Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

17.05.2024 року представник позивача Тихомирова М.О., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до ТОВ «ЗТМК» про виплату заборгованості зі заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в обґрунтування якого зазначала наступне. В період з 02 березня 2021 по 09 квітня 2024 [PERSON] знаходився у трудових відносинах з ТОВ «ЗТМК». В день звільнення [PERSON] не виплатили усі належні суми, внаслідок чого заборгованість по заробітній платі за період з липня 2022 року по 09 квітня 2024 року становить 179 342 грн 56 коп., а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 10 квітня 2024 по 15 травня 2024 складає 20 560, 02 грн., які представник позивача і просив стягнути на користь позивача з ТОВ «ЗТМК», а також судові витрати. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2024 року у вказаній справі було відкрито провадження і її призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 10 год. 30 хв. 10.06.2024 року. В подальшому підготовче судове засідання було відкладено на 11 год. 00 хв. 27.06.2024 року. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2024 року у вказаній справі було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 10 год. 50 хв. 12.07.2024 року. В подальшому судове засідання було відкладено на 09 год. 00 хв. 30.07.2024 року. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. При цьому, представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просив розгляд справи здійснювати у його відсутність та позивача, додатково зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, за наявності для цього правових підстав. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів, та за письмової згоди представника позивача, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 12\~ЦПК\~України та частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13\~ЦПК\~України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~статті 43\~Конституції\~України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною 1статті 47\~КЗпП\~України визначено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно з частиною 1статті 116\~КЗпП\~України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їх правовідносини. З 02 березня 2021 року по 09 квітня 2024 року [PERSON] , знаходився у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 11-12). Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, відповідач в день звільнення позивача не провів з ним повний розрахунок, про що свідчить довідка, видана ТОВ «ЗТМК» від 18 квітня 2024 року № 205, про наявність заборгованості по заробітній платі перед позивачем за період з липня 2022 року по квітень 2024 року на загальну суму 179\~342, 56 грн. (а.с. 20). А тому, враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 179\~342, 56 грн., підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку згідно зі ст. 117 КЗпП України, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 117\~КЗпП\~України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Роботодавець не несе відповідальність, передбачену статтею 117 КЗпП України, у разі відсутності його вини. Відсутність своєї вини повинен довести роботодавець (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.11.2022 року у справі № 359/3879/20). Згідно з частинами 3, 4 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» N 2136-IX від 15.03.2022роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства. Частиною 1статті 81\~ЦПК\~України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27\~Закону\~України\~«Про оплату\~праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середнього заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. Таким чином, загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку обчислюється шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів в період затримки. З листопада 2023 року ТОВ «ЗТМК» перейшло на скорочений робочий тиждень, тому в лютому 2024 року фактично відпрацьовано 13 робочих днів, а в березні 2024 року, - 12 робочих днів. Середній заробіток [PERSON] розрахований представником позивача наступним чином: 10\~729, 33 грн. (заробітна плата за лютий 2024 року) + 9\~040, 00 (заробітна плата за березень 2024 року) / 2 = 9\~884, 67 грн., де заробітна плата за останні 2 місяці роботи, які передують місяцю, в якому було звільнення, поділяється на кількість місяців у періоді. Для обчислення середньоденної заробітної плати, заробітна плата за останні 2 місяці роботи, які передують місяцю, в якому було звільнення, поділяється на кількість робочих днів у періоді: 19\~769, 33 / 25 = 790, 77 грн. На день звернення до суду період затримки розрахунку при звільненні становить: 15 (квітень 2024) + 11 (травень 2024) = 26 робочих днів з 10 квітня 2024 року по 15 травня 2024 року. Отже, середній заробіток за весь час затримки виплати в розмірі: 790, 77 х 26 днів = 20\~560, 02 грн. Даний розрахунок не спростований відповідачем, тому приймається судом як вірний. Отже, аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1211, 20 грн., сплачений ним за вимогу про стягнення середнього заробітку, а також на користь держави - у розмірі 787, 83 грн, у зв`язку із тим, що позивач за вимогу про стягнення заробітної плати звільнений від оплати судового збору, а загальна ціна позову складає 199 902, 58 грн. Відповідно до ст.\~133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Так, представник позивача просить стягнути витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст.\~141\~ЦПК\~України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. В даному випадку суд вважає, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються належними та допустимими доказами, а саме: договором № 03/05/24 на професійну правову (правничу) допомогу від 02 травня 2024 року, квитанцією про сплату гонорару за надану правничу допомогу у сумі 2 500 грн., копією ордера про право на надання правничої (правової) допомоги. З урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу розмірі 2 500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved