Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

до суду\~звернувся \~ [PERSON] з\~позовом до\~ Гадяцької\~міської ради\~Полтавської області\~ про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. Ухвалою судді\~від 04\~липня 2024 року провадження у зазначеній справі відкрито. 22\~липня 2024\~року закрито підготовче судове засідання. У судове засідання [PERSON] не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Гадяцька міська рада звернулася до суду з заявою про розгляд справи без участі представника, відзиву на позов не надано. Судом встановлено, що рішення виконавчого комітету Гадяцької міської ради Полтавської області від 16.03.2000 року №91-5 [PERSON] надано дозвіл на будівництво гаража 6,0 на 4.0 м в районі існуючих гаражів поблизу дворової території будинку [ADDRESS] . На підставі даного рішення та схеми розміщення гаража, погодженої з головним архітектором міста, у 2003 році був збудований гараж. Згідно рішення виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 25.01.2006 року № 19-1 надано дозвіл [PERSON] на будівництво погреба в побудованому гаражі по [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 25.01.2006 року № 21-3 присвоєна поштова адреса гаражу [PERSON] , дозвіл на будівництво якого був наданий виконкомом міської ради від 16.03.2000 року №91-5: вул.50 років Жовтня,44-а, гараж № 2. Розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації №206 від 20.05.2016 року «Про перейменування топонімічних назв у населених пунктах області та демонтаж пам`ятників і пам`ятних знаків» [ADDRESS] . 11.06.2024 року Комунальним підприємством «Контур» Гадяцької міської ради проведено технічне обстеження збудованого гаража з погребом та складено звіт №21 від 12.06.2024 року про проведення технічного обстеження. Витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (документ 01566 від 11.06.2024), встановлює надійність та безпечну експлуатацію гаража з погребом. Відділ ДАБК Гадяцької міської ради зазначає, що Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та господарства України № 158 від 03.07.2018 не передбачено прийняття в експлуатацію збудованої частини гараж по [ADDRESS] , тому відмовлено у прийнятті в експлуатацію даного гаража. Відповідно ч.1,ч. 3 та ч.5 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Фізичною особою-підприємцем [PERSON] проведено технічне обстеження збудованого гаража з погребом та складено звіт №19-2023 про проведення технічного обстеження за результатами якого встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, так як самочинно збудований гараж з погребом № [NUMBER] , що розташований по [ADDRESS] придатний до подальшої експлуатації і не порушує прав інших осіб. Абзацом 3 пункту 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами\~статті 376 Цивільного кодексу України\~(про правовий режим самочинного будівництва) № 6 від 30.03.2012 року передбачено, що вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування\~ст. 392 ЦК України\~є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Відповідно частин 1, 3\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч.1\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~статтею 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих\~Конституцією України\~прав і свобод людини та здійснення проголошеного\~Основним Законом України\~принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» від 01 липня 2003 року № 37801/97, § 36,). Ще одне призначення обґрунтування рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Аналізуючи докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки даний випадок і є тим винятковим способом захисту права, з яким чинне законодавство пов`язує можливість визнання права власності за особою, яка здійснила будівництво, що за рішенням державного реєстратора є самочинним. Також судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що збудований самочинно гараж з погребом придатний для подальшої експлуатації і не порушує прав інших осіб.

Outcome: approved