Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що 11 жовтня 2014 року зареєструвала шлюб з [PERSON] шлюбі народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Останнім часом, відносини між нею та відповідачем погіршилися. Чоловік почав їй зраджувати з іншою жінкою, тому подальше життя з відповідачем не можливе. Крім того, деякий час вони проживають окремо. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Враховуючи вище викладене, вважає, що подальше спільне життя неможливе, тому час на примирення не потрібен. Спору про поділ спільно нажитого майна між ними немає. Просила розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимог, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги визнав та просив суд розглянути справу за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано 11 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , актовий запис № 338. Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». В шлюбі у сторін народлиося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 29.03.2017 та [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 07.11.2018. Відповідно до статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не проживають разом, спільне господарство не ведуть, взаємним побутом не пов`язані, будь-які ознаки сім`ї відсутні. Таким чином, характер відносин, які склалися, свідчать про повний розпад сім`ї, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки вони не бажають підтримувати шлюбні відносини. У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов та розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved