Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

Позивач подав до суду позов про стягнення з відповідача на його користь суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6491 грн. 04 коп., в обґрунтування чого посилався на те, що 20.01.2021 року біля будинку [ADDRESS] сталася дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Lexus», державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] . Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.03.2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля «Lexus», державний номер [NUMBER] , були застраховані в ПрАТ «СК «Аркс». Позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 42491 грн. 30 коп. Цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Прем`єр Альянс», яке здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «Аркс» в розмірі 36000 грн. 26 коп. Отже, сума виплати страхового відшкодування, яке повинен сплатити відповідач позивачу, складає 6491 грн. 04 коп. Ухвалою суду від 05.12.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в\~судове засідання\~не прибув,\~про дату,\~час та\~місцерозгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення 25.12.2024 року поштового відправлення з копією ухвали про відкриття провадження в справі, копією позовної заяви з додатками та судовою повісткою, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Згідно з ч. 1\~ст. 44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач з запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, чи з відзивом на позов до суду не звертався, заяв, клопотань та заперечень суду не надав. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні та не зявився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Приймаючи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання суду не надав, на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає доцільним продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84)\~5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, доходить наступного. 20.01.2021 року біля будинку [ADDRESS] сталася дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Lexus», державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] . Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.03.2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля «Lexus», державний номер [NUMBER] , були застраховані в ПрАТ «СК «Аркс» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 102529а0ха від 17.08.2020 року. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 42491 грн. 30 коп. на підставі: акту огляду транспортного засобу по справі № 1.003.21.0000147; рахунку на оплату № 44 від 08.01.2021 року; ремонтної калькуляції № 1.003.21.0 від 15.01.2021 року; страхового акту № ARX2703220 від 22.01.2021 року; розрахунку страхового відшкодування. Вказані обставини підтверджуються платіжним дорученням № 744291 від 25.01.2021 року. На момент дорожньо транспортної пригоди цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Прем`єр Альянс», яке здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «Аркс» в розмірі 36000 грн. 26 коп., що встановлено судом на підставі платіжного доручення № 17360 від 11.08.2021 року. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із ст. 993 ЦК України, яка є тотожною ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Різниця між фактичним розміром страхової виплати потерпілій особі, і страховим відшкодуванням, сплаченим позивачу, становить 42491 грн. 30 коп. 36000 грн. 26 коп. = 6491 грн. 04 коп. Таким чином, в розумінні ст. ст. 993, 1166, 1187 ЦК України та норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати решту завданих збитків в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування потерпілому. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6491 грн. 04 коп. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved