Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 01 вересня 2005 року між [PERSON] , та [PERSON] , укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис № 457 від 01.09.2005 року та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] (актовий запис № 1282), та [PERSON] , [INFO] (актовий запис №872). Позивач вказує, що починаючи з 24 лютого 2022 року, коли позивач відправив відповідача з дітьми за кордон у Німеччину, а сам пішов служити добровольцем в ЗСУ. З цього часу стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування в лютому 2022 року. Спроби примиритися між подружжям свого результату не принесли, останнє спілкування з відповідачем виявилося безрезультатним, сімейні стосунки не відновилися, шлюб остаточно припинив своє існування. На даний час, вони проживають окремо, сімейного житія не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, що можуть підтвердити і позивач і відповідач. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе з підстав викладених вище. Враховуючи вище викладене, позивач просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01 вересня 2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгород реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 457. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Від його представника адвоката Пересоляка О.С. надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Судове засідання у справі було призначене на 24.07.2024 року на 16 год. 10 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 01 вересня 2005 року між [PERSON] , та [PERSON] , укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис № 457 від 01.09.2005 року та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у позивача з відповідачем народився - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] дата видачі 21.05.2024 за актовим записом № 1282, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] дата видачі 21.05.2024 за актовим записом №872. Як стверджує позивач, що стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування в лютому 2022 року. Спроби примиритися між подружжям свого результату не принесли, останнє спілкування з відповідачем виявилося безрезультатним, сімейні стосунки не відновилися, шлюб остаточно припинив своє існування. Відповідно до ч. 1 ст. 21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Питання щодо витрат зі сплати судового збору суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved