Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

Представник позивача Гайова А.С. , звернулась до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), на користь Товариства з обмеженою відповідальності «ДІДЖИ ФІНАНС» (07405, Київська область, м. Бровари, вул. Київська, 243-А, а/с 897,код ЄДРПОУ 42649746, IBAN: [NUMBER] в АТ «СЕНС БАНК», МФО: 300346) заборгованість за кредитним договором №3148973 від 26.03.2021 року у розмірі 51 901,45 грн. Крім того, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у виді судового збору у сумі 2 422,40 грн., та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.03.2021 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальності «МІЛОАН» [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту №3148973. Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит №3148973 від 26.03.2021 з Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (ЄДРПОУ: 40484607), та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 15 000 грн. 13.09.2021 згідно умов договору відступлення прав вимоги №07Т ТОВ «МІЛОАН» було відступлено право вимоги за кредитним договором №3148973 від 26.03.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача. У зв`язку з істотними порушеннями умов кредитного договору сума боргу відповідача перед новим кредитором становить 51 901,45 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 11 230,00 грн.; заборгованість за відсотками 39 021,45 грн., заборгованість за комісійними винагородами 1 650,00 грн. Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, позивач вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою за захистом своїх порушених прав. 15 квітня 2024 року до суду надійшла відповідь Відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради, згідно якої встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.63). Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 15.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін. Встановлено строк для подання відзиву на позов. (а.с.64,65). 31.05.2024 року постановлено ухвалу суду про виклик відповідача до Гребінківського районного суду Полтавської області шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. (а.с.85,86). 29.07.2024 року представник позивача у судове засідання не з`явився, він належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити позов, не заперечує проти винесення судом заочного рішення. (а.с. 92-94). В судові засідання призначені на 13.05.2024, 31.05.2024, 20.06.2024, 29.07.2024 відповідач не з`явивсь, відзиву не подав. За зареєстрованим у встановленому порядку місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , судова кореспонденція відповідачем не отримана, конверти повертаються до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с.74,83). В Постанові КЦС ВС від 01.12.2023 № 591/4832/22 (61-10261св23) зроблено такий висновок, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Крім того, відповідач викликався до суду шляхом опублікування на офіційному веб-сайті Судової влади України оголошення про виклик до Гребінківського районного суду Полтавської області. Від нього не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи. З огляду на положення ст.128 ЦПК України, він вважається таким, що належним чином сповіщений про день і час розгляду справи. Представник третьої особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» в судове засідання не з`явився, належним чино повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Від нього не надходило заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи подану заяву позивача про розгляд справи у його відсутність та повторну неявку відповідача в судове засідання, суд розглядає справу з урахуванням положень ч.2 ст.247 ЦПК України. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.1 ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ухвали суду від 29.07.2024 року суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26.03.2021 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальності «МІЛОАН» [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту №3148973. (а.с.10,10 зворот) Таким чином, 26.03.2021 відповідач уклав договір про споживчий кредит №3148973 з ТОВ «МІЛОАН», за умовами якого: сума (загальний розмір) кредиту 15 000,00 грн.; строк кредиту 30 днів з 26.03.2021, дата повернення кредиту 24.05.2021; комісія за надання кредиту 1 650,00 грн., яка нараховується за ставкою 11,00% від суми кредиту; проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. (а.с.37-42) Платіжне доручення № 42411669 від 26.03.2021 свідчить, що відповідач [PERSON] отримала від ТОВ «МІЛОАН» 15 000,00 грн. (а.с.24) 13.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» був укладений договір факторингу № 07Т, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» передало ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №3148973 від 26.03.2021. (а.с.43-49) Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3148973 від 26.03.2021, за період з 13.09.2021 по 20.02.2024 сума заборгованості відповідача становить 51 901,45 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 11 230,00 грн.; заборгованість за відсотками 39 021,45 грн., заборгованість за комісійними винагородами 1 650,00 грн. (а.с.15,15 зворот) Крім того, 27.09.2023 року відповідачу було направлено досудову вимогу про зміну кредитора з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором № 3148973 від 26.03.2021. (а.с.22,22 зворот) Як вбачається із наданих позивачем доказів відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором №3148973 від 26.03.2021 належним чином не виконала, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частин 1 та 2 статті 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов та обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань (стаття 625 Цивільного кодексу України). Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно приписів ст.ст. 514 та 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач, не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 3148973 від 26.03.2021 між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» в установлені кредитним договором строки, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» отримало право вимоги за договором факторингу. Відповідач у судові засідання не з`явилась, відзиву не подала, факт наявності заборгованості за кредитним договором № 3148973 від 26.03.2021 нею не спростований, докази не надані. Отже, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги встановлений у судовому засіданні факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133, ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Положення ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. На підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги представником позивача подано: свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №11306/10; договір № 42649746 про надання правової допомоги від 11.12.2023, додаткову угоду № 003391604929 від 09.02.2024; детальний опис робіт (наданих послуг) за договором № 42649746 про надання правової допомоги від 11.12.2023; акт про підтвердження факту надання правової (правничої) допомоги від 20.02.2024. (а.с.33-36, 16,17,14). Згідно зазначених позивачем у позовній заяві судових витрат, витрати на професійну правничу (правову) допомогу складають 6 000,00 грн., які повністю підтверджені наданими належними доказами. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що витрати на професійну правничу (правову) допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 6000,00 грн. Оскільки позовна заява подана представником позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», то за її подання позивач сплачує судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп. (3 028 грн. 00 коп. - ставка судового збору, визначена в підпункті 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» х 0,8 - понижуючий коефіцієнт, встановлений частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір»), що узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом в Ухвалі від 20.10.2021 року у справі № 914/2410/21, а також в Постанові Великої Палати від 16.11.2022 року у справі № 916/228/22. На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved