцерківське районне бюро РАГС. Але оригінал втрачений. Заявниця зверталась до Державного архіву Київської області. Листом від 15.08.2023 № 01-43/1592 їй повідомлено, що книги реєстрації актів про народження громадян в м. Біла Церква за 1937 рік відсутні, отже надати архівну довідку про народження [PERSON] немає можливості. Таким чином, можливий виключно судовий порядок встановлення факту народження дідуся заявниці на територій України. 13.05.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку окремого провадження. 19.06.2024 від представника заінтересованої особи надійшла заява про направлення копій матеріалів ГУ ДМС в Одеській області. 03.07.2024 від представника ГУ ДМС в Одеській області надійшли письмові пояснення, у яких він заперечує проти встановлення факту, що має юридичне значення (встановлення факту народження на території України дідуся),оскільки наявний спір про право, що дід заявниці - [PERSON] , [INFO] постійно проживав на території України до 24.08.1991, тому зазначений спір повинен розглядатись в порядку позовного провадження. 25.07.2024 від представника заявниці надійшла заява про розгляд справи без участі заявниці та її представника, заяву просить задовольнити. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батько заявниці - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження заявниці від 26.01.2000 серії [NUMBER] . 22.02.2024 [PERSON] одружилась з громадянином України - [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». У зв`язку зі зміною прізвища отримала посвідку на постійне проживання від 19.04.2024 № [NUMBER]. Батько заявниці - [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 11.01.1973 серії [NUMBER] , його батьком зазначений [PERSON] (національність - українець), мати - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження № [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] у м. Біла Церква Київської області, про що 08.09.1937 зроблений запис № 1295, місце реєстрації Білоцерківське районне бюро РАГС, оригінал якого втрачений. Так, згідно атестату зрілості № [NUMBER] Бердичівської школи № 2 м. Бердичів Житомирської області, виданого 25.06.1956, [PERSON] , народився у м. Біла Церква Київської області у 1937 році, вступивши в 1952 році в Бердичівську середню школу № 2 м. Бердичева, Житомирської області, закінчив повний курс школи. Відповідно до військового квитка [NUMBER] виданим [INFO] 30.03.1983, [PERSON] : пункт 1 - народився [INFO] у м. Біла Церква Київської області пункт 4 - закінчив 10 класів у 1956 році; пункт 17 - виданий паспорт [NUMBER] від 05.04.1983; пункт 18 - син [PERSON] [INFO] ; син - [PERSON] [INFO] ; дружина - [PERSON] . Згідно довідки Головного управління ДМС України в Одеській області від 27.07.2023 за наявною інформацією в Єдиному державному демографічному реєстрі, був оформлений паспорт громадянина України серії [NUMBER] виданий 26.11.2003 Білоцерківським РВ УМВС України в Київські області на ім`я [PERSON] , [INFO] , місце народження м. Біла Церква, Київська область, в зв`язку із загальним обміном на підставі паспорта громадянина колишнього СРСР [NUMBER] від 05.04.1983 Білоцерковським відділом в Київській області на ім`я - [PERSON] . Заява про видачу паспорту знаходиться в архіві у зв`язку із смертю власника а/з 929 від 15.06.2010. Листом від 15.08.2023 № 01-43/1592 Державний архів Київської області повідомив представника заявниці, що книги реєстрації актів про народження громадян в м. Біла Церква за 1937 рік відсутні, тому надати архівну довідку про народження [PERSON] немає можливості. Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України «Про громадянство України». Громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках. Громадянство України набувається, зокрема, внаслідок прийняття до громадянства . Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Положеннями ст. 1 Закону України «Про громадянство України» встановлено, що проживання на території України на законних підставах визначається як проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України. Згідно зі статтями 6, 8 Закону України «Про громадянство України», громадянство України набувається в тому числі за територіальним походженням. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Звертаючись із заявою про встановлення факту заявниця вказує, що рідний дід громадянки Російської Федерації - [PERSON] ( [INFO] - [PERSON] , народився на території України [INFO] , у місті Біла Церква, Київська область). [PERSON] зазначила, що встановлення зазначеного факту їй необхідно для отримання громадянства України за територіальним походженням та виходу з громадянства Російської Федерації. Таким чином, з наданих доказів вбачається, що громадянин України - [PERSON] , який є дідусем заявниці, народився [INFO] у місті Біла Церква, Київської області. При цьому вищеперелічені документи містять технічні описки у прізвищі « [PERSON] », замість «і» зазначено « е » та «є», що пов`язано з перекладом з російської мови на українську. Суд відхиляє доводи ГУ ДМС України в Одеській області викладені у письмових поясненнях відносно того, що [PERSON] не зверталась до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області із заявою встановленого зразка про набуття, прийняття чи встановлення належності до громадянства України та не надала жодних документів, а тому її звернення до суду із вказаною заявою є передчасним, оскільки пунктом 3 Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року у справі № 15-рп/20002 встановлено, що обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Тобто, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Суд зазначає, що перелік юридичних фактів визначений ст. 315 ЦПК України, що підлягають встановленню в судовому порядку не є вичерпним і у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, на переконання суду, положення ст. 315 ЦПК України допускають встановлення юридичного факту народження на території України діда заявниці, від якого залежить виникнення її особистих прав, так як законом не встановлено іншого порядку його встановлення, а тому доводи ГУ ДМС України в Одеській області про неможливість встановлення даного факту в окремому провадженні відхиляються судом. Щодо доводів ГУ ДМС України в Одеській області про наявність спору про право щодо того, що дід заявниці постійно проживав на території України станом до 24.08.1991, слід зазначити наступне. Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом. У даному випадку суд не вбачає спору про право, оскільки судом не вирішується питання про наявність підстав для надання заявниці громадянства України, а відтак даний спір підлягає вирішенню в порядку окремого провадження. Таким чином, дослідивши вищевказані докази, суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи документами достовірно підтверджений факт того, що рідний дід громадянки Російської Федерації - [PERSON] ( [INFO] - [PERSON] , народився на території України [INFO] , у місті Біла Церква, Київська область, а тому заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved