Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

У березні 2024 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі також - до [PERSON] , відповідач) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої порушенням зобов`язання, а саме: матеріальної шкоди в розмірі 3 000 грн; моральної шкоди в розмірі 1 500 грн. На обґрунтування позову зазначила, що в інтернет-магазині замовила товар - дитячі іграшки вагою 20 кг, загальною вартістю 3 000 грн та здійснила передплату у повному розмірі вартості товару. Водночас відповідач товар їй не відправив і кошти не повернув, на неодноразові звернення з цього питання не реагує. Протиправні дії відповідача призвели до зупинення її підприємницької діяльності та завдали моральної шкоди. Ухвалою від 15.04.2024 суд залишив позовну заяву без руху з підстав її подання без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, а саме: відсутності у заяві відомостей про відповідача (зареєстроване місце проживання чи перебування; реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серію паспорта; офіційну електронну адресу; адресу електронної пошти), інформації про наявність або відсутність у сторін електронного кабінету. 22.04.2024 від позивачки надійшла позовна заява в новій редакції з інформацією про електронні кабінети сторін, відомостями про зареєстроване місце проживання та перебування відповідача, його реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер телефону. Ухвалою суду від 24.04.2024 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку шляхом направлення судових документів за зареєстрованою адресою місця його проживання, проте поштові відправлення повернулись без вручення з відмітками «за закінченням встановленого строку зберігання» та «адресат відсутній». З огляду на вжиття судом всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та неподання відповідачем у встановлений судом строк відзиву на позов справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до положень частини восьмої статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 08.05.2023 [PERSON] перерахувала на банківський рахунок [PERSON] грошову суму в розмірі 3 000 грн, що підтверджується дублікатом банківського чека ПАТ КБ «Приватбанк» (платіжна інструкція BASS 20857514834 від 08.05.2023). З пояснень позивачки вбачається, що вказана сума була нею сплачена на виконання усного договору купівлі-продажу товару - дитячих іграшок вагою 20 кг. На підтвердження обставин укладення договору позивачка надала паперові копії її електронної переписки з абонентом на ім`я « [PERSON] », за змістом якої обов`язковою умовою відправлення товару продавець зазначив сплату авансу в розмірі 50% вартості замовлення або оплату (попередню оплату) на карту. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). За приписами частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 639 цього Кодексу договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 655 ЦК України наведено визначення договору купівлі-продажу як договору, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. ЦК України встановлює обов`язкову письмову форму та вимогу про нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна (стаття 657), а форма договорів купівлі-продажу іншого товару законом не встановлена. За загальним правилом, установленим частиною першою статті 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Одним з таких форм оплати товару є попередня оплата, що передбачає обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (стаття 693 ЦК України). Отже виходячи з підтвердженого належним доказом факту здійснення позивачкою грошового переказу на банківський рахунок відповідача та змісту електронної переписки сторін суд дійшов висновку, що між [PERSON] та [PERSON] виникли зобов`язання, що випливають з договору купівлі-продажу, укладеного на умовах попередньої оплати. Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина третя статті 530 ЦК України). Частиною другою статті 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Як стверджує позивачка, станом на дату звернення до суду з цим позовом товар їй не передано і сума попередньої оплати не повернута. Невиконання відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу підтверджується також змістом електронної переписки сторін та фактом звернення позивачки до органу досудового розслідування, про що свідчить повідомлення Дарницького УП ГУНП у м. Києві. Доказів протилежного суду не надано. Зважаючи на викладене, вимоги позивачки про стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором купівлі-продажу суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх. Вирішуючи вимоги позову про відшкодування моральної шкоди, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплює стаття 23 ЦК України, яка визначає, що моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 цього Кодексу визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. З огляду на зазначене можна дійти висновку, що у договірних зобов`язаннях моральна шкода відшкодовується лише в тих випадках, якщо її відшкодування передбачене законом або договором. Як установив суд, договору купівлі-продажу у письмовій формі сторони не укладали і умови щодо відшкодування моральної шкоди за невиконання зобов`язань щодо передачі товару чи повернення суми попередньої оплати не погоджували. Що стосується закону, то положення щодо відшкодування моральної шкоди містяться у Законі України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-ХІІ), яким регулюються відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлюються права споживачів, а також визначається механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Частина перша статті 1 цього Закону дає визначення споживача як фізичної особи, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, та продавця як суб`єкта господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації. Водночас з наведених у позовній заяві пояснень позивачки вбачається придбання нею товару для використання у підприємницькій діяльності, а тому позивачка не є споживачем послуг в розумінні Закону № 1023-ХІІ. Суду також не надано доказів, які б свідчили про наявність у відповідача статусу суб`єкта господарювання, а як фізична особа він не може нести відповідальність за порушення прав споживача на підставі Закону № 1023-ХІІ. За наведених обставин вимоги позову про відшкодування моральної шкоди суд вважає необґрунтованими та відмовляє у їх задоволенні. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У цій справі позивачка заявила вимоги на суму 4 500 грн та оплатила позовну заяву судовим збором в розмірі 1 211,20 грн. Отже ураховуючи, що позов задоволено на 3 000 грн, тобто на 62/100 частин від заявлених вимог (3000х100/4500), на відповідача слід покласти судовий збір в розмірі 811,50 грн.(1211,20/100х67). На підставі викладеного,

Outcome: partial