Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] через свого представника - адвоката Кульгавця Сергія Михайловича звернулася до суду з позовом до Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві представник позивачки просить суд визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування як спадкоємці за законом першої черги, на спадкове майно після смерті [INFO] діда [PERSON] , яке складається із цілого будинковолодіння, що розташоване в [ADDRESS] , вартістю 689036,00 гривні, до складу якого входить: житловий будинок "А"; прибудова "А1"; веранда "а"; стайня-комора "Б"; літня кухня "В"; підвал "ПдА"; ворота з хвірткою "1"; огорожа "2"; колодязь "3"; відмостка "І". Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 15.04.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Кульгавець С.М. подав заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги, підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача Товстенської селищної ради в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду відзив в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову представником відповідача суперечить вимогам закону. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, заяви представників позивачки та відповідача, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов, виходячи із наступного: [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.03.1999 року. [PERSON] позивачці [PERSON] доводиться дідом, що стверджується свідоцтвом про народження матері позивачки серії [NUMBER] від 05.02.1974 року; повторним свідоцтвом про одруження батьків позивачки серії [NUMBER] від 07.12.1976 року; свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 28.06.1974 року; свідоцтвом про укладення позивачкою шлюбу серії [NUMBER] від 15.05.1993 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить ціле будинковолодіння, що в [ADDRESS] , загальною вартістю 689036,00 гривні, яке складається із: житлового будинку "А"; прибудови "А1", веранди "а", стайні-комори "Б"; літньої кухні "В"; підвалу "ПдА"; воріт з хвірткою "1"; огорожі "2"; колодязя "3"; відмостки "І", що стверджується копією свідоцтва на право власності на будинковолодіння від 11.03.1999 року, яке записано 26.03.1999 року в реєстрову книгу №1 за реєстровим номером 40, довідкою №б/н виданою 24.08.2023 року КП "Заліщицьке МГ БТІ" про те, що вказане будинковолодіння зареєстроване за [PERSON] за реєстраційним [ADDRESS] та технічним паспортом виготовленим 08.08.2021 року ФО-П [PERSON] . Відповідно до положень ст.529 ЦК Української РСР (що був чинним на момент виникнення спірних правовідносин) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК Української РСР (що був чинним на момент виникнення спірних правовідносин) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до довідок №№82, 83 виданих 27.02.2024 року Лисівським старостинським округом виконавчого комітету Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області позивачка спадщину після смерті діда [PERSON] , в силу положень вищевказаних статей ЦК Української РСР прийняла. Відповідно до положень ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст.1217 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1221 ЦК України визначено місце відкриття спадщини за останнім місцем проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місце відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, за відсутності нерухомого майна- місце знаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. 16.02.2024 року позивачка звернулася із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда [PERSON] до Заліщицької державної нотаріальної контори, де їй письмовою відмовою №103/02-14 від 16.02.2024 року відмовлено у видачі такого свідоцтва, мотивувавши тим, що позивачкою не надано нотаріусу оригіналів документів, що підтверджують право власності спадкодавця на майно, що належало йому за життя, оскільки оригінал свідоцтва про право власності на будинковолодіння, виданого Лисівською сільською радою 11.03.1999 року та записаного в реєстровій книзі №1 за реєстровим номером 40 втрачено. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" пунктом 23 передбачає, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності судовому розгляду не підлягають. У разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законодавством. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Крім позивачки інших спадкоємців до майна померлого [PERSON] , які б прийняли спадщину немає, оскільки встановлено, що дочка спадкодавця [PERSON] померла [INFO] , відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.02.1994 року, а син спадкодавця [PERSON] письмовою завою від 09.10.2000 року, належним чином посвідченою та зареєстрованою нотаріусом, відмовився від спадкування після смерті батька. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда, беручи до уваги, що позивачка прийняла спадщину у визначеному законом порядку, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання за нею в порядку спадкування права власності ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах, оскільки позивачка не заявляє вимогу про стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: approved