Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника - адвоката Гузєва І.Г., звернувся до суду з вказаним вище позовом, просить стягнути з Комунального підприємства «Кривбасводоканал» 454 200 грн. в рахунок компенсації відшкодування моральної шкоди, завданої смертю члена сім`ї. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] , [INFO] , являється його рідним братом, який [INFO] року у віці 43 роки під час здійснення заходів з рятування людини (працівника КП «Кривбасводоканал») загинув внаслідок асфіксії (закриття дихальних шляхів рідиною) в колодязі горизонтального відстійника очисних споруд Радушанського водопровідного комплексу, який експлуатується КП «Кривбасводоканал». Вказує, що зазначений нещасний випадок настав під час неналежної експлуатації джерела підвищеної небезпеки - Радушанського водопровідного комплексу (колодязь горизонтального відстійника очисних споруд) працівниками КП «Кривбасводоканал». Позивач зазначає, що дана трагічна подія спричинила йому моральну шкоду, оскільки позивач, втратив близьку людину - рідного брата, з яким проживав однією сім`єю та мав близький соціальний зв`язок. Позивач зазнає моральних страждань, оскільки внаслідок нещасного випадку, позивач назавжди позбавлений можливості спілкування з рідною людиною, життєвий зв`язок з рідним братом розірвано та його відновлення виключене. Позивач вказує, що зі спливом часу, розуміння невідворотності та суттєвості втрати буде лише зростати, негативно впливаючи на сприйняття позивачем навколишнього світу, переповнюючи його життя негативними емоціями та переживаннями. Просив стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди в розмірі 454 200 грн. Ухвалою суду від 15 липня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 29 липня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача КП «Кривбасводоканал». У відзиві представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, так як загиблий самостійно прийняв рішення рятувати працівника КП «Кривбасводоканал», відсутня вина КП «Кривбасводоканал» у спричиненні шкоди та позивач не обґрунтував розмір спричиненої шкоди, позивач не входить до кола осіб, яким законом надано право на стягнення моральної шкоди внаслідок загибелі потерпілого, факт проживання однією сім`єю позивача з загиблим не доведено, що вказує на безпідставність позовних вимог. 01 серпня 2024 року на адресу суду надійшла заява представника позивача - адвоката Гузєва І.Г., відповідно до якої останній вказує, що підтверджує факт отримання відзиву на позов та зазначає про відсутність необхідності надання часу для подання відповіді на відзив. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно лікарського свідоцтва про смерть № 2155 смерть [PERSON] настала [INFO] від «асфіксії» (закриття дихальних шляхів рідиною, токсична дія клоачних газів) (а.с.12,13). Відповідно до висновку експерта № 2155 смерть [PERSON] настала від утоплення у колодязі у воді, яка ускладнилась асфіксією, що підтверджується морфологіними змінами з боку внутрішніх органів (фекальні маси у носових ходах) (а.с.14-20). У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] помер [INFO] (а.с.11). Актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався [INFO] року о 10 год. 00 хв. на КП «Кривбасводоканал» від 15.02.2022 року, який затверджено 18.02.2022 року компетентною комісією встановлено, що нещасний випадок стався за наступних обставин (а.с.30-44). Відповідно до розпорядження диспетчера Центральної диспетчерської служби КП «Кривбасводоканал» № 1836 від 17.09.2021 року у зв`язку з виробничою необхідністю [INFO] року було залучено до роботи працівників Радушанського водопровідного комплексу КП «Кривбасводоканал» у вихідний день. Даними працівниками являлись [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Виробнича необхідність полягала в тому, що [INFO] року на територію Радушанського водопровідного комплексу КП «Кривбасводоканал» повинна була прибути цистерна з коагулянтом і його потрібно злити у ємність. Згідно з посадовими обов`язками злив коагулянту мали виконати працівники КП «Кривбасводоканал» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; [PERSON] - повинна була взяти аналіз вхідного контролю коагулянту. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повинні були виконати спускання мулу з горизонтального відстійника. 18 вересня 2021 року близько 08 години 00 хвилин вищевказані особи, крім [PERSON] , прибули на роботу. О 08 годині 12 хвилин [PERSON] зателефонував [PERSON] і повідомив, що прибула автоцистерна з коагулянтом, а також вказав, щоб вона зателефонувала [PERSON] та повідомила останній про необхідність прибуття на роботу здійснювати злив коагулянту. Разом з [PERSON] на територію водопровідного комплексу прийшов [PERSON] , який привіз [PERSON] на роботу. На територію водопровідного комплексу [PERSON] пропустив охоронець. Приблизно о 09 годині 10 хвилин майстер [PERSON] , прийнятий на роботу в КП «Кривбасводоканал» згідно наказу № 320 від 13.03.2018 року дав вказівку слюсарю [PERSON] закрити засувку в колодязі горизонтального відстійника № 2 секції 2, яку о 08 годині 10 хвилин відкрив слюсар-ремонтник [PERSON] для звільнення відстійника. Відкривши люк колодязя горизонтального відстійника № 2 секції № 2, де знаходилась засувка, працівники відчули неприємний запах. [PERSON] почала говорити, що в колодязь не можна спускатись, оскільки [PERSON] може отруїтись, але її не послухали. [PERSON] не погоджувався спускатись у колодязь, але [PERSON] надав йому вказівку спуститись. При цьому [PERSON] умовив [PERSON] почекати доки він одягне захисний костюм, але [PERSON] не погодився, що б [PERSON] вдягнув протигаз з рятувальним поясом і страхувальною мотузкою. Коли [PERSON] спускався в колодязь він почав сильно кашляти і [PERSON] стала кричати, що йому зле, в цей момент [PERSON] втратив свідомість і впав у колодязь. [PERSON] вказав [PERSON] щоб вона принесла рятувальний пояс і страхувальну мотузку щоб витягти [PERSON] з колодязя. [PERSON] побігла по рятувальні пояси і страхувальні мотузки, але не знайшла їх. Тим часом, [PERSON] , який прийшов разом з [PERSON] та знаходився поруч, почав говорити [PERSON] , що треба рятувати [PERSON] , на що [PERSON] йому відповів, що б той ліз і рятував. [PERSON] також без засобів індивідувального захисту, з метою рятування [PERSON] , поліз у колодязь, йому стало зле, він втратив свідомість і впав на дно колодязя. Побачивши, що відбувається з [PERSON] , [PERSON] також спустився в колодязь та втратив свідомість. Близько о 10 годині 21 хвилині на місце нещасного випадку прибули спеціальні рятувальні служби та констатували смерть [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За наслідками спеціального розслідування компетентною комісією встановлено, що даний нещасний випадок стався в колодязі горизонтального відстійника № 2 секції 2 Радушанського водопровідного комплексу, який експлуатується КП «КРИВБАСВОДОКАНАЛ», який знаходиться за адресою: [ADDRESS] водопровіднний комплекс розташований на території 25,28 га та складається з «джерела водопостачання», «насосної станції І підйому (НС - 4, НС - 6)», «реагентного господарства (відділення коагулювання, первинного та вторинного хлорування)», «блоку очисних споруд фільтрувальної станції (змішувачі, камери утворення пластівців, горизонтальні відстійники, швидкі фільтри, резервуари чистої води), технологічні насосні станції, насосні станції ІІ підйому. Зазначений водопровідний комплекс згідно договору оренди індивідувально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-6494-ОД від29.12.2017 року укладеного між регіональним відділенням фонду державного майна України у Дніпропетровській області та КП «Кривбасводоканал» перебуває в строковому платному користуванні строком на 10 років. (а.с.46-54). Компетентна комісія дійшла висновків, що під час експлуатації колодязя горизонтального відстійника № 3 секції № 2, порушення законодавства з питань охорони праці допустили працівники КП «КРИВБАСВОДОКАНАЛ», а саме: - порушили вимоги «Типової інструкції щодо організації безпечного проведення газонебезпечних робіт» НПАОП 0.00-5.11- 8, (п.1.11) допущено працівників до виконання газонебезпечних робіт без оформлення наряд-допуску на проведення даних робіт; (п.2.2) не вжито заходи щодо скорочення кількості газонебезпечних робіт; (п.2.8) не забезпечено проведення аналізу повітряного середовища на місці виконання робіт»; (п. 2.10) не перевірено повноту виконання підготовчих заходів, готовність об`єкта проведення робіт, не перевірено наявність та справність засобів індивідуального захисту, не забезпечено режим виконання газонебезпечної роботи, не забезпечено контроль за станом повітряного середовища, не вжито заходів, що виключають допуск на місце роботи осіб, які не зайняті її виконанням; - порушили вимоги «Правил техніки безпеки при експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених місць» (04.10.1979) НПАОП 41.0.-1.01-79 (п.1.5.6 розділ Б глави 1) - робота в колодязі виконувалась бригадою менше 3 осіб, попередньо не було визначено загазованість споруд газоаналізаторами та не забезпечено вентиляцію споруд, (п.1.1.4 розділу І глави 1 та п.4.1.2, розділу І глави 4) - відсутня можливість дистанційного управління засувкою, яка розташована на дні колодязя під перекриттям нижнього ярусу, що передбачає створення безпечних умов праці. Уповноваженою комісією встановлено, що основною причиною нещасного випадку являється недодержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки та/або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано відповідний дозвіл. Супутніми причинами згідно висновку комісії являються: - незадовільний технічний стан, у тому числі: виробничих об`єктів, будівель споруд, інженерних комунікації; -порушення трудової та виробничої дисципліни. Згідно подання про надання дозволу на роботу у вихідний день та розпорядження № 1836 від 17.09.2021 у зв`язку з виробничою необхідністю залучено до роботи у вихідний день працівників КП «Кривбасводоканал» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.21,22). У відповідності до повідомлення про нещасний випадок від [INFO] року на території Радушанського водопровідного комплексу в колодязі з запірною арматурою стався нещасний випадок за наслідками якого загинуло троє осіб [PERSON] , [PERSON] (працівники КП «Кривбасводоканал») та [PERSON] (не є працівником КП «Кривбасводоканал») (а.с.28,29). Зі змісту протоколу огляду місця, де стався груповий нещасний випадок [INFO] року, який складено спеціальною комісією з розслідування нещасного випадку, вбачається, що місцем нещасного випадку являється колодязь горизонтального відстійника очисних споруд Радушанського водопровідного комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який перебуває в орендному користуванні КП «Кривбасводоканал» згідно договору № 12/02-6494-ОД від 29.12.2017 року (а.с.23-25). У відповідності до умов договору № 12/02-6494-ОД від 29.12.2017 року Радушанський водопровідний комплекс, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, Нікопольське шосе, 219, який перебуває в орендному користуванні КП «Кривбасводоканал» (а.с.46-54). Згідно з затвердженим в 2018 році переліком робіт з підвищеною небезпекою, які виконуються на КП «Кривбасводоканал» (п.17) роботи в колодязях відносяться до робіт з підвищеною небезпекою (а.с.75,76). Відповідно до посадової інструкції начальника очисних споруд (водопровідний комплекс) КП «Кривбасводоканал», від 14.02.2018 року (п.2.26) начальник очисних споруд дбає про особисту безпеку та і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей під час перебування на території підприємства(а.с.85-90). Відповідно до п.2.17. Посадової інструкції майстра КП «Кривбасводоканал», майстер повинен дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей під час виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства (а.с.78-82). Згідно наказу № 320 від 13.03.2018 року [PERSON] прийнятий на роботу до КП «Кривбасводоканал» на посаду майстра Радушанського водопровідного комплексу (а.с.77). З висновку експерта № 5075-22 від 04.06.2023 року (арк. висновку 43) вбачається, що дії майстра Радушанського водопровідного комплексу КП «Кривбасводоканал» не відповідали вимогам ст. 14 ЗУ «Про охорону праці» п.п. 1.5.1, 1.5.5, 1.5.6 «Правил техніки безпеки при експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених місць» п.1.11, 2.8, 2.10 «Типової інструкції по організації безпечного проведення газонебезпечних робіт», п.п. 2.6., 2.15, 2.16, 2.17 Посадової інструкції майстра КП «Кривбасводоканал», а саме допущено проведення газонебезпечних робіт без оформлення на їх проведення наряд-допуску, що передбачало розробку та подальше проведення комплексу заходів щодо підготовки та безпечного проведення робіт, не забезпечив проведення аналізу повітряного середовища на місці роботи, не забезпечив виконавців справними засобами індивідувального захисту, інструментом та пристроями та не перевірив їх відповідність характеру виконуваної роботи, не провів інструктаж виконавцям робіт, не вжив заходів щодо виключення допуску на місце проведення газонебезпечної роботи сторонніх осіб, які не зайняті її виконанням, у разі виникнення небезпеки або погіршення самопочуття виконавців негайно не припинив роботи, не вжив заходів необхідних для забезпечення безпеки. [INFO] року майстер [PERSON] намагаючись виконати вказівку начальника очисних споруд щодо термінового закриття засувки в колодязі горизонтального відстійника води, нехтуючи при цьому правилами безпеки, незважаючи на ознаки високої концентрації клоачного газу в колодязі, примусив слюсаря [PERSON] лізти у колодязь, не забезпечивши його засобами індивідуального захисту, а коли [PERSON] стало зле і він втратив свідомість, [PERSON] запропонував [PERSON] , який знаходився поряд лізти в колодязь і рятувати [PERSON] , і коли [PERSON] також стало зле в колодязі, [PERSON] сам поліз в колодязь і також втратив свідомість. За висновком експерта № 5075-22 від 04.06.2023 року дії майстра КП «КРИВБАСВОДОКАНАЛ» з технічної точки зору перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку із його особистою загибеллю та загибеллю громадянина [PERSON] і слюсаря [PERSON] (а.с. 91-139). Відповідно до Правил техніки безпеки при експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених місць (04.10.1979) НПАОП 41.0.-1.01-79 (п.1.5.1.) при виникненні небезпеки для життя та здоров`я людей, інженерно-технічні робітники зобов`язані призупинити виконання небезпечних робіт. Про це слід негайно повідомити своєму керівництву, одночасно приймаючи заходи для попередження небезпеки. Судом також встановлено, що загиблий, [PERSON] , [INFO] являється сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.149). Позивач, [PERSON] , [INFO] , також являється сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 150). Тобто, загиблий, [PERSON] та позивач, [PERSON] , являються рідними (повнорідними) братами. Згідно довідки, виданої Відділом Центру надання адміністративних послуг Великоолександрівської селищної ради Бериславського району Херсонської області № 4965 від 15.05.2024, місце проживання загиблого, [PERSON] , до дня його смерті [INFO] було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до зазначеної довідки за вказаною адресою також зареєстроване місце проживання [PERSON] - позивача та інших членів їх сім`ї: батька, матері та братів. (а.с.148). Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до п.88 Переліку робіт підвищеної небезпеки НПАОП 0.00-2.01-05 роботи в колодязях, шурфах, траншеях, котлованах, бункерах, камерах, колекторах, віднесені до робіт підвищеної небезпеки. Відповідно до п 2.3.3. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України (затверджених наказом ДЕРЖАВНОГО КОМІТЕТ УКРАЇНИ ПО ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНОМУ ГОСПОДАРСТВУ № 30 від 05.07.95) під час чергування персонал зобов`язаний: не допускати на свою дільницю сторонніх осіб без спеціальних перепусток чи дозволу адміністрації. Частиною 1 статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Під час розгляду справи судом встановлено, що загибель рідного брата позивача настала під час експлуатації (виконання робіт з підвищеною небезпекою) працівниками відповідача джерела підвищеної небезпеки, а саме, колодязя горизонтального відстійника № 2 секції 2 Радушанського водопровідного комплексу, який на підставі договору оренди перебуває у володінні КП «Кривбасводоканал». Під час експлуатації джерела підвищеної небезпеки працівниками відповідача допущено порушення вимог законодавства при проведенні робіт з підвищеною небезпекою, що в тому числі, виразилось у допуску на місце проведення газонебезпечної роботи сторонніх осіб, які не зайняті її виконанням, при виникненні небезпеки або погіршення самопочуття виконавців робіт негайно не припинено роботи, не вжито заходи необхідні для забезпечення безпеки. За висновком експертизи № 5075-22 від 04.06.2023 року дії працівника відповідача з технічної точки зору перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку із його особистою загибеллю та загибеллю громадянина [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач є особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди у зв`язку з загибеллю [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. У відповідності до ч.1 ст. 68 ЦК України до кола близьких родичів належать батьки, діти, брати, сестри. Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю. Статтею 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення. Частинами 1,2 статті 259 СК України встановлено, що права та обов`язки, встановлені законом для братів та сестер, мають рідні (повнорідні, неповнорідні) брати та сестри. Брати та сестри, зокрема ті, які не проживають разом, мають право на спілкування. Частиною 1 статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. У відповідності до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частиною 4 даної правової норми визначено, що фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджені постановою КМУ від 2 березня 2016 р. № 207, та які були чинні на момент загибелі брата позивача [PERSON] , встановлено, що реєстрація місця проживання здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Пунктом 4 вказаних прави визначено, що громадянин України зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання загиблого [PERSON] вбачається, що його місце проживання за життя було зареєстроване в установленому законом порядку та співпадає з зареєстрованим згідно закону місцем проживання його рідного брата - [PERSON] , який є позивачем у справі. Судом враховано, що позивач та загиблий являються рідними (повнорідними) братами, а в житлі де проживав загиблий та позивач, також зареєстровано місце проживання інших членів їх сім`ї, а саме: батька, матері та братів, які пов`язані кровним спорідненням та в силу закону мають взаємні права і обов`язки, що у взаємозв`язку вказує на доведеність факту проживання однією сім`єю позивача та його загиблого брата. Враховуючи вище викладене та положення ст. ст. 23, 1168 ЦК України суд приходить до висновку, що позивач, як особа, яка проживала однією сім`єю з загиблим та якій у зв`язку з протиправною поведінкою щодо члена її сім`ї та близького родича спричинено душевні страждання, входить до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди завданої загибеллю [PERSON] , що настала внаслідок неналежної експлуатації працівниками відповідача джерела підвищеної небезпеки, що на відповідній правовій підставі належало відповідачу. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Частинами 3 та 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України № 42310/04 від 21.04.2011 року, роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Так, позивач втратив рідного брата, який займав важливе місце в його родині. Смерть рідного брата викликала негативні емоції, завдала стрес позивачу. Позивач та його рідний брат, що загинув, мали встановлене законом право спілкування між собою, загиблий та позивач мали спільний обов`язок утримувати своїх непрацездатних батьків, в свою чергу смерть потерпілого однозначно спричинила втрату важливого життєвого зв`язку, який поновлений бути не може, унеможливила реалізацію наданого позивачу права спілкування з близькою людиною, що відповідно завдає довготривалих та глибоких душевних страждань, При визначенні розміру відшкодування, суд враховує характер і тривалість моральних страждань позивача, у зв`язку із смертю рідної людини, істотність вимушених змін в його життєвих стосунках, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, вважає, що справедливою компенсацією перенесених моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень на користь позивача. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Положенням ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Позивач подав позов про відшкодування моральної шкоди та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Отже, з урахуванням положення, п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2000,00 грн.

Outcome: partial