Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що у період з 01.11.2017 року по 31.07.2021 року надав відповідачу послуги обслуговування будинком у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , які відповідачем не сплачені на суму 19 505,88 гривень. В позові зазначає, що 06.09.2017 між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] («Замовник») та ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» («Управитель») було укладено договір № К-446 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Даний договір було укладено на виконання Рішення Запорізької міської ради від 01.09.2017 р. № 520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя», яким ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» призначено управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжі за об`єктом конкурсу (група будинків) № 1. У відповідності до п. 7 Рішення, інформацію про Управителя було доведено до відома співвласників будинку шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради та на інформаційному стенді будинку. Згідно з п. 18 цього ж Договору, він набрав чинності з моменту його підписання і діє до 05.09.2018 р. Надання послуг в рамках дії договору було розпочато з 01.11.2017 р. В силу приписів ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», а саме п. 6 ст. 11 договір вважається продовженим на наступний однорічний строк, якщо за один місяць до закінчення строку дії жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору. Тож, на теперішній час договір є чинним. Згідно з умовами вказаного договору Управитель - ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» зобов`язалося надавати Замовнику послуги з управління будинком та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях для забезпечення їх сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження їх споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників (співвласників, орендарів, наймачів) окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а Замовник, в свою чергу, надав право Управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом. При цьому, сторони договору погодились, що Замовник сплачує за надані послуги щомісяця додатково до встановленого тарифу на послуги для житлових та нежитлових приміщень, розташованих на 2 та вище поверхах будівлі 6,78 грн. на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового (або нежитлового) приміщення у Об`єкті, яке перебуває у власності або користуванні кожного зі співвласників. Відповідач є користувачем послуг за адресою квартира [ADDRESS] , загальна площа якої становить 64,24 кв.м. Таким чином розмір оплати за послуги з управління багатоквартирним будинком, яку відповідач зобов`язаний сплачувати щомісяця, становить 435,55 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати отриманих послуг, за період з 01.11.2017 року по 31.07.2021 року утворилась заборгованість в розмірі 19 505,88 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь та судові витрати. Ухвалою від 18.11.2021 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач, відповідно до відзиву на позов, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що відсутні докази того, що він особисто укладав договір з позивач чи надав згоду на його укладення. Також вважає, що наданий позивачем договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № К-446 від 06.09.2017 діє 1 рік та не містить умов щодо його пролонгації. Крім того відповідач просить застосувати наслідки спливу строків позовної давності. Ухвалою суду від 30.08.2023 на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України за ініціативою суд вирішено розглядати справу із повідомленням викликом сторін, призначено справу до судового розгляду на 14.11.2023. 14.11.2023, за клопотаннями представника позивача та представника відповідача адвоката Хорунжего Я.В., судове засідання відкладено на 01.02.2024. 31.01.2024 надійшло чергове клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання. Судове засідання, призначене на 01.02.2024, відкладено на 02.04.2024 через перебування судді у нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні. 02.04.2024 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Керуюча компанія «Мрія». Проте судове засідання було відкладено на 29.07.2024 через відсутність даних про належне сповіщення відповідача. 29.07.2024 в судове засідання учасники справи не з`явилися. Від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через те, що він перебуває на лікарняному у м. Київ. Проте доказів на підтвердження клопотання відповідач не надав. Оцінюючи клопотання сторони відповідача про відкладене (втретє!) розгляду справи, суд доходить таких висновків. Завданнями цивільного судочинства згідно ст. 2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною 1 статті 64 ЦПК України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Частиною 1 статті 44 ЦПК України, передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до частини 2 статті 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, дії, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи. Відповідно до частини 4 ст. 44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами учасниками судового процесу. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною другою цієї статті визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість з`явлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Частиною третьою статті 223 ЦПК України встановлено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ч. 4 ст.223 ЦПК України). Матеріали справи містять відомості щодо належного повідомлення про судове засідання представника відповідача - адвоката Хорунжего Я.В. Зміст клопотання відповідача також свідчить, що [PERSON] був обізнаний про дату, час і місце розгляду справи. Суд визнає чергову неявку в судове засідання відповідача та його представника неповажною, та відповідно до статті 223 ЦПК України приймає рішення про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. На підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 06.09.2017 року ТОВ «КК «Мрія» надає послуги з управління будинком співвласникам багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, що згідно з .п. 12 ч. 1 ст. 1 вказаного закону є результатом господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Згідно з умовами Договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком замовник має сплачувати за надані управителем послуги щомісяця, тобто днем розрахунку за надані послуги вважається останній день місяця. Управитель, ТОВ «Керуюча компанія «Мрія», зобов`язалося надавати Замовнику послуги з управління будинком та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях для забезпечення їх сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження їх споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників (співвласників, орендарів, наймачів) окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а Замовник, в свою чергу, надав право управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом. При цьому, сторони договору погодились, що Замовник сплачує за надані послуги щомісяця додатково до встановленого тарифу на послуги для житлових та нежитлових приміщень, розташованих на 2 та вище поверхах будівлі 6,78 грн. на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового (або нежитлового) приміщення у Об`єкті, яке перебуває у власності або користуванні кожного зі співвласників. Таким чином розмір оплати за послуги з управління багатоквартирним будинком, яку відповідач зобов`язано сплачувати щомісяця, становить 435,55 грн. Співвласникам багатоквартирного будинку було надано послугу з управління будинком у період з листопада 2017 року по липень 2021 року, але на момент звернення із позовом до суду, відповідач оплату за надані послуги не здійснював в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаний період у розмірі 19 505, 88 грн. На підтвердження вказаного розміру заборгованості позивачем надано розрахунок. Факт того, що власником квартири [ADDRESS] є відповідач, останнім у відзиві не заперечувався. Крім того, у додатках до позову зазначено про наявність витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яким позивач обґрунтовує позовні вимоги до [PERSON] як до власника житла. Проте такий додаток до позовної заяви відсутній. За положеннями ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд розцінює недолучення до позову копію Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на який є посилання у додатках позовної заяви, як недобросовісне (недбале) здійснення представником позивача своїх процесуальних прав, а тому самостійно на підставі вищезгаданої норми ЦПК України отримав відомості з Державного реєстру речових прав. Згідно з інформаційною довідкою 388604161 власником квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , РНОКПП, [NUMBER] , тобто - відповідач одноособово і як власник має нести тягар утримання майна. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги ТОВ «КК «Мрія» законними та обґрунтованими. Відповідач у справі не спростував належними та допустимими доказами факт отримання наданих позивачем послуг. Відсутність між сторонами договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (у тому числі внаслідок того, що договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № К-446 від 06.09.2017 діє 1 рік та не містить умов щодо його пролонгації) не звільняє споживача від обов`язку зі сплати послуг, які фактично надавалися позивачем. Так, відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-2954цс15, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Щодо строків позовної давності. Відповідно до ст.ст.256,257ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідача, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 663/2070/15-ц). Між тим Законом України Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин, який неодноразово продовжувався Постановами Кабінету Міністрів України та діяв на час звернення позивача до суду з цим позовом. Внаслідок продовження строків, визначених ст.257 ЦК України, на строк дії карантину на території України, який установлено 12.03.2020 та діяв на час подання позову в цій справі, позивачем не пропущена позовна давність за заборгованістю з комунальні послуги, що надані за період з лютого 2017 року. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за комунальні послуги з централізованого опалення, надані за період з листопада 2017 року по липень 2021 року на суму 19 505,88 грн. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору.

Outcome: approved