Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач [PERSON] через представника адвоката Яцишина А.О., звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,17 га, кадастровий номер 6824487500:02:005:0241, яка розташована на території Харковецької сільської ради, шляхом скасування державної реєстрації додаткової угоди б/н до договору оренди земельної ділянки від 05 листопада 2012 року №96, укладеної 12 листопада 2021 року між [PERSON] та Агропромисловим науково-виробничим підприємством «Візит» (далі за текстом - АПНВП «Візит»). В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що на підставі державного акта про право приватної власності на земельну ділянку серії РІ №826401 від 22 серпня 2002 року [PERSON] є власником вказаної земельної ділянки. 05 листопада 2012 року [PERSON] та Агропромислове науково-виробниче підприємство «Візит» уклали договір оренди земельної ділянки №96, за умовами якого позивач передав АПНВП «Візит» в оренду строком на 10 років земельну ділянку з кадастровим номером 6824487500:02:005:0241, площею 4.17 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Харковецької сільської ради. Договір оренди земельної ділянки від 05 листопада 2012 року№96 зареєстрований 12 грудня 2012 року, у зв`язку з чим позивач вважав, його припиненим з 12 грудня 2022 року. Звернувшись до АПНВП «Візит» з метою підтвердження факту припинення договору оренди, отримав відповідь про те, що поле засіяно і потрібно чекати ще рік. Згодом, позивач за допомогою адвоката Яцишина А.О. отримав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6824487500:02:005:0241 та дізнався про додаткову угоду б/н від 12 листопада 2021 року до договору оренди земельної ділянки від 05 листопада 2012 року №96, яка була зареєстрована 02 серпня 2022 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Куцоконь В.М. від 04 серпня 2022 року №64384417, номер запису про інше речове право 47501605. Зазначив, що не підписував вказану додаткову угоду, а тому його волевиявлення на укладення такої додаткової угоди було відсутнє, у зв`язку з чим вважав її неукладеною. Ефективним способом захисту у випадку реєстрації неукладеного між сторонами договору оренди вважав усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом скасування державної реєстрації. У зв`язку з викладеним просив для відновлення порушеного права позивача скасувати державну реєстрацію додаткової угоди. Відповідач не скористався правом подати відзив на позов. Третя особа не подала пояснень щодо позову. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Яцишин А.О. у вступному слові позов підтримали з підстав, викладених у ньому та письмових запереченнях на письмові пояснення представника відповідача, просив задовольнити. Адвокат Яцишин А.О. додатково вказав, що обґрунтування сторони відповідача обставин неподання оригіналу додаткової угоди є неповажними та такими, що не заслуговують на увагу. Покликаючись на постанову ВП ВС від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, постанову ВС від 25 жовтня 2023 року у справі №385/1290/21, представник позивача вважав, що відповідач не спростував доводів сторони позивача про непідписання [PERSON] оспорюваної додаткової угоди, оскільки не надав її оригінал, відтак така є неукладеною, а її зміст не відповідає його волевиявленню. Вказав, що позивач не заперечує те, що відповідач користується його земельною ділянкою, відповідач сплачував, а позивач отримував орендну плату за 2022 та 2023 роки у розмірі 6% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, проте це не спростовує та не підтверджує волевиявлення [PERSON] на укладення додаткової угоди. Представник позивача вважав, що така орендна плата є компенсацією за користування відповідачем земельною ділянкою позивача без законних підстав. Вказав також, що позивач отримував орендну плату в розмірі, який отримували усі пайовики по сільській раді. У зв`язку з викладеним, вважав, що наявні підстави для скасування державної реєстрації додаткової угоди. Представник відповідача адвокат Гуменюк у вступному слові, викладеному також у формі письмових пояснень та відповіді на заперечення на письмові пояснення представника позивача, заперечила проти позову, просила відмовити у його задоволенні. Обґрунтовуючи заперечення, вказала, що 05 листопада 2012 року між [PERSON] та АПНВП «Візит» укладено договір оренди земельної ділянки (земельної частки) паю №96; відповідно до пункту 13 договору відповідач переглянув розмір орендної плати та за згодою сторін строк дії договору оренди продовжено на 10 років з дати реєстрації Угоди. У зв`язку з прийняттям такого рішення, було виготовлено додаткову угоду від 12 листопада 2021 року до договору оренди земельної ділянки від 05 листопада 2012 року за №96, яку [PERSON] підписав після ознайомлення та отримав один примірник. АПНВП «Візит» здійснило державну реєстрацію права оренди земельної ділянки. Відповідач зобов`язання, зокрема в частині виплати орендної плати, виконує добросовісно згідно з умовами договору оренди та додаткової угоди до нього. [PERSON] отримує орендну плату за увесь період дії договору оренди та додаткової угоди. Отримання грошових коштів у розмірі 6% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, як це передбачено додатковою угодою від 12 листопада 2021 року, свідчить про його обізнаність про підвищення орендної плати. Такі дії позивача свідчать про його волевиявлення на укладення додаткової угоди від 12 листопада 2012 року. Покликаючись на правові висновки, викладені в постановах ВП ВС від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц, від 26 жовтня 2022 року у справі №227/3760/19-ц, від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, постанову ОП КЦС ВС від 10 квітня 2019 року у справі №390/34/17, вказала, що оскільки сторони здійснювали повне виконання змінених зобов`язань за договором оренди землі, а речове право АПНВП «Візит» за цим договором зареєстровано в установленому порядку, такий договір не можна вважати неукладеним. Покликаючись на правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 25 травня 2021 року в справі №461/9578/15-ц та у постанові ОП КЦС від 10 квітня 2019 року вважала, що дії [PERSON] суперечать його попередній поведінці та є недобросовісними. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Старосинявська селищна рада, не забезпечила явку в судове засідання свого представника, про час та місце його проведення повідомлена. 04 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження, задоволено клопотання представника позивача про витребування оригіналу додаткової угоди, про долучення до матеріалів справи оригіналів документів (арк.спр.67-68, т.1). Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2023 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Яцишина А.О. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (арк.спр.78, т.1). Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 28 грудня 2023 року оголошено перерву у зв`язку з неподанням витребуваних судом доказів (арк.спр.87, т.1). Ухвалою Старосиняського районного суду Хмельницької області від 23 січня 2024 року до Агропромислового науково-виробничого підприємства «Візит» застосовано захід процесуального примусу у вигляді штрафу (арк.спр.104-105, т.1). Ухвалою Старосиняського районного суду Хмельницької області від 19 лютого 2024 року позивачу відмовлено з задоволенні клопотання про застосування до Агропромислового науково-виробничого підприємства «Візит» заходу процесуального примусу у вигляді штрафу, залишено без розгляду клопотання представника відповідача про поновлення строку для підготовки та подання відзиву, оголошено перерву в судовому засіданні (арк.спр.131-133, т.1). Ухвалами Старосинявського районного суду Хмельницької області від 26 лютого 2024 року, 04 березня 2024 року та 07 березня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Гуменюк О.С. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (арк.спр.151, 189, 205, т.1). 29 лютого 2024 року справа знята з розгляду у зв`язку з неможливістю налагодити коректну роботу системи ВКЗ (арк.спр.181, 182, т.1). 04 березня 2024 року оголошено перерву в судовому засіданні за клопотання представника позивача (арк.спр.195, т.1). 19 березня 2024 року справа знята з розгляду у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді (арк.спр.213, т. 1). 09 квітня 2024 року справа знята з розгляду, у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні (арк.спр.245, т.1). Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 22 квітня 2024 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті, задоволено клопотання про виклик свідків (арк.спр.19-20, т.2). Протокольною ухвалою суду від 22 квітня 2024 року залишено без розгляду клопотання представника позивача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, оскільки останній його не підтримав. 06 червня 2024 року справа знята з розгляду у зв`язку з неможливістю налагодити коректну роботу системи ВКЗ (арк.спр.67-68, т.2). 04 липня 2024 року оголошено перерву в судовому засіданні за клопотанням представника позивача. 24 липня 2024 року оголошено перерву в судовому засіданні у зв`язку з неявкою представника відповідача та визнанням судом причин неявки поважними (арк.спр.85 (зворот)), т.2). Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що в позові слід відмовити, зважаючи на таке. Суд установив, що на підставі державного акта про право приватної власності на земельну ділянку серії РІ №826401 від 22 серпня 2002 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,17 га, яка розташована на території Харковецької сільської ради, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (арк.спр.6, т.1). 05 листопада 2012 року [PERSON] та АПНВП «Візит» с. Томашпіль в особі директора [PERSON] уклали договір оренди земельної ділянки №96, згідно з яким орендодавець [PERSON] надав, а орендар АПНВП «Візит» прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Харковецької сільської ради площею 4,17 га (п.1 Договору). Договір укладений на строк 10 років (п.8 Договору). Орендна плата вноситься орендарем в розмірі 3% нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та становить 3782 гривні 87 копійок (п.9 Договору). Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Старосинявському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12 грудня 2012 року №682440004005644(арк.спр.7-8, т.1). Орендодавець [PERSON] та орендар АПНВП «Візит» визначили межі земельної ділянки в натурі, що підтверджено відповідним актом (арк.спр.9-10); 14 листопада 2012 року був складений кадастровий план земельної ділянки з кадастровим номером 6824487500:02:005:0241, яка передається в оренду АПНВП «Візит» (арк.спр.11, т.1). Згідно з актом прийому-передачі земельної ділянки, переданої в оренду від 05 листопада 2012 року, власник [PERSON] передав згідно договору оренди та плану, а орендар АПНВП «Візит» прийняв у користування строком на 10 років ділянку, яка знаходиться на території Харковецької сільської ради, загальною площею 4,17 га (арк.спр.12, т.1). Згідно з копією Додаткової угоди б/н до договору оренди земельної ділянки (земельної частки) пай від 05 листопада 2012 року №96, укладеної 12 листопада 2021 року в с. Харківці між [PERSON] та АПНВП «Візит» в особі директора [PERSON] , сторони домовилися внести зміни в договір оренди земельної ділянки, що зареєстрований 12 грудня 2012 року за №682440004005644, кадастровий номер 6824487500:02:005:0241, а саме: за згодою сторін термін дії договору продовжено на 10 років; у пункті дев`ятому Договору, вираз «Орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі 3%» замінено на «Орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі 6%» від нормативно грошової оцінки земельної ділянки (арк.спр.13, т.1). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, вбачається, що на підставі Додаткової угоди б/н до договору оренди земельної ділянки (земельної частки) пай від 05 листопада 2012 року №96, укладеної 12 листопада 2021 року між [PERSON] та АПНВП «Візит», зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6824487500:02:005:0241, дата укладення договору 12 листопада 2021 року, строк 10 років, дата закінчення дії 12 листопада 2031 року; орендар - АПНВП «Візит» , орендодавець [PERSON] (арк.спр.14, т.1). Свідки [PERSON] (тесть позивача), [PERSON] (колишній колега позивача) та [PERSON] (односелець позивача) в судовому засіданні надали показання про те, що їм відомо зі слів позивача про його намір розірвати договір оренди земельної ділянки з АПНВП «Візит» у зв`язку з бажанням обробляти землю самостійно. Свідок [PERSON] вказав, що зі слів позивача йому відомо про те, що АПНВП «Візит» самі підписали за нього договір і не віддають пай. Таким чином, встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини зі спору, щодо правомірного користування відповідачем земельною ділянкою позивача. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд застосувує такі норми права. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно з частиною першою статті 202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Згідно із частиною першою статті 627\~ЦК України і відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виражає в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Стаття 207\~ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 14 Закону України\~«Про оренду\~землі» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Недотримання письмової форми договору оренди землі свідчить про те, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору. Такий договір є неукладеним, тобто такий, що не відбувся, а, наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц). Статтею 391\~ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною другою статті 152\~ЗК власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Стаття 27\~Закону України\~«Про оренду\~землі» передбачає, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Суд установив, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6824487500:02:005:0241, площею 4,17 га. У даній справі [PERSON] як на підставу позову вказував, що не підписував додаткову угоду 12 листопада 2021 року б/н до договору оренди земельної ділянки (земельної частки) пай від 05 листопада 2012 року №96. Оригінал вказаної додаткової угоди у нього відсутній. Ухвала суду від 04 грудня 2023 року в частині витребування оригіналу спірної додаткової угоди не виконана. Відповідно до Акта службового розслідування від 02 лютого 2024 року, комісія, створена на виконання доручення генерального директора АПНВП «Візит», установила відсутність оригіналу додаткової угоди б/н до договору оренди земельної ділянки (земельної частки) пай від 05 листопада 2012 року №96, укладеної 12 листопада 2021 року між [PERSON] та АПНВП «Візит»; відповідальна за укладення договорів оренди земельних ділянок юрист [PERSON] звільнена з 01 грудня 2023 року, що підтверджено копією наказу від 01 грудня 2023 року №287/3 (арк.спр.169-170, 178, т.1). Таким чином суд установив, що оригінал оспорюваної додаткової угоди відсутній як у позивача, так і у відповідача, що унеможливлює проведення судової почеркознавчої експертизи, у зв`язку з чим представник позивача в підготовчому засіданні не підтримав клопотання про її призначення. Показання свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не є допустимими доказами факту непідписання [PERSON] спірної додаткової угоди в силу вимог частини другої статті 78 ЦПК України. Водночас, суд також установив, що АПНВП «Візит» використовує спірну земельну ділянку, як орендар, сплачує при цьому орендну плату позивачу [PERSON] .. На підтвердження вказаного представник відповідача надала довідки про доходи, видані 16 лютого 2024 року, відповідно до яких загальна, сума нарахованого [PERSON] доходу за 2018 (з січня по грудень) рік становить дев`ять тисяч триста девяносто шість гривень тринадцять копійок, за 2019 рік - дев`ять тисяч триста девяносто шість гривень тринадцять копійок, за 2020 рік - дев`ять тисяч триста девяносто шість гривень тринадцять копійок, за 2021 рік - дев`ять тисяч триста девяносто шість гривень тринадцять копійок, за 2022 рік - дев`ять тисяч триста девяносто шість гривень тринадцять копійок, за 2023 рік - дев`ять тисяч триста девяносто шість гривень тринадцять копійок (арк.спр.171-177, т.1). Представник позивача [PERSON] адвокат Яцишин А.О. в судовому засіданні вказав, що земельну ділянку позивача використовує відповідач, позивач цього не заперечує. Вказав, що відповідач сплачує позивачу орендну плату, а позивач її отримує. У постановах Верховного Суду від 01 грудня 2022 року у справі № 707/237/20, від 22 травня 2023 року у справі №179/2192/19, від 02 серпня 2023 року у справі № 607/16519/21 зазначено, що у разі якщо договір хоча й має ознаки неукладеного,\~але виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше). Тобто суду необхідно встановити не лише факт непідписання договору, а й той факт,\~що між сторонами не виникли правові відносини з договору оренди землі; використання спірного майна орендарем, чи сплачував орендар за таке використання орендодавцю та його правонаступникам і чи приймали вони таку оплату. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена ним у постанові від 01 лютого 2023 року у справі №530/130/21. Матеріалами справи підтверджено та в судовому засіданні встановлено, що укладений між [PERSON] та АПНВП «Візит» договір оренди землі (із змінами, внесеними до нього згідно з додатковою угодою), виконувався обома сторонами, що захищає даний правочин від висновку про неукладеність. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право оренди земельної ділянки з кадастровим номером: 6824487500:02:005:0241 зареєстроване за АПНВП «Візит» з 12 листопада 2021 року до 12 листопада 2031 року. На переконання суду, наявність зареєстрованого права оренди земельної ділянки за АПНВП «Візит» на підставі додаткової угоди б/н від 12 листопада 2021 року до договору оренди земельної ділянки (паю) від 05 листопада 2012 року №96, доведення у судовому засіданні обставин, що земельна ділянка з кадастровим номером: 6824487500:02:005:0241 дійсно перебуває в користуванні АПНВП «Візит» з 2012 року по даний час, протягом 2012-2023 років [PERSON] отримував від АПНВП «Візит» орендну плату, не спростовують презумпцію чинності та виконуваності цього договору. Таким чином, твердження представника відповідача щодо укладення та чинності цього договору є обґрунтованими та підтверджуються дослідженими судом доказами. З урахуванням викладеного відсутні підстави для задоволення вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрацію додаткової угоди, відтак у позові суд відмовляє. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується частиною першою статті 141 ЦПК України та, враховуючи відмову в задоволенні позову, покладає понесені позивачем витрати на оплату судового збору на нього. Окрім того, статтею 246\~ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до пункту п`ятого частини сьомої статті 265 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині рішення також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат. Враховуючи, що представник відповідача [PERSON] заявила про те, що на час винесення рішення суду не може надати докази понесених судових витрат, тому суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: dismissed