Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що відносини в сім`ї не склалися. На протязі останніх 10-ти років подружнього життя в сім`ї було відсутнє взаєморозуміння, так як відповідач зловживав спиртними напоями, скандалив в сім`ї, ображав її в присутності дітей. В серпні 2021 року вона виїхала на заробітки в Польщу, а в жовтні 2022 року, в зв`язку з воєнною агресією Російської Федерації на території України, вона забрала дітей та виїхала з ними в Польщу. З вказаного часу вони припинили з відповідачем спільне проживання. Вважає, що сім`я їхня розпалася. Від спільного проживання з відповідачем мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , спору щодо місця проживання якого не виникає. Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження, з повідомленням учасників справи. Представник позивача надала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність. Позовні вимоги підтримує. Відповідач, відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням та оголошенням про відкриття провадження та розгляд справи в порядку спрощеного провадження на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзиву на позов не подав. Врахувавши позицію сторони позивача, наведену в письмовій заяві представника, та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 26.09.2004 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб 26.09.2004 (актовий запис №6). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України законодавець закріпив, що шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. При цьому, законодавець не визначив, будь-які виключення з положень вказаних правових норм. В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися. Вони з 2021 року припинили спільне проживання та проживають окремо. Позивач не бажає примирення. Тобто, фактично шлюб не існує, збереження сім`ї стало неможливим. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. в дохід держави, який відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved