Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] в листопаді 2023 року звернувся в суд з позовом, у якому просить усунути [PERSON] , як спадкоємця першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , від прав на спадкування за законом, та визнати за ним, як за спадкоємцем за заповітом [PERSON] право власності на: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , вартістю 52 824 гри.; земельну ділянку площею 0.89 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,1667 га ціною 2 470,84 грн, кадастровий номер 6120888500:01:001:0364 та площею 0,7225 га ціною 11 412,29 га, кадастровий номер 6120888500:01:001:0365, яка належала його матері на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 648588, виданого Устянською сільською радою 14 серпня 2001 року. В обґрунтування позову посилається на те, що при зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини на зазначене вище майно йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що він претендує на видачу свідоцтва на спадщину на цілу частку житлового будинку та земельної ділянки, не враховуючи право своєї сестри [PERSON] на отримання обов`язкової частки у спадщині, на яку вона також претендує. Окрім того, нотаріусом встановлено розбіжності, а саме: у свідоцтві про смерть мати записана як [PERSON] , у витягу з ДРАЦСГ щодо актового запису про його народження вона записана як [PERSON] , а згідно Державного акту записана як [PERSON] , тому нотаріусом йому було рекомендовано звернутись до суду. Окрім того, вважає, що сестру [PERSON] слід усунути від права на спадкування,оскільки вона ухилялась навмисне від надання матері допомоги при можливості її надання, так як мати перебувала в безпорадному стані внаслідок хвороби та похилого віку і потребувала такої допомоги саме від доньки. Ухвалою судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 22.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Відповідачка [PERSON] 18.12.2023 подала відзив на позовну заяву (а.с.60-64, т.1), в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги є необґрунтованими, незаконними. Пояснила, що спірний житловий будинок було побудовано їхніми спільними з позивачем бать\-ками за час перебування у шлюбі, відтак батьки [PERSON] та [PERSON] , були співвласниками цього житлового будинку, частка кожного в якому складала по частині. [INFO] помер батько [PERSON] , який за життя, склав заповіт та заповів все, належне йому на день смерті майно своєму внукові, а її синові, [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Дружина померлого [PERSON] , відмовилася від прийняття обов`язкової частки у спадщині. Отже, до складу спадкового майна після смерті їхньої матері, [PERSON] входить не весь житловий будинок, як про це стверджує позивач, а лише його частина. При цьому, є обґрунтовано сумнівним як письмовий доказ, з наведених вище підстав, доданий позивачем до позовної заяви, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 279703343 від 18.10.2021 на підтвердження виник\-нення у [PERSON] права приватної власності на весь вказаний вище житловий будинок. До того ж, як вбачається із даних вказаного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 279703343 від 18.10.2021, підставою виникнення у їхньої матері права приватної власності на весь житловий бу\-динок є рішення органу місцевого самоврядування, Мельнице-Подільської селищної ради № 30 від 11.04.2018, згідно якого лише було присвоєно нумерацію по вулицях у [ADDRESS] , зокрема домоволодінню матері [PERSON] і не міститься жодних посилань на підставу виникнення у [PERSON] права власності на весь житловий будинок, розташований у [ADDRESS] . Посилання позивача у позовній заяві на те, що її слід усунути від спадкування після смерті матері зважаючи на те, що вона ухилялася навмисне від надання матері допомоги при можливості її надання не підтверджено жодними доказами. Зазначила, що вона є особою з інвалідністю третьої групи довічно у зв`язку з загальним захворюванням по зору і в період з лютого 2021 року по жовтень 2022 року 16 разів зверталася за медичною допомогою, в тому числі з приводу офтальмологічного захворювання. Звертає увагу на те, що тривалий час позивач перебуває з нею в неприязних відносинах, погрожував їй та залякував з приводу її бажання прийняти спадщину після смерті матері. 13.02.2024 відповідачка [PERSON] подала суду доповнення до відзиву (а.с.156, т.1), де зазначила, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, а саме, зважаючи на те, що вона має право на обов`язкову частку в спадщині після смерті матері, визнає, що позивач має право на 3/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , та частини земельної ділянки, яка належала матері на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №648588, виданого Устянською сільською радою 14 серпня 2001 року. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області суду від 18.01.2024 в даній справі залучено до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідачки [PERSON] . 14.03.2024 судом зареєстровано позовну заяву [PERSON] , який діє через представника - адвоката Денисову Т.С., до [PERSON] , [PERSON] про визнання за ним, як за спадкоємцем за заповітом після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] , права власності на спадкове майно, а саме на частину домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.165-169, т.1). В обґрунтування позову посилається на те, що з матеріалів цієї цивільної справи № 594/1540/23 дізнався, що його право на спадкове майно за заповітом після смерті діда [PERSON] порушене, а саме, що спадкодавець [PERSON] здійснила реєстрацію права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] в цілому за собою, а фактично таке майно набуте [PERSON] у шлюбі із [PERSON] , а тому 1/2 частина цього майна на день смерті належала спадкодавцю [PERSON] , спадкоємцем якого він є на підставі заповіту, а також є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] Свідоцтво на право власності на спірне домоволодіння до смерті [PERSON] не видавалося. Він звернувся до державного нотаріуса Борщівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] , однак 05.03.2024 отримав письмову відмову нотаріуса в оформленні спадщини з посиланням на те, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] належить іншій особі, а не померлому [INFO] [PERSON] . Вважає, що державна реєстрація права власності проведена з порушенням вимог ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», і такі порушення були пов`язані із замовчуванням спадкодавцем [PERSON] обставин про дійсних власників нерухомого майна. Натомість, за даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.10.2021 № 279703343, право власності на ціле спірне домоволодіння 02.08.2021 зареєстроване за [PERSON] З розділу цього ж Витягу «Актуальна інформація про право власності» стало відомо, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 59657261 від 04.08.2021 державний реєстратор Кременецької міської ради Тернопільської ради, прийняв на підставі технічного паспорта серії та номер: 1060, виданий 19 липня 2021 року ПП «Земля Поділля», та рішення Мельнице- подільської селищної ради від 11 квітня 2018 року № 30, яке фактично є рішенням про впорядкування нумерації житлових будинків по вулицях села Устя та села Михалків. За даними погосподарських книг по селу Михалків, починаючи з 1971 року по день смерті [INFO] , спадкодавець [PERSON] був головою двору, проживав разом із дружиною - спадкодавцем [PERSON] . А тому, майно, спірне домоволодіння, час спорудження якого 1966-1985 рік, було і є майном подружжя [PERSON] та [PERSON] . За таких обставин та з огляду на вимоги п.3 ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та вищенаведених доказів, спадкодавець [PERSON] не могла бути заявником по питанню державної реєстрації права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами в цілому. Оскільки державному реєстратору не було надано і він не запитав: ні виписку з погосподарських книг станом на 15.04.1991, щоб переконатися, який статус двору був, двір робітника чи колгоспний двір, ні виписку із погосподарських книг станом на 05.08.1992, ні відповідні документи, що посвідчували б речове право на земельну ділянку, на якій розташований спірне будинковолодіння, а тому реєстрація права власності на це будинковолодіння за [PERSON] проведена із порушенням вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 14.03.2024 зустрічну позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. У відзиві на зустрічну позовну заяву відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала повністю та погодилася з наведеними в ньому підставами позову. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 08.05.2024 закрито підготовче провадження у справі і призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник адвокат Когут О.В. у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, а позовні вимоги [PERSON] не визнали, вважають, що вони безпідставні, до задоволення не підлягають. Зокрема, позивач [PERSON] пояснив, що він проживав у спірному домоволодінні до 2014 року. Дане домоволодіння належало його матері [PERSON] , яка склала в його користь заповіт. Воно було побудоване його дідом з боку матері ще до її шлюбу. Батьки уклали шлюб у 1954 році і після цього в будинку тільки проводився ремонт, тому батько, який хворів, не являвся його власником. Крім того, гараж і літню кухню уже будував він сам. Відповідачка [PERSON] має бути усунена від спадкування після смерті матері, оскільки вона не надала матері необхідної допомоги, коли та хворіла, була паралізована. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] та її представник, адвокат Квятковський Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнали частково, підтримали свої заперечення, викладені у відзиві та доповненні до відзиву, а позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] визнали повністю. Відповідачка [PERSON] пояснила, що спірне домоволодіння належало їхнім з позивачем батькам - [PERSON] та [PERSON] . Житловий будинок батьки побудували в шлюбі на місці старої хати, яку перед цим майже повністю розібрали, залишивши одну кімнату. Вона доглядала матір в останній рік перед її смертю, носила їй їсти три рази в день, сама знайшла їй доглядальницю. Але потім приїхав її брат [PERSON] , з яким у неї склалися неприязні відносини. Він почав їй погрожувати і вона перестала ходити до матері, останній раз була в неї за три місяці до її смерті. Крім того, доглядати матір їй не дозволяло її здоров`я, оскільки вона перенесла операцію, являється інвалідом. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка заявляє самостійні вимоги [PERSON] - адвокат Денисова Т.С. в судовому засіданні підтримала його позовні вимоги, просить позов задовольнити з наведених в ньому підстав, оскільки спірне домоволодіння являється спільною сумісного власністю подружжя і спадкодавцю [PERSON] належала його частина. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Сторони за первісним позовом у даній справі [PERSON] та [PERSON] являються рідним братом і сестрою, тривалий час перебувають у неприязних відносинах. Їхніми батьками були [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , померла в селі Михалків Чортківського району Тернопільської області 18 грудня 2022 року (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане повторно 13.10.2023 Борщівським відділом ДРАЦС у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, (а.с.14, т.1). За життя, [PERSON] склала заповіт, посвідчений 13.07.2021 старостою Устянського старостинського округу №9 Мельнице-Подільської селищної ради Чортківського району Тернопільської області, за яким все своє майно, належне їй на день смерті, заповіла позивачу за первісним позовом [PERSON] (а.с.13, т.1). Заповіт є чинним, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 13.10.2023 (а.с.16). Отже, позивач за первісним позовом [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] на підставі заповіту. [PERSON] 13.10.2023 звернувся в Борщівську державну нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини на майно померлої [PERSON] на підставі заповіту, однак листом державного нотаріуса Борщівської державної нотаріальної контори від 13.10.2023 №931/02-14 (а.с.10, т.1) йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке складається із житлового будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки пл. 0.89 га, з посиланням на те, що[PERSON] звернувся з вимогою про видачу свідоцтва про право на спадщину на ціле домоволодіння та цілу земельну ділянку площею 0,89 га, не враховуючи статтю 1241 ЦК України та право спадкоємця на отримання обов`язкової частки у спадщині, яку прийняла [PERSON] . Відповідно до матеріалів спадкової справи, спадкова маса померлої [INFO] [PERSON] розподіляється наступним чином: [PERSON] - 3/4 частини спадкової маси (спадкування за заповітом); [PERSON] - 1/4 частина спадкової маси (спадкування за законом). Окрім того, державним нотаріусом Борщівської державної нотаріальної контори встановлені розбіжності, а саме: відповідно до свідоцтва про смерть від 21.12.2022 серія [NUMBER] , спадкодавець записана - [PERSON] , тоді як згідно Повного витягу з ДРАЦСГ щодо актового запису про народження [PERSON] від 13.10.2023 № 00041829052, його матір`ю є - [PERSON] , а власником земельної ділянки відповідно до Державного акта на право на землю серія Р1 № 648588 від 14.08.2001 є [PERSON] . Крім того, нотаріус зазначила, що до майна померлої [PERSON] заведено спадкову справу за № 26/2023 від 15.02.2023 на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини. Також до Борщівської державної нотаріальної контори 21.02.2023 надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON] . Як встановлено з довідки, виданої старостою Устянського старостинського округу №9 Мельнице-Подільської селищної ради від 17.10.2023 № 692, на день смерті [PERSON] проживала одна. Отже, позивач [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] як спадкоємець за заповітом. Відповідачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом. Іншим спадкоємцем, який заявив свої права на спірне домоволодіння, а саме на частину домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , є третя особа на стороні відповідача, який заявив самостійні вимоги [PERSON] . Звертаючись із зустрічним позовом, до [PERSON] , [PERSON] про визнання за ним, як за спадкоємцем за заповітом після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] , права власності на зазначене спадкове майно, [PERSON] вказав на те, що господарство за адресою [ADDRESS] станом на 01.07.1990 та 15.04.1991 (дата прийняття та вступу у законну силу Закону України «Про власність») відносилося до суспільної групи - двір робітника, спірне домоволодіння побудоване в 1966-1985 р.р., є майном подружжя [PERSON] та [PERSON] , а отже не належить спадкодавцю [PERSON] в цілому, відтак він є спадкоємцем за заповітом частки майна двору робітника, спадщина на яке відкрилася після смерті його діда [PERSON] , а саме частини спірного домоволодіння. Судом із долучених до зустрічного позову доказів та витребуваних від Борщівської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином посвідченої копії спадкової справи №243/2011, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 2010, встановлено наступні обставини. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в селі Михалків Борщівського району Тернопільської області (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.172, т.1). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 16.07.2010 секретарем виконкому Устянської сільської ради, за яким все, належне йому на день смерті майно, заповів [PERSON] (а.с.178, т.1). Заповіт є чинним, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 05.03.2024 (а.с.179, т.1)). Спадщину після смерті [PERSON] третя особа [PERSON] прийняв в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, подавши 19.04.2011 нотаріусу заяву про прийняття спадщини на підставі заповіту (а.с.180, т.1), у якій спадкоємець вказує, що спадковим майном є, в тому числі, житловий будинок у [ADDRESS] . За заявою позивача державним нотаріусом Борщівської державної нотаріальної контори 19 квітня 2011 року заведена спадкова справа № 243/2011. Спадкоємець за законом - дружина [PERSON] - [PERSON] від прийняття спадщини як спадкоємець, яка має право на обов`язкову частку в спадщині, відмовились, про що в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини - 22.04.2011 подала нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву (а.с.181, т.1). В цій же заяві [PERSON] зазначила, що їй відомо, що на підставі ст.ст.60,70 Сімейного кодексу України, вона має право на половину набутого нею і чоловіком під час шлюбу майна. Державним нотаріусом [PERSON] 10.10.2013 видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом за Р № 933 на земельну ділянку площею 0,7227 та за Р № 934 на земельну ділянку площею 0,1815 га, що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05.08.2024 (а.с.142, 143, 183, т.1). Отже, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець за заповітом. Як зазначає у позові [PERSON] , він не звертався до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті діда [PERSON] на спірне домоволодіння за життя дружини спадкодавця та його бабки [PERSON] через те, що остання мешкала в даному домоволодінні, користуючись усім майном. Проте, дізнавшись що право на спадкове майно за заповітом після смерті діда [PERSON] порушене, він 05.03.2024 звернувся до державного нотаріуса Борщівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] . Листом державного нотаріуса Борщівської державної нотаріальної контори 05.03.2024 № 192/02-14 (а.с.184, т.1) [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю майна, оскільки відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] належить іншій особі, а не померлому [INFO] [PERSON] . За даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.10.2021 № 279703343 (а.с.19, т.1), копію якого до матеріалів справи долучив позивач [PERSON] , право власності на домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] 02 серпня 2021 року зареєстроване за спадкодавцем [PERSON] . З розділу цього ж Витягу «Актуальна інформація про право власності» встановлено, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 59657261 від 04.08.2021 Костиник Михайло Олегович , державний реєстратор Кременецької міської ради Тернопільської ради, прийняв на підставі технічного паспорта серії та номер: 1060, виданого 19.07.2021 ПП «Земля Поділля», та рішення Мельнице-Подільської селищної ради від 11.04.2018 № 30. Так, відповідно до зазначеного рішення виконкому Мельнице-Подільської селищної ради Борщівського району від 11.04.2018 № 30 «Про впорядкування нумерації житлових будинків по вулицях [ADDRESS] , що є додатком до рішення виконкому Мельнице-Подільської селищної ради Борщівського району від 11.04. 2018 № 30, по вулиці Гора домоволодінню [PERSON] присвоєно № 4. Спадкодавці [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21.10.1958 (витяг з ДРАЦСГ про державну реєстрацію шлюбу (а.с.177, т.1). За даними погосподарських книг села Михалків за 1971-1973, 1974-1976, 1977-1979, 1980-1982, 1983-1985, 1991-1995 роки (а.с.187-198, т.1) та довідки про виписку із погосподарської книги, виданої старостою Устянського старостинського округу №9 Мельнице-Подільської селищної ради від 17.10.2023 № 94 (а.с.41, т.1), господарство в [ADDRESS] станом на 15.04.1991 відносилось до суспільної групи двір робітника, в якому проживали та були зареєстровані: [PERSON] - голова двору, дружина - [PERSON] , а також син [PERSON] . З наданої позивачем [PERSON] копії технічного паспорта, зокрема характеристики будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 19.07.2021 ПП «Земля Поділля» (а.с.20-24, т.1), встановлено, що житловий будинок, господарські будівлі і споруди в [ADDRESS] побудовано у період з 1966 по 1985 рік. До складу домоволодіння входить: житловий будинок «А1», 1966 року побудови; літня кухня «Б», 1980 року побудови; гараж «В», 1985 року побудови; господарська будівля «Г», 1966 року побудови; підвал «П.Д», 1966 року побудови; ворота «№1»; огорожа «№2»; криниця «№3». Вартість домоволодіння згідно висновку про вартість, виготовленого ФОП [PERSON] 14.10. 2023, наданого стороною позивача [PERSON] становить 52823,00 грн.(а.с.25, т.1). Рішенням Устянської сільської ради Борщівського району від 30.03.1994 б/н (а.с.35, т.1) [PERSON] було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка згідно довідки, виданої старостою Устянського старостинського округу №9 Мельнице-Подільської селищної ради від 18.10.2023 № 695 (а.с.37, т.1), знаходиться по [ADDRESS] . Поштова адреса спадкового домоволодіння [ADDRESS] підтверджується рішенням виконкому Мельнице-Подільської селищної ради Борщівського району від 11.04.2018 року № 30 «Про впорядкування нумерації житлових будинків по вулицях [ADDRESS] » (а.с.26, т.1). Статтею 72 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. З огляду на наведене вище суд не бере до уваги твердження позивача [PERSON] , що спірне домоволодіння являлося власністю спадкодавця [PERSON] , оскільки під час судового розгляду встановлено, що спадкодавці - подружжя [PERSON] та [PERSON] , були співвласниками спірного домоволодіння, тому, що домоволодіння у складі двору робітника збудовано ними в шлюбі, в період з 1966 року по 1985 рік, земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд була виділена спадкодавцю [PERSON] , а отже частка кожного з них складала по частині домоволодіння. Отже, до складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить частина домоволодіння по [ADDRESS] , а до складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить частина цього ж домоволодіння. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Звертаючи увагу на належний спосіб захисту порушеного права особи, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16ц вказала, що замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру прав має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача. З огляду на наведене вище суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача за первісним позовом [PERSON] про визнання за ним права власності на домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом підлягають до часткового задоволення і за ним слід визнати право власності на 3/8 частини цього домоволодіння, що належали померлій [INFO] [PERSON] . Щодо позовної вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,89 га, яка складається із земельної ділянки площею 0,17 га та земельної ділянки площею 0,72 га, що належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі Державного акта серія Р1 №648588, виданого на ім`я [PERSON] , судом встановлено наступне. Згідно даних наявної в матеріалах справи копії Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №648588, виданого Устянською сільською Радою народних депутатів 14.08.2001 на підставі рішення Устянської сільської ради народних депутатів від 31.01.2001 №74 [PERSON] , мешканці с. Михалків Борщівського району, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,89 га, в межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і яка складається із земельної ділянки площею 0,17 га та земельної ділянки площею 0,72 га (а.с.27, т.1). Судом встановлено, що у Державному акті помилково зазначено власника земельної ділянки «[PERSON] » замість «[PERSON] ». Довідкою, виданою старостою Устянського старостинського округу №9 Мельнице-Подільської селищної ради від 17.10.2023 № 621 (а.с.38, т.1), підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та [PERSON] є одна і та ж сама особа. Відповідно до довідки, виданої старостою Устянського старостинського округу №9 Мельнице-Подільської селищної ради від 17.10.2023 № 692 (а.с.36, т.1), саме померлій [PERSON] належала земельна ділянка (пай) площею 0,89 га. на території Мельнице-Подільської селищної ради. Отже, під час розгляду справи на підставі зазначених вище доказів, встановлено, що розбіжності у написанні імені спадкодавця [PERSON] у свідоцтві про її смерть та у Державному акті допущено посадовими особами при оформленні відповідних документів на право власності на землю і у суду не виникає сумнівів, що [PERSON] і [PERSON] одна і та ж сама особа, у зв`язку з чим суд вважає доведеним факт належності права власності на земельну ділянку площею 0,89 га спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту серія Р1 №648588, виданого на ім`я [PERSON] . Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6100592072023 від 16.10.2023 (а.с.28-30, т.1), нормативна грошова оцінка земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,1665 га, кадастровий номер 6120888500:01:001:0364, становить 2470,84 грн. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6100592122023 від 16.10.2023 (а.с.31-33, т.1), нормативна грошова оцінка земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,7225 га, кадастровий номер 6120888500:01:001:0365, становить 11412,29 грн. Отже, за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом слід визнати право власності на частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,89 га, яка складається із земельної ділянки площею 0,17 га та земельної ділянки площею 0,72 га, що належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі Державного акта серія Р1 №648588, виданого на ім`я [PERSON] . При цьому суд враховує, що відповідачка [PERSON] , яка народилася [INFO] і на час відкриття спадщини була особою пенсійного віку, а отже непрацездатною, має право на обов`язкову частку у спадщині померлої матері [PERSON] , а саме на частину. Також суд вважає, що не підлягають до задоволення позовні вимоги [PERSON] про усунення відповідачки [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON] з тих підстав, що вона ухилялася навмисне від надання матері допомоги при можливості її надання, так як мати перебувала в безпорадному стані внаслідок хвороби та похилого віку і потребувала такої допомоги саме від доньки, виходячи з такого. Згідно заключення ЛКК Мельнице-Подільської селищної лікарні (а.с.34, т.1) [PERSON] встановлено діагноз: відновний період перенесеного ГПМК (26.06.2021), когнітивними розладами на грунті гіпертонічної хвороби ІІ ст. та церебрального атеросклерозу. Згідно заключення хвора не здатна самообслуговування, потребує постійного стороннього догляду у зв`язку з когнітивними розладами. Позивач [PERSON] додав до позовної заяви розписку жительки села Михалків [PERSON] від 17.10.2023 про те, що вона доглядала маму [PERSON] за його проханням з жовтня 2021 року по грудень 2022 року, за певну суму грошей. Нікто, окрім неї, неприходив до неї. [PERSON] визивав лікарів та лікував маму (а.с.47, т.1). З наданої позивачем [PERSON] копії заяви відповідачки [PERSON] , адресованої начальнику Управління соціального захисту населення [PERSON] 13.02.2020 (а.с.40, т.1), встановлено, що відповідачка просила припинити компенсаційні виплати по догляду за престарілою особою [PERSON] у зв`язку із сімейними обставинами. На підтвердження зазначених у відзиві обставин відповідачкою [PERSON] надано довідку до акта огляду МСЕК від 01.12.2021 (а.с.67, т.1), згідно якої вона є особою з інвалідністю третьої групи довічно у зв`язку з загальним захворюванням по зору. Проходила медич\-ний огляд 25.11.2021. Згідно довідки від 15.12.2023, виданої КНП «Мельнице-Подільський центр первинної медико-санітарної допомоги» за підписом лі\-каря [PERSON] (а.с.70, т.1), за період з лютого 2021 року по жовтень 2022 року [PERSON] 16 разів зверталася за медичною допомогою, в тому числі з приводу офтальмологічного захворювання. Верховний Суд у постанові від 15 вересня 2022 року у справі № 314/3460/20 зазначив, що суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебу\-вання спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкода\-вцеві. який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ІІК України має значення су\-купність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливо\-сті її надання: перебування спадкодавця в безпорадному стані: потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності за\-значених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Аналогі\-чні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року у справі № 491/1111/15, прова\-дження № 61-14655св18; у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судов палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16, прова\-дження № 61-15926св18. Факт умисного ухилення від надання допомоги померлій матері відповідачкою [PERSON] , тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій, не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи в суді, оскільки, як встановлено з наданих відповідачкою доказів, вона є особою з інвалідністю третьої групи довічно у зв`язку з загальним захворюванням по зору і в період з лютого 2021 року по жовтень 2022 року неодноразово зверталась за медичною допомогою, в тому числі з приводу офтальмологічного захворювання. Відтак, під час розгляду справи позивач [PERSON] не довів факту ухилення відповідачкою [PERSON] від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, а також факт потреби спадкодавця саме в допомозі дочки [PERSON] , а тому позов в цій частині до задоволення не підлягає. Позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно слід задовольнити повністю та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на 4/8 (1/2) частини спірного домоволодіння, що належали померлому [INFO] [PERSON] . У відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на сторони пропорційно до задоволених вимог. На підставі ст.ст.16, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1233, 1241, 1261, 1269 ЦК України, ст.72 СК України,

Outcome: partial