Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про визнання права власності на домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] , яка проживала до дня смерті у вказаному вище житловому будинку. Позивачка спадщину прийняла, проте через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою судді від 30 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, витребувано у нотаріуса копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] яка померла [INFO] . Від відповідача - Новоушицької селищної ради Хмельницької області надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позову. Представник позивачки подав заяву про розгляд справи без його та позивачки участі, позов підтримує. Інших заяв чи клопотань не надходило. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [INFO] померла [PERSON] (а.с.8). Позивачка є онучкою померлої [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження позивачки (а.с.6 на звороті), копією свідоцтва про укладення шлюбу батьками позивачки (а.с.7), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.9, 10), Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.12). [PERSON] до дня смерті [INFO] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , де вона була головою двору та вказаний житловий будинок належав їй. Разом із нею були зареєстровані та проживали [PERSON] - внука, [PERSON] - внук, [PERSON] - правнук. У користуванні [PERSON] перебувала неприватизована земельна ділянка, площею 0,87 га (а.с.13, 13 на звороті, 15 на звороті). Даними довідки Новоушицької селищної ради №196 від 19 березня 2024 року встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину та фактично вступила в управління спадковим майном після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.14). Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно (а.с.14 на звороті). Вказана відмова нотаріуса стала підставою для звернення позивачки з даним позовом до суду. Із матеріалів спадкової справи №144/2010 встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] прийняла позивачка та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Загальна вартість нерухомого майна в [ADDRESS] становить 186395,00 гривень. (а.с.16 на звороті). Інформація про реєстрацію права власності на зазначене вище нерухоме майно відсутня (а.с.16). Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме спадщина відкрилася 24 лютого 1996 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК Української РСР 1963 р. спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно з ч.1, 2 ст.549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Зібрані по справі докази вказують, що позивачка, як внучка є спадкоємцем за законом першої черги майна [PERSON] , яка відповідно до вимог статті 549 ЦК Української РСР 1963 р, прийняла спадщину, фактично вступивши в управління спадковим майном. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок по [ADDRESS] , відповідно до записів у погосподарській книзі, записи у якій, на час виникнення спірних правовідносин, визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Відсутність у спадкодавця свідоцтва про право власності на майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. При таких обставинах підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання відповідачем позову суд не знаходить, тому позов підлягає задоволенню. Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною шостою статті 141 ЦПК України. Позивачка подала позов майнового характеру, що ґрунтується на визнанні за нею права власності на домоволодіння вартістю 186395,00 грн., що становить ціну позову. Судовий збір, який підлягає сплаті за подання до суду даного позову становить 1863,95 грн., [PERSON] є особою з інвалідністю 2-ї групи, тому відповідно до вимог п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Отже, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір із застосуванням коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, оскільки позовна заява подана в електронній формі, у розмірі 1491,16 грн.

Outcome: approved