Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті на території Російської Федерації його матері - [PERSON] . В обґрунтування вимог зазначив, що [PERSON] проживала на тимчасово окупованій території України за адресою: [ADDRESS] . Після втрати зв`язку із матір`ю, заявнику надійшла інформація про те, що її примусово вивезли на територію РФ, де вона згодом [INFO] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. З метою прийняття спадщини, заявник звернувся до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, де йому було роз`яснено, що надана копія свідоцтва про смерть не може бути належним доказом факту смерті спадкодавця. Таким чином, [PERSON] позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть своєї матері у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, через те, що факт її смерті відбувся та був зареєстрований на території РФ, а тому вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03.06.2024 у справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання. Заявник у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності, вимоги заяви підтримав, просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся. 05.07.2024 на адресу суду надійшла заява від начальника відділу Арсеєнко О. з проханням розглянути справу у відповідності до вимог чинного законодавства без присутності представника заінтересованої особи. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 01.07.1999 відділом реєстрації актів громадянського стану Бердянського міськвиконкому, заявник [PERSON] є рідним сином [PERSON] (а.с.8). Згідно паспорту громадянина України, [PERSON] народилася [INFO] у м. Кадієвка Луганської області (а.с.3). З лікарського свідоцтва про смерть (форми №106/у) від 12.01.2024 убачається, що [PERSON] померла [INFO] у м. Таганрог, Ростовської області, РФ, причина смерті: гострий перитоніт, захворювання очеревини уточнене, гангрена жовчного міхура (а.с.10). Матеріали справи також містять свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , видане Міським (Кіровським) відділом запису актів цивільного стану Адміністрації міста Ростов-на-Дону (а.с.9). [PERSON] , звертаючись до суду із заявою, вказує, що встановлення факту смерті матері йому необхідно для реалізації його прав як спадкоємця. Згідно відповіді наданої Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою від 08.05.2024, копія свідоцтва про смерть [PERSON] , виданого на території РФ не може бути належним доказом факту смерті спадкодавиці (а.с.13). За правилами п. 5 ч. 2 ст. 294 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о). За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-УІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. Заявник позбавлений можливості отримати документ, що може бути прийнятий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації актів цивільного стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України. Міністерства закордонних справ України 23.05.2001 № 32/5/101 (у редакції наказу Мін`юсту України, МЗС України 25.08.2004 № 90/5/191(гі066-04), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1 червня 2001 р. за № 473/5664. реєстрація смерті громадян України, померлих за кордоном, провадиться консулом за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті, виявлення тіла померлого або за місцем поховання. Реєстрація смерті провадиться за письмовою заявою родичів померлого, компетентних органів країни перебування, адміністрації медичного закладу, у якому настала смерть, та інших осіб на підставі: медичного документа про смерть, виданого медичним закладом, довідки про смерть, виданої компетентними органами, держави перебування. Іноземні офіційні документи користуються доказовою силою офіційних документів на території України за умови їх засвідчення штампом апостиль та перекладу на українську мову. 24.02.2024 Україна заявила про розрив дипломатичних відносин з Росією без розриву консульських відносин, відповідно до статті 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року. В подальшому, Міністерство закордонних справ України повідомило про припинення виконання своїх функцій Посольством України в Москві та консульських установ України на території РФ. 23.12.2022 набрав чинності Закон України від 01.12.2022 №2783-ІХ«Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з РФ та РБ дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993 та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.1997 та вихід України з Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997. Так, дія Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997 зупинена з 27.12.2022. З урахуванням викладеного, заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію смерті [PERSON] у позасудовому порядку. Встановлення даного факту прав та інтересів третіх осіб не порушує та не пов`язано з подальшим вирішенням спору про право. Оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтовані і підлягають задоволенню. Таким чином, виходячи із вищенаведеного та

Outcome: approved