Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

Представник позивача-адвокат Павленко С.В. звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «АКОРДБАНК» заборгованість станом на 23.01.2024 за кредитним договором № СІК-310720/065-00 від 31.07.2020 у розмірі 13668,28 грн, що складається із простроченої суми заборгованості по кредиту - 10118,64 грн; простроченої суми заборгованості по процентам - 701,95 грн та простроченої заборгованості за комісією - 2847,69 грн; понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31.07.2020 відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву-пропозицію СІК-310720/065-00, згідно якої отримав кредит в розмірі 47700,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Правилами банківського обслуговування фізичних осіб в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Акордбанк», які викладені на банківському сайті www.accordbank.com.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві-пропозиції. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням і ініціативою банку. Стверджує, що відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 13668,28 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10118,64 грн, прострочена заборгованість за процентами - 701,95 грн та прострочена заборгованість за комісією - 2847,69 грн. Ухвалою суду від 21.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк, який отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви разом з доданими до неї документами 06.06.2024, що підтверджується поштовим повідомленням, не подавав відзиву на позов. Суд вирішує спір за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Судом встановлено, 31.07.2020 між ПАТ «КБ «Акордбанк» та [PERSON] підписано заяву-пропозицію № СІК-310720/065-00, згідно якої відповідач прийняв пропозицію укласти кредитний договір та приєднався до Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Акордбанк». У заяві-пропозиції зазначено, що відповідач підтверджує, що ознайомився і згоден з Правилами банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «КБ «Акордбанк», що оприлюднені на офіційному сайті Банку www.accordbank.com.ua, а також пропонує (надає оферту) ПАТ «КБ «Акордбанк» про укладення між ним та Банком на умовах, що зазначені в заяві-пропозиції, у відповідності з Правилами та умовами споживчого кредитування, що є невід`ємною частиною цієї Пропозиції, Договору про надання споживчого кредиту. Згідно пункту 2.2 заяви-пропозиції сума споживчого кредиту - 47700,00 грн, в тому числі на загальні споживчі цілі - 45000,00 грн. Строк споживчого кредиту - 24 місяців (пункт 2.3. заяви-Пропозиції). Пунктами 2.4, 2.5 заяви-пропозиції передбачено розмір процентної ставки 19,99 % річних, розмір щомісячної комісії - 1,99 %. Також між сторонами договору погоджено графік платежів. Розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки. Визначено: умови споживчого кредитування - кредитний продукт «Нова готівка», сума споживчого кредиту - 47700,00 грн, строк споживчого кредиту - 24 місяців, сума кредиту на загальні споживчі цілі - 45000,00 грн, номінальна процентна ставка - 19,99 %, щомісячна комісія - 1,99 %. Вказаний документ містить підпис відповідача. Згідно з меморіальних ордерів № 40215493 від 31.07.2020 перераховано на рахунок [PERSON] грошові кошти в розмірі 45000,00 грн, призначення платежу: видача кредиту згідно кредитного договору № СІК-310720/065-00 від 31.07.2020; № 40215491 від 31.07.2020 перераховано на рахунок [PERSON] грошові кошти в розмірі 2700,00 грн, призначення платежу: дисконт при видачі кредиту згідно кредитного договору № СІК-310720/065-00 від 31.07.2020. На підтвердження заборгованості надано розрахунок заборгованості [PERSON] перед ПАТ «КБ «Акордбанк» за кредитним договором № СІК-310720/065-00 від 31.07.2020 станом на 23.01.2024, згідно якого загальна сума заборгованості становить 13668,28 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10118,64 грн, прострочена заборгованість за процентами - 701,95 грн та прострочена заборгованість за комісією - 2847,69 грн. 07.02.2024 ПАТ «КБ «Акордбанк» направлено відповідачу досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості. За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «Акордбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. З наданих матеріалів вбачається, що між ПАТ «КБ «Акордбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір на підставі заяви-пропозиції від 31.07.2020 № СІК-310720/065-00, оформлений сторонами в письмовій формі, якими досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Судом установлено, що укладений між сторонами договір від 31.07.2020 № СІК-310720/065-00 відповідає вимогам закону та є обов`язковим до виконання. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З доданого до позову розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку вбачається, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № СІК-310720/065-00 від 31.07.2020 належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 23.01.2024 утворилась заборгованість у розмірі 13668,28 грн, що складається із простроченої суми заборгованості по кредиту - 10118,64 грн; простроченої суми заборгованості по процентам - 701,95 грн та простроченої заборгованості за комісією - 2847,69 грн. При цьому суд враховує, що відповідачем не подано до суду власного розрахунку заборгованості та не спростовано наведений позивачем розрахунок заборгованості. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявність заборгованості перед позивачем за тілом кредиту та відсотками. За таких обставин, вимоги в цій частині позову є обґрунтованими, підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10118,64 грн, процентами в розмірі 701,95 грн, що в сукупності складає 10820,59 грн. Стосовно вимоги про стягнення простроченої заборгованості за комісією у розмірі 2847,69 грн суд зазначає таке. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 у справі № 176/585/17 зазначив, що виходячи зі змісту вищевказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту - позичальнику. Таким чином, сплата позичальником на користь банку комісії у вигляді щомісячної винагороди є нікчемною, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи - споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п. 29 постанови Верховного Суду у справі № 363/1834/17). Як вбачається з кредитного договору у п. 2.5 встановлено розмір щомісячної комісії 1,99 %. Крім цього, у графіку платежів також вказана щомісячна комісія за розрахунково-касове обслуговування. Аналіз умов спірного договору дає підстави для висновку, що позивач не вказав у кредитному договорі та не роз`яснив відповідачу, які саме послуги ПАТ КБ «Акордбанк» йому надає, і що входить в «щомісячну комісію». Тобто, відсутнє двостороннє належне погодження сплати комісії банку та визначення обсягу послуг банку, за яку є необхідність сплачувати комісію. Оскільки банком у кредитному договорі № СІК-310720/065-00 від 31.07.2020 встановлена плата за послуги, які за законом повинні надаватися безоплатно, суд уважає, що відсутні правові підстави для стягнення заборгованості за комісією в розмірі 2847,69 грн. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним між сторонами кредитним договором, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, та відсотками за користування кредитом за виключенням вимоги про стягнення заборгованості за комісією. Частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжної інструкції № 128828 від 18.04.2024 позивачем за подання позову сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн 00 коп. Позовні вимоги позивача задоволені судом частково, стягнуто заборгованість в розмірі 10820 грн 59 коп., тобто позовні вимоги задоволено на 79 %. Відповідно розмір судових витрат пропорційно задоволеним вимогам складає 2392,12 грн, виходячи із розрахунку (3028,00 х 79 % : 100), які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial