Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

Позиція позивача Представник позивачки-адвокат Данилюк П.П. звернувся до суду в інтересах [PERSON] із зазначеним позовом до відповідача про визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0522480400:04:004:0276, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2500га, земельну ділянку з кадастровим номером 0522480400:04:004:0277, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0900га, земельну ділянку з кадастровим номером 0522480400:04:004:0278, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1400га, земельну ділянку з кадастровим номером 0522480400:04:004:0279, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3000га, земельну ділянку з кадастровим номером 0522480400:04:004:0280, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2000га, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представник посилався на те, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Після смерті батька [PERSON] , спадщину прийняла мати [PERSON] , яка при житті склала заповіт, яким заповіла усе своє майно своїй дочці - позивачці [PERSON] . Зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері та оформила спадщину на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] . Вказаний будинок розташований на земельній ділянці, яка була передана її батьку [PERSON] в приватну власність, загальною площею 0,98га, яка знаходиться в межах [ADDRESS] , - 0,68га, дорізки в межах села - 0,30га. Вказана земельна ділянка розділена на декілька частин, яким було присвоєно кадастрові номери, а саме: кадастровий номер 0522480400:04:004:0276, яка розташована в [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2500га; кадастровий номер 0522480400:04:004:0277, яка розташована в [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0900га; кадастровий номер 0522480400:04:004:0278, яка розташована в с. Багринівці, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1400га; кадастровий номер 0522480400:04:004:0279, яка розташована в [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3000га; кадастровий номер 0522480400:04:004:0280, яка розташована в [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2000га. Однак, рішенням Літинської селищною ради відмовлено позивачці у затверджені технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,9800га у зв`язку невідповідністю вимогам законів. Коли вона звернулася до нотаріуса для оформлення земельної ділянки належним чином, їй було відмовлено. Тому вона змушена звернутися до суду із даною позовною заявою, так як бажає отримати вказані земельні ділянки у власність. Рух справи в суді Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 10.07.2024 провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 09.08.2024. Розгляд справи Представник позивачки-адвокат Данилюк П.П. через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Просить судові витрати по справі залишити за позивачкою. Від відповідача Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області через канцелярію суду надійшов лист, в якому просять справу розглядати без участі їх представника. Літинська селищна рада позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Згідно із ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.1, 2, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем та вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у даному судовому засіданні за наявними у справі доказами. Встановлені судом обставини [PERSON] та [PERSON] є батьками позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08.01.1958 Багриновецькою сільською радою Літинського району Вінницької області (а.с.13). Зміна прізвища позивачки з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 01.12.1988 Багриновецькою сільською радою Літинського району Вінницької області (а.с.14). [PERSON] та [PERSON] були одруженими, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 13.11.1951 Багриновецькою сільською радою Літинського району Вінницької області (а.с.12). [PERSON] помер [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Багриновецькою сільською радою Літинського району Вінницької області 27.11.1995 (а.с.10). [PERSON] оформила своє спадкове право після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] а на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» в с. Багринівці, розміром 2,40га, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02.02.2000 (а.с.17). [PERSON] померла [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Багриновецької сільської ради Літинського району Вінницької області 21.08.2012 (а.с.11). За життя, [PERSON] склала заповіт, яким заповіла усе своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати спадодавиці на день смерті і на що вона матиме право за законом, своїй дочці [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 04 травня 2000 року, посвідченого секретарем Багриновецької сільської ради Літинського району Вінницької області, який, за даними сільської ради, не відмінено та не скасовано (а.с.15). [PERSON] оформила своє спадкове право після смерті [INFO] матері [PERSON] на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 30.01.2019, зареєстрованого в реєстрі за №2-102 (а.с.18). Державним нотаріусом Літинської державної нотаріальної контори 30.01.2019, на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину, проведено державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме житлового будинку в [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.01.2019, індексний номер витягу 154444726 (а.с.19). Згідно даних спадкової справи №547/2012. [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] а, що підтверджується довідкою №205/02/14, виданою 06.03.2024, Літинською державною нотаріальною конторою (а.с.16). За життя, [PERSON] Рішенням виконкому Багриновецької сільської Ради народних депутатів від 21.01.1995 за №4 вирішено передати у приватну власність земельну ділянку площею 0,98га, яка знаходиться в межах [ADDRESS] , - 0.68га, дорізки в межах села - 0.30га, згідно архівного витягу з рішення №01-23/83 від 06.02.2021 (а.с.20). Згідно довідки №25, виданої Багриновецьким старостинським округом Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області, згідно земельно-облікових документів за [PERSON] (нині покійний) рахувалась земельна ділянка загальною площею 0,98га, яка за рішенням Виконкому Багриновецької сільської Ради №4 від 20.01.1994, затвердженого рішенням 14 сесії 21 скликання Багриновецької сільської ради від 31.03.1994, йому була передана безкоштовно у приватну власність і включала: - 0,25га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] ; 0,09га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] ; 0,20га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] ; 0,30га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] ; 0,14га для ведення особистого селянського господарства в межах с. Багринівці.(а.с.21). На замовлення [PERSON] ФОП « [PERSON] » виготовлено Технічну документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0.2500га, з кадастровим номером 0522480400:04:004:0276, яка розташована: [ADDRESS] , згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.22,23). А також, виготовлено Технічну документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0900га, з кадастровим номером 0522480400:04:004:0277, яка розташована: [ADDRESS] , згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.24,25). Виготовлено Технічну документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,1400га, з кадастровим номером 0522480400:04:004:0278, яка розташована: Вінницька область, Вінницький район, с. Багринівці, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.26,27). Виготовлено Технічну документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,3000га, з кадастровим номером 0522480400:04:004:0279, яка розташована: [ADDRESS] , згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.28,29). Виготовлено Технічну документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,2000га, з кадастровим номером 0522480400:04:004:0280, яка розташована: [ADDRESS] , згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.30,31). Рішенням Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області №6662 42 сесії 8 скликання від 22.05.2024 відмовлено [PERSON] у затверджені технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,9800га, що розташована в межах с. Багринівці, Вінницького району, Вінницької області, в тому числі: земельна ділянка кадастровий номер 0522480400:04:004:0276 площею 0,2500га по [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, земельна ділянка кадастровий номер 0522480400:04:004:0277 площею 0,0900га по [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства, земельна ділянка кадастровий номер 0522480400:04:004:0278 площею 0,1400га, для ведення особистого господарства, земельна ділянка кадастровий номер 0522480400:04:004:0279 площею 0,3000га, для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка кадастровий номер 0522480400:04:004:0280 площею 0,2000га, для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку невідповідністю вимогам законів. Зокрема, у рішенні вказано на відсутність документів, які б підтверджували право [PERSON] спадкування після смерті [PERSON] , якому вказані земельні ділянки були передані безоплатно у приватну власність (а.с.32). Листом №617/02-14 від 13.06.2024 Літинською державною нотаріальною конторою Вінницької області повідомлено [PERSON] про заведення 16.11.2012 спадкової справи №547/2012 до майна померлої [INFO] її матері [PERSON] . Роз`яснено, що пунктом 4.20 глави 10 розділу II. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Таким документом не може бути надана копія Архівного витягу з рішення №4 виконавчого комітету Багриновецької сільської Ради народних депутатів Літинського району Вінницької області від 20 січня 1994 року «Про передачу громадянам земельних ділянок у приватну власність», яке затверджене рішенням 14 сесії 21 скликання Багриновецької сільської Ради народних депутатів від 31 березня 1994 року, яким передано [PERSON] в приватну власність земельну ділянку площею 0,98га, що знаходиться в межах [ADDRESS] , - 0,68га, дорізка в межах села - 0,30га. Враховуючи вищевикладене, свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки померлої [INFO] матері [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] , можна отримати за наявності всіх відповідних документів. У разі відсутності необхідних документів, згідно статті 16 Цивільного кодексу України, нотаріусом роз`яснено право звернутися до суду за захистом своїх майнових прав та інтересів (а.с.38). Оцінка суду та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно зі ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути в тому числі визнання права. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм статті 120 Земельного кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщенні. Зазначені норми закріпляють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальними правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року в справі №6-253цс16. При застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2019 року в справі № 463/1696/15-ц. Тобто, до набувача права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розташованих на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні в силу закону, незалежно від волі попереднього користувача земельної ділянки та органу, уповноваженого розпоряджатися землею (у випадку належності земельної ділянки до земель державної або комунальної власності) переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщенні відповідні об`єкти нерухомості, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення частина перша статті 1225 ЦК України). Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). З правового аналізу зазначених вище положень ЗК України та статей 1218, 1225 ЦК України слідує, що в разі, якщо земельна ділянка належала спадкодавцю на праві власності, то спадкоємець в порядку спадкування набуває право власності на це майно. Державні акти на земельні ділянки спадкодавцем за життя не виготовлені, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на спірні земельні ділянки. Згідно п.7 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, а також визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає, що позивачем беззаперечно доведено, що [PERSON] , який помер [INFO] , належало право на оформлення спірних земельних ділянок, яке увійшло до складу спадщини. В зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [INFO] матері [PERSON] , яка була спадкоємцем після смерті [PERSON] , на спірні земельні ділянки в нотаріальному порядку, а тому, з метою захисту майнових прав позивачки, позов необхідно задовольнити та визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Щодо судових витрат У своїй заяві представник позивачки-адвокат Данилюк П.П. просив судові витрати по сплаті судового збору не стягувати з відповідача, тому суд вважає, що судові витрати, сплачені позивачкою при подачі позову до суду, слід залишити за останньою.

Outcome: approved