Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом за змістом якого просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 19.07.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 55, та визначити місце проживання їх спільної малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , разом з ним. Позовні вимоги мотивовані тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через її зловживання спиртними напоями та розгульним способом життя. Позивачем втрачено почуття любові та поваги до відповідача, як наслідок, він не згідний на примирення. Також вказано, що шлюбно-сімейні відносини сторін припинені близько року тому, оскільки відповідач не живе інтересами сім`ї, не займається вихованням спільної малолітньої дитини, між сторонами відсутні взаєморозуміння, спільні інтереси, а погляди на життя та його цінності суттєво різняться. Позивач самостійно займається як утриманням, так і вихованням малолітньої доньки [PERSON] , оскільки вони проживають окремо від відповідача. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги з викладених у позові підстав та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що не має бажання зберігати шлюб з відповідачем, оскільки не бачить у цьому сенсу. Також вказав, що доцільність визначення судом місця проживання малолітньої доньки після розірвання шлюбу саме разом з ним зумовлено тим, що [PERSON] не проявляє ні належного інтересу, ні турботи відносно їх спільної доньки, оскільки живе власним життям та потребами. В свою чергу він офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, належні умови проживання та найголовніше сама донька й хоче проживати разом з ним. Представник позивача адвокат Гуденко Є.А., повноваження якого підтверджено ордером, сформованим 26.02.2024 року в системі «Електронний суд», підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, оскільки для цього наявні достатні підстави - збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а відповідач й так самоусунулася від утримання та турботи про доньку, тому визнання місця проживання малолітньої доньки сторін разом з батьком відповідатиме найкращим інтересам дитини. Відповідач, будучи обізнаною про розгляд даної справи Ватутінським міським судом Черкаської області, ні в підготовчі, ні в судові засідання не з`явилась. Надала до суду заяву за змістом якої не має відзиву на позовну заяву, не заперечує проти проведення підготовчого засідання за її відсутності та призначення справи до розгляду. В подальшому, жодних заяв від [PERSON] ні щодо суті розгляду справи, ні з будь-яких процесуальних питань до суду не надходило. Представником органу опіки та піклування виконавчого комітету Ватутінської міської ради надано до суду заяву про підтримання заявлених позовних вимог та проведення розгляду справи за відсутності представника третьої особи за наявними матеріалами справи, а в подальшому до матеріалів справи долучено акт обстеження умов проживання малолітньої доньки сторін та вказано про не можливість з`ясування умов проживання малолітньої доньки сторін з матір`ю [PERSON] , оскільки остання на телефонні дзвінки не відповідає, за місцем її проживання за адресою: [ADDRESS] , двері в помешканні ніхто не відповідає. Свідок [PERSON] , матір позивача [PERSON] , надала суду показання про те, що її внучка [PERSON] з жовтня 2023 року проживає разом з нею, її чоловіком та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Матір внучки лише епізодично приймає участь в її житті, а її батько [PERSON] любить дитину, займається її вихованням та забезпечує її потреби. Додатково вказала, що її син [PERSON] має власне житло за адресою: [ADDRESS] , однак на даний час для зручності він разом донькою проживає разом з нею та її чоловіком. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала показання за змістом яких вона проживає по сусідству з [PERSON] , його матір`ю та вітчимом. Також разом з [PERSON] проживає його донька [PERSON] . Вона неодноразово була у них в гостях та особисто бачила, що [PERSON] піклується про свою доньку та забезпечує її всім необхідним. Востаннє матір дівчинки вона бачила у вересні 2023 року у стані сильного алкогольного сп`яніння. Свідок [PERSON] надала суду показання про те, що їй відомо про існування проблем в сім`ї [PERSON] та [PERSON] , які зумовлені тим, що [PERSON] зловживає алкоголем. Вона проживає по сусідству з [PERSON] , його матір`ю та вітчимом, а тому досить часто буває в них у гостях, та постійно бачить [PERSON] - доньку [PERSON] , яка має окрему кімнату в будинку. Про участь матері дівчинки в її житті їй нічого не відомо. Допитана в судовому засіданні малолітня [PERSON] , за правилами ч.ч. 1, 2 ст. 232 ЦПК України, надала показання за змістом яких останні 2 місяці вона проживає разом зі своїм татом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а до цього близько року жила разом з своїми татом, бабусею та дідусем за адресою: [ADDRESS] , а її мама винаймає інше житло. Також вказала, що її мами майже не має в її житті, оскільки вона не приходить до неї, а також не цікавиться нею та її життям, а тому вона хоче й надалі жити зі своїм татом. Додатково пояснила, що тато не вчиняє їй жодних перешкод у спілкуванні з мамою, однак вона сама не знаходить часу для неї. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Заслухавши доводи учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який 19.07.2013 року зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, про що складено актовий запис № 55, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області. Сторони припинили спільне проживання як подружжя та не бажають вживати заходів до примирення з метою збереження сім`ї. Відповідно до змісту акту депутата Ватутінської міської ради Бабік Т.І. від 18.12.2023 року, складеного зі слів [PERSON] та [PERSON] та в їх присутності, [PERSON] разом зі своєю малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , проживають в його матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] забезпечує матеріально свою доньку, займається її вихованням, піклується про неї. Матір дитини [PERSON] проживає окремо не турбується про доньку, не цікавиться її життям та не бере участі в її вихованні. Згідно змісту акту обстеження умов проживання, проведеного комісійно 15.05.2024 року, [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , бабусею [PERSON] , вітчимом її батька [PERSON] проживає в приватному будинку за адресою: [ADDRESS] , яким має три житлові кімнати, веранду, вітальню, кухню, суміжні ванну кімнату та туалет, який належить [PERSON] . Матеріально-побутові умови проживання задовільні, в помешканні створені належні умови для дівчинки відповідно до її віку та потреб, відносини між батьком та донькою доброзичливі, психологічний мікроклімат в сім`ї позитивний. Також вказано, що донька з жовтня 2023 року проживає з батьком та прихильна до нього, висловлює бажання й надалі проживати з ним, а батько забезпечує базові потреби дитини, має достатній рівень виховного потенціалу, спроможний забезпечити належне виховання та утримання доньки. Позивач [PERSON] з 28.10.2015 року працює начальником зміни у олійно-екстракційному цеху в ТОВ «Катеринопільський елеватор», що підтверджується довідкою менеджера з кадрового діловодства від 19.12.2023 року № 42, та згідно довідки про доходи за період з 01.01.2023 року по 30.11.2023 року йому нараховано заробітну плату в розмірі 496 201,12 грн. За місцем роботи [PERSON] характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою ТОВ «Катеринопільський елеватор» від 04.01.2024 року. Відповідно до інформації Ватутінського ліцею № 2 Ватутінської міської ради Черкаської області [PERSON] , матір учениці [PERSON] , з серпня 2023 року не цікавилась ні шкільним життям, ні успішністю доньки, а її батько [PERSON] особисто забирає доньку додому, бере активну участь в житті класу та вихованні дитини. Згідно витягу з наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного від 13.12.2023 року № 19320 [PERSON] , 1990 року народження, надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців. Постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2024 року № 516 «Про продовження строків дії відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації» продовжено строк дії відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації, які не закінчилися на день прийняття даної постанови, автоматично на три місяці. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Сімейним кодексом України (далі - СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та протоколами до неї, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН про права дитини (далі - Конвенція), Декларацію про права дитини (далі - Декларація). Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Положеннями ст. 21 СК України передбачено, що шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі змістом ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Сторони тривалий час проживають окремо. Позивач категорично налаштований на припинення даних шлюбних відносин, збереження шлюбу не відповідає його інтересам, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала, що суд оцінює як її незацікавленість у збереженні шлюбу з позивачем. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] як подружжя неможливе, а тому їх шлюб підлягає розірванню. Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог у частині визначення місця проживання спільної малолітньої доньки сторін разом з позивачем, суд враховує, що відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. За змістом ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно змісту п. 6 Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. За змістом ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено можливість судів при розгляді справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Європейським судом з прав людини в Рішенні від 11.07.2017 року в справі «М.С. проти України» визначено зміст поняття «інтересів дитини» та їх місця у взаємовідносинах між батьками, зокрема вказано, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Згідно ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. З огляду на вказане, враховуючи встановлені обставини справи та позицію відповідача, яка не надала до суду жодних заперечень проти визначення місця проживання її доньки разом з батьком, суд вважає, що подальше спільне проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з її батьком, відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, тож наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині, оскільки вказане відповідає інтересам дитини щодо зростання у передбачуваній та емоційно стабільній атмосфері. При цьому, визначення місця проживання доньки сторін разом з батьком не припиняє зв`язки дитини з матір`ю, яка не є неблагонадійною, оскільки вказане не позбавляє її прав і не звільняє від виконання батьківських обов`язків. Матір, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку доньки, має право та обов`язок піклуватися про її здоров`я, стан розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 21.07.2021 року в справі № 404/3499/17, від 02.02.2022 року в справі № 243/787/20. Вирішуючи питання про судові витрати, враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідач на користь позивача судові витри зі сплати судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., оскільки підстав для звільнення відповідача від його сплати судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved