Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-25 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, виділ майна в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 22 листопада 1975 року перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Завальською сільською радою Гайворонського району, актовий запис № 63. Вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, тому подала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. У період шлюбу, за спільні кошти сторін набуто у власність будинок [ADDRESS] , загальною площею - 68,9 кв.м., у тому числі житлова 52,3 кв.м. Згідно звіту про оцінку майна № 888/20 від 21.12.2020 року вартість спірного житлового будинку складає 738666,00 грн. Вказує, що між нею та позивачем не досягнуто домовленостей щодо поділу спільного майна подружжя, а тому змушена звернутися до суду. Просить, в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] . Виділити в натурі [PERSON] , [INFO] , 1/2 частину будинку [ADDRESS] . Припинити право спільної часткової власності [PERSON] , [INFO] , на будинок [ADDRESS] . Встановити між [PERSON] та [PERSON] порядок користування земельною ділянкою зальною площею 0,690 га, розташованою в [ADDRESS] . Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. 16.06.2022 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, виділ майна в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою призначено судову земельно-технічну експертизу. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.06.2022 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, виділ майна в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою призначено судову будівельно-технічну експертизу. 03.10.2022 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда провадження по справі поновлено. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.03.2023 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, виділ майна в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою призначено судову будівельно-технічну експертизу. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда 25.10.2023 року провадження по справі поновлено. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.04.2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. 29.04.2024 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда витребувано в Обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об`єднань бюро технічної інвентаризації», копію правовстановлюючого документу, на підставі якого [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , РНКОПП [NUMBER] володіють або користуються земельною ділянкою по [ADDRESS] . Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.04.2024 року витребувано в Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області (25030, Кіровоградська область, місто Кропивницький, вулиця Академіка Корольова, будинок 26), копію правовстановлюючого документу, на підставі якого [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , РНКОПП [NUMBER] володіють або користуються земельною ділянкою по [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові, просила вимоги задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 22 листопада 1975 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Завальською сільською радою Гайворонського району , актовий запис № 63. У період шлюбу, за спільні кошти сторін набуто у власність будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу № 1-1575 від 11.07.1980 року. Згідно звіту № 888/20 про оцінку майна житлового будинку загальною площею 68,9 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] від 21.12.2020 року, зробленого ТОВ «Наукова дослідна лабораторія судових експертиз» ринкова вартість об`єкту оцінки складає 738666,00 грн. Відповідно ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Згідно ч. 3. ст. 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. На момент виникнення цивільних відносин сторін - створення сім`ї (1975 рік) діяв акт цивільного законодавства - КпШС і ЦК України (1963 року) та Закон України «Про власність», в подальшому з 2004 року - СК України та ЦК України. Згідно з ст. 13 КпШС України, права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю відповідно до ст. 22 КпШС України. Ч. 2 ст. 112 ЦК Української РСР визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток. Відповідно до. п. 2 ст. 3 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Так, згідно ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Згідно з ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної, власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі постанова Пленуму), а саме в п.п. 23, 24 зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби: грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами тощо. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Для забезпечення прав позивача та відповідача, суд вважає за необхідне визнати спільним майном подружжя будинок [ADDRESS] . Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як вбачається із матеріалів справи позивач просить в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на ? частину будинку [ADDRESS] . Разом з цим, згідно до висновку експерта Таран Олександра Сергійовича № 114/22/1 судової будівельно-технічної експертизи від 27.06.2023 року враховуючи фактичні об`ємно-планувальні особливості житлового будинку по [ADDRESS] , виконати розподіл відповідно до ? частки кожного із співвласників та нормативних вимог в галузі будівництва, технічно не надається можливим. Експертом вбачається можливість розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , з відхиленням від ? частки кожного із співвласників. Реальна частка після виділення співвласника «І» буде складати 56/100, що на 6/10 більше ідеально належної частки. Реальна частка після виділення співвласника «ІІ» буде складати 44/100, що на 6/100 менше ідеально належної частки. Розмір грошової компенсації співвласнику частка якого стала меншою після розподілу житлового будинку по [ADDRESS] , складає 26658 грн. Погоджуючись з висновком експерта, суд вважає за необхідне визнати право власності за [PERSON] на 56/100 частини будинку [ADDRESS] , визнати право власності за [PERSON] на 44/100 частини будинку [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 26 658 грн грошової компенсації. Суд враховує, що саме такий порядок користування частками будинку склався між сторонами, виходячи з їх пояснень. Крім того, позивач також просить суд виділити їй в натурі 1/2 частину будинку [ADDRESS] . Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Виділ у натурі частки із майна - це поділ одного домоволодіння на самостійні об`єкти нерухомого майна, з власним входом та допоміжними приміщеннями/спорудами, системами водопостачання, водовідведення, опалення, тощо. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого КМУ 06.06.2018. Поділ можливий у добровільному або у судовому порядку, лише за умови наявності технічної можливості виділити кожному співвласнику відокремлену частку у майні та дотримання певної процедури, встановленої законом. В позові повинно бути обґрунтована технічна можливість виділення частки в натурі підтверджена належними та допустимими доказами, а саме висновком судової будівельно-технічної експертизи. Згідно до висновку експерта Таран Олександра Сергійовича № 114/22/1 судової будівельно-технічної експертизи від 27.06.2023 року пропонується один варіант розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , з відхиленням від 1/2 частки кожного із співвласників. Співвласнику «І» з часткою ? пропонується виділити в натурі: літера «А» - житловий будинок, в складі приміщень: 1-1 - приміщення площею 6,2 м 2 1-6 - приміщення площею 18,0 м 2 1-7 - приміщення площею 12,5 м 2 Всього площа складає 36,7 м 2 Вхід до виділеної частки слід здійснювати через приміщення «1-1» З господарських будівель та споруд: літ. «Б» - літня кухня-гараж; літ. «N2» - ворота; ? літ. «+» - водопровід; ? літ. «І» - вимощення; ? літ. «N1» - огорожа. Реальна частка після виділення співвласника «І» буде складати 56/100, що на 6/10 більше ідеально належної частки. Співвласнику «ІІ» з часткою ? пропонується виділити в натурі: літера «А» - житловий будинок в складі приміщень: 1-2 - приміщення площею 6,8 м2 1-3 - приміщення площею 3,6 м 2 1-4 - приміщення площею 11,2 м 2 1-5 - приміщення площею 10,6 м 2 Всього площа складає 32,2 м 2 Вхід до виділеної частки слід здійснювати через приміщення «1-3» З господарських будівель та споруд: літ. «Гг» - погріб; ? літ. «+» - водопровід; ? літ. «І» - вимощення; ? літ. «N1» - огорожа. Реальна частка після виділення співвласника «ІІ» буде складати 44/100, що на 6/100 менше ідеально належної частки. Розмір грошової компенсації співвласнику частка якого стала меншою після розподілу житлового будинку по [ADDRESS] , складає 26658 грн. Приймаючи до уваги те, що [PERSON] належить частина житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , враховуючи інтереси сторін, їх право на частку у домоволодінні, а також те, що наявна технічна можливість виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню відповідно до експертизи. Щодо вимоги позивача про визначення порядку користування земельною ділянкою, суд зазначає наступне. Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Аналіз змісту норм цих статей у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України). Висновком експерта № 114/22/2 від 27.06.2023 за результатами проведення земельно-технічної експертизи визначено два варіанта порядку користування земельною ділянкою. Суд, враховує, що на час вирішення спору в суді земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] не є сформованою земельною ділянкою в розумінні статті 79-1 Земельного кодексу України. На день розгляду справи, спірна земельна ділянка не була визначена як об`єкт цивільних прав, оскільки земельна ділянка не була сформована, не виготовлено технічної документації та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не проведена державна реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та не присвоєно кадастрового номеру на земельну ділянку. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визначення порядку користування земельною ділянкою та відмови у задоволенні позову в цій частині позовних вимог. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 3693,00 грн. судового збору та 4100 грн. витрат за проведення експертизи. На підставі ст. 60 СК України, ст.ст. 319, 356, 364, 377 ЦК України,

Outcome: partial