Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

14.03.2024 [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів" з вимогами: - стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 333 268,53 грн; - стягнути з відповідача на його користь компенсацію за затримку виплати заробітної плати в сумі 5 998,83 грн. На обґрунтування позову зазначив, що починаючи з 11.01.1995 перебуває у трудових відносинах з ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів". З серпня 2019 року по теперішній час відповідач не виплачує йому заробітну плату, посилаючись на відсутність у підприємства коштів. Відповідно до довідки від 04.12.2023 № 62 заборгованість по заробітній платі за період з 01.08.2019 по 31.07.2023, станом на 01.08.2023, склала 333 268,53 грн. Довідку від 04.12.2023 № 62 на підтвердження існування реальної заборгованості з невиплаченої заробітної плати за відпрацьований період отримано ним в адміністрації підприємства лише 15.02.2024. Вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. При цьому, відсутність регулярної фінансово-господарської діяльності або грошових коштів у роботодавця не виключає його вини та не звільняє від обов`язку щодо своєчасної та в повному обсязі виплати належної йому заробітної плати за відпрацьований час. Також, відповідно до ЗК "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою КМУ від 21.02.2001 № 159, сума компенсації, що належить йому за несвоєчасно виплачену заробітну плату, складає 5 998,83 грн. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 15.03.2024 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 27.05.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, за позовом [PERSON] до Державного підприємства "Полтавський комбінат хлібопродуктів" про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за затримку виплати заробітної плати Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІМ СЕРВІС ГРУП". Відповідач не скористався правом подати відзив на позовну заяву. Від третьої особи письмових пояснень щодо позову не надходило. 24.07.2024 сторони на судовий розгляд не з`явилися. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів" та представник третьої особи ТОВ "ЛІМ СЕРВІС ГРУП" про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Судом встановлено, що [PERSON] з 11.01.1195 прийнятий на роботу в ДП "Полтавський хлібокомбінат хлібопродуктів" у технологічний цех жестянщиком, що підтверджується даними копії трудової книжки від 29.08.1966 [PERSON] (а. с. 5-7). З наданої позивачем довідки від 04.12.2023 № 62 ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів" вбачається, що [PERSON] на даний час перебуває у трудових відносинах з ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів, заборгованість по заробітній платі виникла у зв`язку з тяжким фінансовим станом підприємства та, станом на 01.08.2023, становить 333 268,53 грн. (а. с. 8) Позивачем здійснено розрахунок суми компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, відповідно до якого, загальна сума за липень 2023 року становить 5 998,83 грн. (а. с. 9) Згідно з положеннями частин першої та другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі. Тобто, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, до особи, яка порушила це право, з метою його захисту. Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. За результатами розгляду справи суд ухвалює рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача). Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.12.2020 року у справі № 278/1258/16-ц та від 25.11.2020 року у справі № 233/1950/19. У постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. ТОВ "ЛІМ СЕРВІС ГРУП" за результатами електронного аукціону, оформленого протоколом про результати аукціону № SPE001-UA-20230712-96169 від 02.08.2023, який є у вільному доступі за посиланням https://procedure.prozorro.sale/api/protocol/SPE001-UA-20230712-96169/download, затвердженим наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях від 11.08.2023 № 389 є покупцем об`єкта малої приватизації - єдиного майнового комплексу ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів". 05.09.2023 між Регіональним відділенням ФДМУ по Полтавській та Сумській областях та ТОВ "ЛІМ СЕРВІС ГРУП" укладено договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - єдиного майнового комплексу ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів" (код ЄДРПОУ 00952166), за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Небесної Сотні, 69, шляхом викупу. Відповідно до п. 6.4 та 6.4.2 даного договору ТОВ "ЛІМ СЕРВІС ГРУП" зобов`язаний погасити заборгованість по заробітній платі ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів". 14.02.2024 між продавцем Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях та покупцем ТОВ "ЛІМ СЕРВІС ГРУП" складено Акт № 4 приймання-передачі об`єкта малої приватизації - єдиного майнового комплексу державного підприємства "Полтавський комбінат хлібопродуктів" (код ЄДРПОУ 00952166), за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Небесної Сотні, 69. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що є у вільному доступі в мережі інтернет, юридична особа ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів" перебуває в стані припинення в результаті реорганізації на підставі рішення засновників щодо припинення юридичної особи, дата запису 05.07.2024. Згідно зі ст.\~55\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Для правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 року у справі №264/5957/17). Відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Процесуальне правонаступництво виникає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права. Процесуальне правонаступництво фактично слідує за матеріальним. У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва місцевому суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права. Статтею 106 Цивільного кодексу України передбачено, що злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Законом може бути передбачено одержання згоди відповідних органів державної влади на припинення юридичної особи шляхом злиття або приєднання. Порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення регламентовано статтею 107 Цивільного кодексу України, за приписами якої кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов`язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов`язання, або забезпечення виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом. Після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом. Порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до Єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників. Отже, законодавець визначив дві форми припинення юридичної особи - в результаті реорганізації або в результаті ліквідації, а також визначив наслідки припинення юридичної особи в результаті реорганізації, які, на відміну від припинення юридичної особи в результаті ліквідації, полягають, зокрема у переході майна, прав і обов`язків до правонаступників. Таким чином, у разі реорганізації юридичної особи факт настання правонаступництва безпосередньо пов`язаний з моментом передання прав та обов`язків від правопопередника до правонаступника. В разі реорганізації юридичної особи складається передавальний акт, який має містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов`язань юридичної особи, що припиняється. Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а всієї їх сукупності. Тобто, при універсальному правонаступництві до правонаступника чи правонаступників переходить усе майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать (незалежно від їх виявлення на момент правонаступництва), на підставі передавального акта. Наведені обставини передують внесенню запису до Реєстру про припинення юридичної особи, яка припиняється в результаті реорганізації. За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.06.2020 року у справі №910/5953/17, якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до можливостей порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями. При цьому Велика Палати Верховного Суду в зазначеній постанові визнала помилковим висновок попередніх судових інстанцій про те, що правонаступництво не відбулося за відсутності в Реєстрі запису про припинення юридичної особи, яка реорганізовувалася. З огляду\~на наведене,\~у спірних\~правовідносинах правонаступництво\~щодо майна,\~усіх прав\~та обов`язків\~ДП "Полтавський\~комбінат хлібопродуктів",\~у тому\~числі погашення\~заборгованості по\~заробітній платі,\~що складеться\~на дату\~переходу до\~покупця права\~власності на\~ЄМК,\~перейшло правонаступнику\~ТОВ "ЛІМ\~СЕРВІС ГРУП"\~з моменту\~укладення акту\~№ 4 приймання-передачі об`єкта малої приватизації - єдиного майнового комплексу державного підприємства "Полтавський комбінат хлібопродуктів" (код ЄДРПОУ 00952166), за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Небесної Сотні, 69, а саме з 14.02.2024. Тому, належним відповідачем у спірних правовідносинах є ТОВ "ЛІМ СЕРВІС ГРУП". Водночас, позивач будучи обізнаним про правонаступництво, із клопотанням про заміну неналежного відповідача до суду не звертався. Враховуючи вищевикладене, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд доходить висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів для задоволення позовних вимог, оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача, тому, підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, а позивач відповідно звільнений від сплати судового збору, судовий збір стягненню з позивача не підлягає. Доказів понесення інших судових витрат сторонами не надано.

Outcome: dismissed