Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2021 по 29.02.2024 у сумі 56 974,45 грн. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] позивач народила сина - [PERSON] . Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29.03.2018 у справі №295/14782/16-ц [PERSON] визнано батьком дитини [PERSON] . Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04.04.2019 у справі №295/10311/18, з відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1 500 грн щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 09.08.2018. Богунським відділом державної виконавчої служби у м. Житомирі здійснюється виконавче провадження [NUMBER] за виконавчим листом №295/10311/18 від 24.04.2019, виданого Богунським районним судом м. Житомира про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1 500 грн щомісячно, починаючи з 09.08.2018. Згідно з розрахунками заборгованості зі сплати аліментів №134848 від 26.12.2022 та №44877 від 26.02.2024, за відповідачем станом на 26.02.2024 рахується заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 56 974,45 грн. Враховуючи положення ст. 196 СК України та дані розрахунків заборгованості зі сплати аліментів №134848 від 26.12.2022 та №44877 від 26.02.2024, пеня за несплату аліментів щодо заборгованості у сумі 56 974,45 грн становить 186 998,47 грн, розрахунок якої позивачем наведено у позові. Поряд із цим, ч. 1 ст. 196 СК України встановлене обмеження щодо стягнення суми неустойки (пені), яка не може бути більшою 100 відсотків заборгованості. Враховуючи викладене, стягненню з відповідача підлягає неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 56 974,45 грн, що визначений державним виконавцем як сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №295/10311/18, виданим 24.04.2019 Богунським районним судом м.Житомира. Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 02.04.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 22.04.2024 від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказано, що відповідач проти позову заперечує. Заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, заборгованість становить 56 947,45 грн. Одночасно, у зазначеній довідці вказано про стягнення з відповідача штрафу у порядку ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у розмірі 33 119,48 грн. Окрім того, 25.02.2024 відповідачем сплачено 1 500,00 грн аліментів, що у довідці не враховано. Таким чином, з врахуванням встановлених ч. 1 ст. 196 СК України обмежень, розмір пені становить 22 354,97 грн (56 974,45 грн - 1 500,00 грн - 33 119,48 грн). На думку представника відповідача, доданими до цього відзиву документами підтверджується наявність істотних обставин, що виключають вину відповідача у простроченні виплати аліментів, та доводять відсутність ухилення ним від виконання обов`язків боржника у виконавчому провадженні, а саме: відповідач одружений з [PERSON] з 26.08.2017, має на утриманні також інших своїх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідач не мав за заявлений період доходів, достатніх для виплати аліментів, оскільки за 2023 рік отримав лише 13 490,00 заробітної плати. Відповідач не має майна, вільного від обтяжень, продаж якого міг би стати джерелом погашення боргу, відповідач є боржником у інших виконавчих провадженнях, які перебувають стадії примусового виконання (зокрема ВП [NUMBER] від 16.07.2019 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк»). У відповідача на утриманні перебувала матір [PERSON] , [INFO] , яка потребувала догляду у зв`язку з тяжкою хворобою. Матір померла [INFO] , витрати на її лікування та поховання ніс відповідач. Представник відповідача вважає, що з наведеного вбачається відсутність реальної можливості сплачувати аліменти та одночасно відсутність винних дій відповідача у непогашенні заборгованості, що виникла за вказаний у позові період. Саме по собі прострочення сплати аліментів не є належною підставо застосування до боржника відповідальності у вигляді пені, оскільки має бути доведено саме ухилення такої особи від сплати, тобто вчинення умисних дій, а тому відсутні юридичні та фактичні підстави для задоволення вимог позову. Натомість стягнення пені стане непомірним фінансовим тягарем для відповідача, не зможе позитивно вплинути на підвищення його платоспроможності та збільшення реальних шансів на швидке погашення боргу. На підставі наведеного відповідач просить відмовити у задоволенні позову, а також зобов`язати позивача надати відповіді на питання, поставлені у відзиві. 26.04.2024 від представника позивача Грабчука О.В. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій вказано, що відповідно до змісту відзиву, відповідач заперечує свою вину у виникненні заборгованості по аліментах. Із запереченнями відповідача позивач не погоджується та вказує, що наявність на утриманні інших дітей не є підставою для несплати аліментів, оскільки всі діти є рівними у своїх правах. Відповідач посилається на те, що його заробітні плата за 2023 рік складає 13 490,00 грн. Однак відповідач є засновником трьох товариств та ним було сформовані їх статутні капітали. Позивач вважає, що відповідач приховує свої доходи, у тому числі, з метою ухилення від сплати аліментів, що вказує на наявність вини у його діях. Відсутність вільного від обтяжень майна та наявність інших боргів, на переконання позивача, не є обставинами, які звільняють відповідача від сплати аліментів та пені. Також відповідач не надав жодних доказів перебування на його утриманні матері, а також доказів, що вона потребувала утримання та догляду від нього. У відповіді на відзив також надані відповіді на поставлені у відзиві питання. Позов просить задовольнити. 06.05.2024 від представника відповідача [PERSON] до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив. Представник відповідача вважає, що доводи позивача підлягають відхиленню у повному обсязі. Щодо наявності у відповідача статусу засновника юридичних осіб та можливості призначати собі заробітну плату директора у будь-якому розмірі, до заперечення долучено довідки щодо діяльності та майнового стану ТОВ «Агроактив.жт», ТОВ «Велес-стар», ТОВ «Північноукраїнський експортний альянс» від 02.05.2024, у яких вказано, що товариства діяльність не здійснюють, доходів та коштів не мають. Розмір заробітної плати та фактична можливість її виплати залежить не від номінальних повноважень органів управління юридичної особи, а від результатів її господарської діяльності у вигляді реальних доходів, отриманих за певний період. Результати господарської діяльності заснованих відповідачем товариств не призвели до отримання прибутку, що унеможливлює призначення та наступну виплату заробітної плати директору навіть у мінімальному розмірі. 10.06.2024 та 12.06.2024 від представника відповідача надійшли клопотання про долучення до справи доказів, а саме квитанцій про перерахування коштів на погашення заборгованості по аліментам та довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 11.06.2024 з урахуванням здійснених платежів у лютому 2024 року на суму 1 500,00 грн та у червні 2024 року на суму 62 000,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні за його участю позов підтримав та просив задовольнити. У судове засідання після оголошеної перерви, яким завершується розгляд справи, позивач та її представник не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, представник позивача подав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, позов підтримав. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у заявах по суті справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29.03.2018 у справі №295/14782/16-ц визнано [PERSON] [INFO] , громадянина України, батьком дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , та внесено зміни до актового запису про народження дитини №2568 від 02.09.2016 (а.с. 7). Рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/10311/18 від 04.04.2019 стягнуто з [PERSON] користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1 500,00 грн щомісячно, до повноліття дитини, починаючи 09.08.2018 (а.с. 8-9). Рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/13673/21 від 07.02.2022 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2020 по 31.08.2021 в розмірі 22 500,00 грн (а.с. 10). Відповідно до змісту відповіді на запит адвоката Грабчука О.В., яка надана начальником Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.02.2024 №45076, на виконанні у відділі перебувають матеріали виконавчого провадження [NUMBER] за виконавчим листом №295/10311/18, виданого Богунським районним судом м. Житомира 24.04.2019 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 1500,00 грн щомісячно, починаючи з 09.08.2018 та до досягнення дитиною повноліття. Станом на 26.02.2024 борг по сплаті аліментів по вищевказаному виконавчому листу складає 56 974,45 грн, а також 33 119,48 грн штрафу, накладеного згідно з ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Так, сума заборгованості зі сплати аліментів за вказаним виконавчим листом перевищила суму щомісячних платежів за три роки, про що 26.02.2024 у відповідності до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків від суми заборгованості, що склало 33 119,48 грн (а.с. 11). Розмір заборгованості по аліментах у розмірі 56 974,45 грн, яка нарахована за період з 01.06.2020 по 29.02.2024, підтверджується також розрахунками заборгованості зі сплати аліментів, які здійснені державними виконавцями Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №134848 від 26.12.2022 та №44877 від 26.02.2024 (а.с. 12, 13). 26.02.2024 [PERSON] на рахунок [PERSON] перерахував аліменти у сумі 1 500,00 грн (а.с. 53). 06.06.2024 [PERSON] на рахунок [PERSON] перерахував аліменти на загальну суму 62 000,00 грн (а.с. 75, 76). Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, який складений Богунським відділом державної виконавчої служби у місті Житомирі за вих. №104048 від 11.06.2024, заборгованість по виконавчому листу №295/10311/18 від 24.04.2019, виданому Богунським районним судом м. Житомира, про стягненняз [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , станом на 11.06.2024 становить 0,00 грн(а.с. 80). У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі №661/905/19 (провадження №61-16670 сво 19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04.04.2019 у справі №295/10311/18 має сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 500,00 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Із розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, які здійснені державними виконавцями Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №134848 від 26.12.2022 та №44877 від 26.02.2024 вбачається, що розмір заборгованості по аліментах станом на 29.02.2024 становить 56 974,45 грн. Заперечуючи проти вимог позову, відповідач посилається на відсутність його вини у несплаті аліментів, що обґрунтовує наявністю іншої сім`ї та інших дітей на утриманні, непогашених зобов`язань, відсутністю доходів та майна, перебуванням на утриманні нині покійної матері. Суд не приймає до уваги такі посилання відповідача, оскільки зазначені обставини не свідчать, що він мав об`єктивні перешкоди для своєчасної сплати аліментів. Відповідач не надав доказів, що ним вживалися усі залежні від нього заходи щодо належного виконання зобов`язань зі сплати аліментів. Отже, відповідач не довів відсутність своєї вини у наявності заборгованості зі сплати аліментів, презумпцію вини у виникненні заборгованості з їх сплати ним не спростовано, таким чином позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Також суд не може прийняти до уваги здійснене відповідачем погашення заборгованої по аліментами відповідно до квитанцій від 06.06.2024, оскільки таке погашення здійснене після нарахування державним виконавцем заборгованості по аліментах та звернення позивача до суду з даним позовом. Звертаючись до суду з позовом позивач здійснила розрахунок заборгованості по пені за несвоєчасну сплату аліментів, відповідно до якого сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2021 по 29.02.2024 становить 186 998,47 грн. Дослідивши зміст наданого позивачем розрахунку, суд визнає його правильним, оскільки він проведений відповідно до положень ч.1 ст.196 СК України та узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц та від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц, у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 в справі №569/14819/19, від 19.01.2022 у справі №711/679/21, практика зі спірних правовідносин є сталою і незмінною. Відповідач допустив виникнення заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, яка становить 56 974,45 грн, та відповідно до положень ст. 196 Сімейного кодексу України, пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. Разом з тим, як же зазначалось, 26.02.2024 [PERSON] на рахунок [PERSON] перерахував аліменти у сумі 1 500,00 грн. Зазначена сума не була врахована державним виконавцем при здійсненні розрахунку від 26.02.2024, отже розмір заборгованості по аліментах, та, відповідно, сума пені, підлягає зменшенню на вказану суму. Крім того, суд приймає до уваги, що державним виконавцем було винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків від суми заборгованості, що склало 33 119,48 грн, про що зазначено у листі начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 27.02.2024 №45076 та у розрахунках заборгованості від 26.02.2024 та від 11.06.2024. Тому, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 196 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму пені, що дорівнює різниці між сумою заборгованості (56 974,45 грн - 1 500,00 грн) та розміром застосованих заходів примусового виконання (33 119,48 грн), що становить 22 354,97 грн. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 475,27 грн, пропорційно розміру позовних вимог.

Outcome: partial