Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

20.05.2024 позивачі звернулись до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилась спадкова маса, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0670 га, кадастровий номер 0510400000:00:005:0004, яка розташована по [ADDRESS] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] залишились дружина померлого [PERSON] та син [PERSON] , які прийняли спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживали та були зареєстровані разом з ним за однією адресою. З метою оформлення спадщини позивачі звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і їм були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку по 1/2 частці кожному. Однак у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок позивачам приватним нотаріусом було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, які б посвідчували право власності [PERSON] на спадковий будинок. При цьому [PERSON] за життя не отримав на вказаний будинок свідоцтво про право власності. З цих підстав позивачі просять визнати за ними право власності по 1/2 частині на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] . Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 10.06.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву, призначено підготовче засідання та витребувано докази. Ухвалою суду від 10.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 01.08.2024 позивачі та їх представник адвокат Середюк О.В. в судове засідання не з`явились. Представник позивача адвокат Середюк О.В. подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просила його задовольнити та розглядати справу у їх відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, явку уповноваженого представника не забезпечив, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, заяву про розгляд справи за відсутності представника до суду не подав. Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). Як вбачається з довідки адміністратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Могилів-Подільської міської ради № 44 від 26.01.2024 [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , до дня своєї смерті [INFO] . На день смерті даної особи за вказаною адресою також були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] залишились дружина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 11), а також син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] після смерті чоловіка та батька [PERSON] прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживали із спадкодавцем [PERSON] і протягом шестимісячного строку не заявили про відмову від спадщини, про що свідчать матеріали спадкової справи до майна померлого [PERSON] 29.02.2024, з метою оформлення спадщини, позивачі звернулись до приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а.с. 60, 68). Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що інші спадкоємці відсутні та крім позивачів із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину ніхто не звертався. 29.02.2024 позивачам видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] по 1/2 частці на земельну ділянку, площею 0,0670 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0510400000:000:005:0004, що розташована по [ADDRESS] (а.с. 88, 89). Разом з тим, позивачам постановами приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області від 29.02.2024 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок під [ADDRESS] відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності [PERSON] , який помер [INFO] , на вказане майно (а.с. 91, 92). Відповідно до довідки Комунального підприємства Могилів-Подільського міжрайонного бюро технічної інвентаризації № 44 від 26.01.2024 згідно архівних даних станом на 31.01.2013 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі правовстановлюючого документа: Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки, виданий виконавчим комітетом Могилів-Подільської міської ради 02 серпня 1973 року, згідно рішення № 16 від 02 лютого 1973 року, посвідчений Могилів-Подільською державною нотаріальною конторою 27 вересня 1973 року, № 5940 та зареєстровано в Могилів-Подільському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 28 вересня 1973 року, номер запису на паперових носіях № 1930 (а.с. 20). Відповідно до вказаної вище довідки, адреса та номер житлового будинку змінився з [ADDRESS] , згідно книги нумерації складеної в 1977 році; з [ADDRESS] , згідно книги нумерації складеної в 1987 році; з [ADDRESS] , на підставі рішення виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради 6 сесії 22 скликання від 08.12.1995 та нумерації проведеної в 1997 році затвердженої рішенням виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради № 382 від 25.12.1997 «Про затвердження переліку вулиць міста з новою нумерацією домоволодінь». Право власності [PERSON] на земельну ділянку та будинок [ADDRESS] підтверджується копіями наступних документів: акту від 02.08.1973 про виділ [PERSON] в натурі земельної ділянки по [ADDRESS] (а.с. 17); виписки із рішення № 262 виконкому Могилів-Подільської міської ради від 24.07.1973 про виділення земельних ділянок під індивідуальне будівництво (а.с. 18); нотаріально посвідченого договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки площею 300 кв. м для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 02.08.1973, укладеному між виконкомом Могилів-Подільської міської ради та [PERSON] (а.с. 25-26); акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію (а.с. 28-29); рішення виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради № 113 від 28.03.2003 про надання дозволу на оформлення документів на самовільно побудовані будівлі (а.с. 30). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими нормами, і призначена для постійного у ній проживання. Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. З копії технічного паспорту, що наявна в матеріалах справи, судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] збудований у 1972 році. Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. На час побудови спадкового будинку державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (далі- Інструкція), яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до п.1 розділу 1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводило бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Пунктом 4 розділу 1 Інструкції встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Згідно з пунктом 7 Інструкції реєстрація здійснювалась на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік (далі - Перелік) яких додано до вказаної Інструкції). Згідно з п. 14 Переліку таким правовстановлюючим документом, на підставі якого провадилась реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР є нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої Ради акт про прийняття будинку в експлуатацію. Таким чином, [PERSON] набув статусу власника житлового будинку на підставі нотаріально посвідченого договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та згідно зі статтею 58 Цивільного кодексу Української РСР набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном. Відповідно до положення\~статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та\~Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За нормами статей 1216, 1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України. Статтею 1297\~ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введений лише з 29.06.1998 року, тобто з набранням чинності Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 року № 121. Відповідно до ст. 25,\~30,\~346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Як роз`яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до п. 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи дані норми закону, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] у передбачений законом спосіб набув права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , то після його смерті таке право перейшло в рівних частинах до його дружини [PERSON] та сина [PERSON] . За таких підстав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved