Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначив, що при проведенні перевірки дотримання споживачами Правил роздрібного ринку електричної енергії, 18.01.2024 року представниками позивача за адресою: [ADDRESS] виявлено факт порушення вказаних правил шляхом самовільного підключення електропроводки до електричної мережі прихованим способом з порушенням схеми обліку, що підтверджується відповідним актом. Відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, відповідачам, як користувачам зазначеного житла нараховано суму спричинених збитків в розмірі 129\~192 гривні 09 копійок (а.с. 42 47). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Представник позивача отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та судове повідомлення про розгляд справи на вказану ним адресу електронної пошти (а.с. 54). Відповідач [PERSON] 08 червня 2024 року отримав судове повідомлення про розгляд справи разом із копією ухвали про відкриття провадження по справі та примірником позовної заяви з додатками засобами поштового зв`язку за адресою реєстрації свого місця проживання (а.с. 37, 53, 83). 18 червня 2024 року судом отримано відзив на позов у якому відповідач [PERSON] заперечив позовні вимоги та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що вказаний будинок належав його померлій матері та в період часу з 25 грудня 2023 року по 06 січня 2024 року він перебував на стаціонарному лікуванні, а неправомірно підключення до електромережі вчинив їх родич (а.с. 67 68). Відповідачка [PERSON] 15 липня 2024 року отримала судове повідомлення про розгляд справи разом із копією ухвали про відкриття провадження по справі та примірником позовної заяви з додатками засобами поштового зв`язку за адресою реєстрації свого місця проживання (а.с. 49, 85, 93). 17 червня 2024 року судом отримано відзив на позов у якому відповідачка [PERSON] заперечила позовні вимоги та просила відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що вказаний будинок належав її померлій матері, а вона зареєстрована і постійно проживає в місті Києві (а.с. 55 57). При цьому, суд не приймає до уваги зміст відзиву на позов відповідачки [PERSON] , оскільки всупереч вимог статей 83\~і 191 ЦПК України, відзив подано із порушенням зазначеному в ухвалі від 30 травня 2024 року про відкриття провадження по справі, строку для подання відповідачем відзиву на позов. В резолютивній частині ухвали від 30 травня 2024 року про відкриття провадження по справі визначено: строк для подання відповідачем відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (а.с. 51). Зокрема, відповідачка [PERSON] 15 липня 2024 року отримала поштове відправлення у якому суд надіслав їй судове повідомлення про розгляд справи разом із копією ухвали про відкриття провадження по справі та примірником позовної заяви із додатками (а.с. 85, 93). Отже, відповідачка [PERSON] подала відзив на позов до того часу коли вона отримала у встановленому цивільним процесуальним законом порядку копію ухвали від 30 травня 2024 року про відкриття провадження у даній справі. Враховуючи положення статей 120 124 ЦПК України, приходжу до висновку, що строк для подання відзиву відповідачкою [PERSON] розпочався 16 липня 2024 року і закінчився 30 липня 2024 року о 24 годині 00 хвилин. Саме у продовж вказаних п`ятнадцяти днів відповідно до вимог цивільного процесуального закону відповідачка [PERSON] мала право подати відзив на позов. Натомість, не у визначений строк, а до його початку (до дня отримання копії ухвали суду від 30 травня 2024 року про відкриття провадження по справі) відповідачка [PERSON] подала до канцелярії суду відзив на позов. Отже, відзив на позов відповідачкою [PERSON] подано до суду до початку строку на подання відзиву. Зокрема, строк для подачі відзиву не розпочався, оскільки станом на 17 червня 20224 року (коли відповідачка [PERSON] подала відзив) вона не отримала копію ухвали про відкриття провадження по справі. Тобто, відповідачці [PERSON] необхідно було спочатку отримати копію ухвали про відкриття провадження по справі, а потім, протягом п`ятнадцяти днів подавати відзив на позов. Однак, відповідачка [PERSON] вчинила навпаки, спочатку подає відзив на позов, а потім отримує копію ухвали про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви на яку вона вже подала відзив. У зв`язку із цим, суд отримав відзив на позов у той час, коли строк для подачі відзиву навіть не розпочався. При цьому, в строк визначений в ухвалі про відкриття провадження по справі, а саме: у строк з 16 червня по 30 липня 2024 року, відповідачка [PERSON] не подала відзив на позов. Оскільки відповідачка [PERSON] лише 15 липня 2024 року отримала у встановленому цивільним процесуальним законом порядку копію ухвали від 30 травня 2024 року про відкриття провадження у даній справі, суд приходить до логічного, послідовного і обґрунтованого висновку про те, що відповідно до норм статті 191 ЦПК України, станом на 17 червня 2024 року у відповідачки [PERSON] не виникло процесуального права подати відзив на позов, оскільки відзив має бути поданий після отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, а не до отримання копії такої ухвали. Як наслідок, у суду відсутні процесуальні підстави для врахування відзиву на позов від 17 червня 2024 року відповідачки [PERSON] при постановленні судового рішення по суті даної справи. 12 липня 2024 року судом отримано від представника позивача відповідь на відзиви у якому він не погодився із запереченнями відповідачів та зазначив, що саме на споживачі лежить обов`язок зміни попереднього споживача у разі його смерті та саме відповідачі як користувачі вказаного житлового будинку мають нести солідарну відповідальність за порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії (а.с. 86 87). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. На підставі типового договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідно до паспорту точки розподілу/передачі електричної енергії (додаток № 2 до типового договору), позивач як ліцензований постачальник надає послуги із користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] , де відкрито відповідний особовий рахунок споживача № [NUMBER] (а.с. 10 12, 13). Також, відповідач [PERSON] зареєстрований, а тому є споживачем відповідних комунальних послуг, що надаються за вказаною адресою, що підтверджується листом № 731/03-19 від 27.05.2024 року Виконавчого комітету Гребінківської селищної ради (а.с. 37). З наданого позивачем на підтвердження свої вимог Акта про порушення № К 046668 від 18.01.2024 року вбачається, що при користуванні електричною енергією за адресою: [ADDRESS] здійснено самовільне підключення струмоприймачів та електропроводки до електричної мережі ОСР з порушенням схеми обліку прихованим способом, чим порушено пункт 5.5.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018\~року № 312 (а.с. 14). Відповідачі обидва підписали вказаний акт. За результатами засідання комісії по розгляду Акту про порушення № К 046668 від 18.01.2024 року, складено протокол № 268 від 05.03.2024 року, відповідно до якого акт підлягає розрахунку згідно п. 8.4.13. формула 10 Правил роздрібного ринку\~електричної енергії та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією за період 366 днів (а.с. 17). За змістом вказаного протоколу вбачається, що відповідачі не були присутні на зазначеному засіданні комісії. Проте, слід врахувати, що відповідачі були належним чином повідомлені про вказане засідання відповідним листом позивача № 04/530/805 від 13.02.2024 року, який було отримано відповідачами за адресою надання послуг 22 лютого 2024 року (а.с. 16, 16 на звороті). До вказаного протоколу розраховано обсяг вартості не облікованої електричної енергії в сумі 128\~938 гривень 44 копійки (а.с. 18, 19). Зазначений розрахунок\~здійснено позивачем\~відповідно до\~Методики визначення\~обсягу та\~вартості електричної\~енергії,\~не облікованої\~внаслідок порушення\~споживачами правил\~користування електричною\~енергією,\~затвердженої постановою\~Національної комісії\~регулювання електроенергетики\~України від 04.05.2006 року № 562. Отже, отримавши від позивача електричну енергію у неправомірний спосіб, шляхом порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, відповідач не здійснив на користь позивача оплату за спожиту електроенергію. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» у цьому Законі термін «споживач» вживається у такому значенні фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Відповідно до статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу; постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку. Норми статті 71 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачають, що учасники ринку, які\~порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Згідно із пунктом 42 Правил роздрібного ринку електричної енергії, споживач електричної енергії зобов`язаний також: - користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); - здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про\~порушення цих Правил та умов договору. Згідно із пункту 8.4.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, оператор системи визначає обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок\~порушення цих Правил та/або виявлення фактів безоблікового споживання електричної енергії, самовільного підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без засобів вимірювальної техніки, відповідно до вимог цієї глави. Норма частини першої статті 11 ЦК України передбачає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа (суб`єкт господарювання), якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права (прав та законних інтересів), має право на їх відшкодування. Відповідно до статті 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана манну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки, під час розгляду справи встановлено, що за адресою споживання відповідача [PERSON] здійснено самовільне підключення електроустановок до електричної мережі ОСР з порушенням схеми обліку прихованим способом, суд приходить до висновку, що споживачем порушено Правила роздрібного ринку електричної енергії, чим завдано позивачу збитків, а тому, права останнього як постачальника електричної енергії слід захистити. Статтею 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Також, суд вважає безпідставними і необґрунтованими заперечення відповідача [PERSON] відносно його перебування на стаціонарному лікуванні в період часу з 25 грудня 2023 року по 06 січня 2024 року, оскільки зазначені обставини абсолютно не спростовують факт здійснення за адресою реєстрації та проживання споживача [PERSON] самовільного підключення струмоприймачів та електропроводки до електричної мережі ОСР з порушенням схеми обліку прихованим способом. Крім того, суд не приймає до уваги та відхиляє викладені у відзиві на позов заперечення стосовно того, що особовий рахунок оформлено на померлу особу, оскільки відповідно до вимог пункту 2.1.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії, ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач. Однак, в порушення наведених вимог, відповідач [PERSON] не повідомив позивача як постачальника електроенергії про зміну споживача у зв`язку із смертю своєї матері (власника особового рахунку № [NUMBER] ) та не ініціював укладення нового договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії. До того ж, пунктом 2.1.6. Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії в частині розрахунків за послуги оператора системи діє, якщо згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією відповідного електропостачальника оплату послуг з розподілу (передачі) електричної енергії забезпечує споживач. Зокрема, відповідач [PERSON] як споживач здійснював оплату послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, а тому слід вважати, що відповідно до пункту 2.1.6. Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що у даному випадку між сторонами діє договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії. Серед іншого, у суду відсутні відомості про те, що на виконання вимог пункту 2.1.7. Правил роздрібного ринку електричної енергії, у зв`язку зі своєю незгодою як споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, відповідач [PERSON] як споживач добровільно припинив використовувати електричну енергію із системи розподілу/передачі та подав оператору системи письмову заяву про припинення розподілу/передачі електричної енергії на його об`єкт. Натомість, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог позивача стосовно відповідачки [PERSON] , оскільки остання не є власником зазначеного домоволодіння та не зареєстрована і не проживає за вказаною адресою, а тому вона не має обов`язку утримувати дане нерухоме майно і сплачувати відповідні комунальні платежі. Одночасно, суд вважає помилковим та юридично необґрунтованими викладені за змістом відповіді на відзиви твердження представника позивача про те, що відповідачка [PERSON] має безперешкодний доступ до вказаного домоволодіння та надала своєму родичу дозвіл на неправомірне підключення обігрівача, оскільки вказані обставини не є підставою для юридичної відповідальності [PERSON] у зв`язку із виявленими порушеннями. Таким чином, позов є частково обґрунтованим та підлягає задоволенню в обсязі визначеному судом, що підтверджений позивачем відповідними письмовими доказами. Воднораз, обґрунтовуючи дане судове рішення, суд керується нормою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, згідно із яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача [PERSON] (а.с. 28). На підставі викладеного,

Outcome: partial