Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути із відповідача грошові кошти у розмірі 8 096,13 грн., з яких: 6\~439,13 грн. інфляційні втрати від суми заборгованості, 1\~657,00 грн. 3% річних від суми заборгованості. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що судовим рішенням Франківського районного суду м. Львова від 13.12.2018 року, стягнуто з відповідача в порядку регресу збитки, заподіяні внаслідок ДТП у розмірі 10 525,00 грн та судовий збір у сумі 704,60 грн. Рішення суду відповідачем у добровільному порядку не виконується. Відповідно до ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання просить позов задовольнити та стягнути інфляційні нарахування та три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 141 ЦПК України просить вирішити питання судових витрат. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 03.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Правом на подачу відзиву на позов та подачу заяви про розгляд справи за його відсутності не скористався. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. 13.12.2018\~року рішенням Франківського районного суду м. Львова у справі № 465/2144/18 позов Фізичної особи підприємця [PERSON] , до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу задоволено частково та стягнуто з останнього в порядку регресу у розмірі 10 525,00 грн та судовий збір у сумі 704,80 грн, а всього у розмірі 11\~229,8 грн. 08.08.2019 року державним виконавцемФранківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Романяік Н.М., було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59747443. Відповідач добровільно не виконує рішення суду у справі № 465/2144/18 та станом на 15 березня 2024 року коштів на виконання такого судового рішення від [PERSON] не надходило. Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо невиконання грошового зобов`язання за рішенням суду. Будь-яких даних щодо виконання такого рішення, суд не встановив. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до\~статті 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Таким чином, 3 % річних та індекс інфляції мають компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника, а тому при його обрахунку береться за основу прострочена сума. Позивач просить стягнути три відсотки річних від простроченої суми боргу та інфляційні втрати у розмірі 8 096,13 грн. відповідно до розрахунку, наведеного у позовній заяві. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу, а отже, 3% річних та інфляційні не мають характеру штрафних санкцій і положення постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 не підлягають застосуванню до цих правовідносин. Наведена позиція \~підтверджена Верховним Судом у вже згаданій постанові від 21.03.2024 у справі № 910/6185/23: Відповідно до проведеного позивачем розрахунку інфляційних нарахувань за весь час прострочення за період з 14.12.2018 року по 13.03.2024 року становить у розмірі 6439,13 грн, три відсотки річних від простроченої суми за період з 14.12.2018 року по 13.03.2024 у розмір 1657,00грн. Даний розрахунок відповідачем не оспорювався, є чинним, а тому приймається судом до уваги та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Будь-яких інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження суд під час розгляду справи не встановив. Таким чином з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 8 096,13 грн., з яких: 6 439,13 грн. інфляційні втрати від суми заборгованості за період з 14.12.2018 року по 13.03.2024 року, 1 657,00 грн. 3% річних від суми заборгованості за період з 14.12.2018 року по 13.03.2024 року. Враховуючи встановлене вище, суд дійшов до переконання про те, що оскільки відповідачем не було вжито жодних заходів щодо виконання рішення суду, грошове зобов`язання не виконано та визнання цього відповідачем, а відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути у відповідності ч. 2 ст. 625 ЦК України індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми на загальну суму 8 096,13 грн, а позов задовольнити. Статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (ч.1ст.141 ЦПК України). Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт(наданих послуг),виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт(наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як встановлено судом, між позивачем [PERSON] та адвокатом Самойленком П.М. укладено Договір про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01.11.2022 та додаткова угода №4 від 13.11.2023 року. Відповідно до попереднього розрахунку суми судових витрат, які очікується понести позивачем у зв`язку із розглядом справи, загальна вартість послуг, наданих адвокатом на підставі Договору про надання правової допомоги становить 4000,00 грн. Враховуючи незначну складність справи, предмет спору, ціну позову, значення справи для позивача, кількість часу, витраченого представником позивача для підготовки позовної заяви та інших процесуальних документів, виходячи із засад розумності розміру витрат на правничу допомогу та пропорційності позовних вимогам, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в сумі 1000грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд доходить до висновку, стягнути з відповідача на користь позивача витрати у виді судового збору в розмірі: 968,96 копійок та витрати на правничу допомогу в сумі 1000 гривень.

Outcome: approved