Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №249419 від 29.06.2021 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського ноторіального оркугу. В обґрунтування позову зазначає, що йому стало відомо про виконавче провадження, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва на підставі виконавчого напису №249419 від 29.06.2021 р. Посилаючись на те, що заборгованість є спірною, крім того нотаріусом порушена процедура вчинення виконавчого напису, просить визнати виконавчий напис №249419 таким, що не підлягає виконанню. В письмових поясненнях відповідач заперечив позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн. не відмовідає складності справи, часу витраченим адвокатом та є завищеним. Ухвалою від 29.05.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Ухвалою від 09.07.2024 р. розгляд справи відкладено на 29.07.2024 р. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки не повідомили. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного листа та телефонограмою про виклик до суду. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує. Відповідач просив розглянути справу без участі його представника. Від третьої особи пояснення до суду не надходили, правом на відкладення не скористалися. З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та, у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази наявні у матеріалах справи, суд враховує наступне. 30.12.2019 р. між ТОВ "Кредитна Установа "Європейська Кредитна Група" та [PERSON] укладено кредитний договір № 2842113137/451281 (а.с. 22-26). Відповідно до умов договору, товариство надало позивачу кредитні кошти в сумі 2500 грн. строком на 25 днів до 23.01.2020 р. Виконавчим написом №249419 від 29.06.2021 р. вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №2842113137/451281 від 30.12.2019 р. (укладеним між позивачем та ТОВ "Кредитна Установа "Європейська Кредитна Група") на користь ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" на підставі договору відступлення прав вимоги №ЕМ-6 від 26.05.2021 р. Стягнення заборгованості проводиться за період з 25.05.2021 р. по 03.06.2021 р. в сумі 8627,5 грн., яка складається з: 2500 грн. заборгованість по тілу кредиту, 6127,5 грн. заборгованість по відсоткам та стягнуто плату за вчинення нотаріусом виконавчого напису. 23.11.2021 р. ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" звернулось до приватного виконавця з заявою про відкриття виконачого провадження щодо стягення з [PERSON] заборгованості в сумі 9557,5 грн. 14.01.2022 р. приватним виконавчем виконавчого округу м. Києва Шарковим О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68157633 про стягнення з [PERSON] 9557,5 грн. заборгованості за кредитним договором. Відповідно до\~статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою\~статті 39 Закону України "Про нотаріат"\~(далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом\~та іншими актами законодавства України. Відповідно до\~статті 87 Закону України "Про нотаріат"\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону\~визначено умови вчинення виконавчих написів, зокрема, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів провадиться стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису у цьому випадку подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року\~до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів внесено зміни, зокрема, доповнено пунктом 2 - Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.\~Для одержання виконавчого напису за цим пунктом нотаріусу подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.09.2021 №910/10374/17р (п.п.77- 94) дійшла висновку, що не підлягають виконанню нотаріальні написи, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~та Переліку документів. Встановлено, що оскаржуваний позивачем виконавчий напис, вчинений нотаріусом 29.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд констатує відсутність нотаріально посвідченого договору про надання фінансового кредиту укладений між позивачем та відповідачем, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а наданий кредитний договір №2842113137/451281 від 30.12.2019 р. не посвідчений нотаріально. Крім того, суд зазначає, що на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Отже, вирішуючи позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, враховуючи відсутність доказів направлення позичальником листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником такого листа, суд дійшов висновку про те, що встановлена законом процедура стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду у справі № 554/6777/17 від 15.04.2020 р. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Як вбачається з умов кредитного дговору, термін повернення кредиту- 23.01.2020 р. Разом з тим, суд враховує, що у постанові від 04.02.20 р. у справі № 912/1120/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Оскільки, у кредитному договорі погоджено строк кредитування - до 23.01.2020 року, тому до цієї дати у товариства наявне право на нарахування процентів за користування кредитними коштами. Проте, з виконавчого напису №249419 від 29.06.2021 р. вбачається, що стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема відсотків, проводилося за період з 25.05.2021 р. по 03.06.2021 р. А тому, нарахування стягувачем процентів за користування кредитними коштами після 23.01.2020 року, тобто після спливу погодженого сторонами строку кредитування та після спливу строку дії договору є неправомірним. За таких обставин, суд дійшов висновку, що розмір заборгованісті за користуванням кредитом зазначений в виконавчому написі є спірним. Відповідно до ст. 80 ЦПК України суд, враховуючи викладені обставини, вважає їх достатніми для висновку про порушення прав позивача внаслідок вчинення нотаріального напису, а тому позовні вимоги слід задоволити. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати за розгляд позовної заяви слід покласти на відповідача. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьоїстатті 2 ЦПК України). Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої та другоїстатті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті137та частина восьма статті 141 ЦПК України). У даній категорії справ заявник повинен довести сам факт надання послуг, а не їх оплату. Відповідно достатті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договором про надання правової допомоги. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписамистатті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Суд враховує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Для вирішення питання про розподіл судових витрат, суд повинен враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Установлено, що в позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. На підтвердження наданих послуг, представником позивача долучено: договір про надання правничої допомоги №07-05/24/1 від 07.05.2024 р., акт прийому-передачі наданих послуг від 22.05.2024 р., детальний опис робіт (наданих послуг) від 22.05.2024 р., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої допомоги. Як вбачається із матеріалів справи, 07.05.2024 р. між адвокатом Пушкарьова О.О. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги № 07-05-24/1 (а.с. 30-33). Відповідно до умов Договору, адвокат приймає доручення клієнта щодо надання правової допомоги з питань захисту прав і представлення інтересів клієнта в цивільній справі щодо визнання виконавчого напису № 249419 таким, що не підлягає виконанню, а клієнт щобов`язується виплатити адвокату за надані юридичні послуги гонорар, а також відщкодувати фактичні витрати, пов`язані з виконанням доручення. Адвокат надає клієнту наступні послуги: консультування, визначення правової позиції, складання (написання) позовної заяви та подачі її до суду, складання та подання до суду заяви про забезпечення позову, подання адвокатських запитів до органів ДВС та нотаріату (п. 1.2). Пунктом 3.1, 3.1 Договору передбачено, що за послуги щодо надання правової допомоги клієнт виплачує адвокату гонорар у розмірі 10000 грн. За домовленістю сторін, оплата правової допомоги здійснюється шляхом попередньої оплати у розмірі 100%. З акту прийму - передачі наданих послуг від 22.05.2024 р. та детального опису робіт вбачається, що на виконання умов договору адвокатом надані послуги: усна консультація (витрачено 2 год), складання позовної заяви (витрачено 4 год.), складання заяви про забезпечення позову (витрачено 1,5 год.). Загальна вартість робіт становить 5000 грн. (а.с. 34, 35). Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд звертає увагу на те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, обгрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved