Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогами: «Виключити відомості про [PERSON] , як батька [PERSON] , [INFO] , із актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , що складений Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)». 29 вересня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. 29 вересня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про призначення експертизи судово-медичної генетичної ідентифікації та зупинено провадження до проведення експертизи експертами Київського міського бюро судово-медичної експертизи. 03 червня 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відновлення провадження у цивільній справі. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 16 жовтня 2023 року до суду надійшов відзив на позов (вх. № 51817), поданий відповідачем [PERSON] , з викладенням своїх міркувань по суті предмету позову з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та підстав для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. 26 липня 2024 року (вх. 41730) до суду надійшли додаткові пояснення у справі, подані відповідачем [PERSON] , з викладення своєї позиції щодо визнання позову. Представник позивача - адвокат Сухая Марина Василівна у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та додатково пояснила, що [PERSON] проживавав у фактичних шлюбних відносинах із відповідачкою [PERSON] . [INFO] відповідач народила доньку - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 листопада 2020 року (актовий запис № 366). Позивач був записаний батьком дитини відповідно до частини першої статті 126 СК України. У свою чергу, [PERSON] вважає, що він не являється біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , батьком якої він записаний, а тому просить виключити відомості про нього з актового запису про народження дитини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у додаткових поясненнях зазначила, що не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, правом подати письмові пояснення щодо предмета спору з викладенням своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову не скористався. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд доходить наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Так, засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначає Сімейний кодекс України. Порядок визначення походження дитини регулює глава 12 Сімейного кодексу України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 05 травня 2015 року, серії [NUMBER] , Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, [INFO] народилася [PERSON] , про що здійснено відповідний актовий запис № 366, у відповідній графі міститься запис про [PERSON] , як батька дитини, та [PERSON] , як матір дитини. Згідно із повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 17 листопада 2020 року № 00028564519 в актовий запис про народження дитини [PERSON] внесені відомості про визнання батьківства з підстави заяви батька про визнання батьківства № 64 від 31 жовтня 2020 року. Суть змін: прізвище з « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », відомості про батька з « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », відомості про батька дата народження змінено на « [INFO] ». Державна реєстрація народження проведена: відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України змінено на відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 Сімейного кодексу України (частина перша статті 121 Сімейного кодексу України). Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 126 Сімейного кодексу України). Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 Сімейного кодексу України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 Сімейного кодексу України). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною чоловік може будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертиз. Підставою для виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною. Важливе значення в процесі доказування даного факту має висновок експерта. За результатами проведення судово-біологічної (генетичної) експертизи із застуванням методики генотипоскопії (аналізу ДНК) експерти можуть визначити батьківство із ймовірністю до 99,9 відсотків або дійти висновку про його виключення. Дійти висновку про виключення батьківства можливо і на підставі судово-імунологічної експертизи (експертизи крові), або судово-медичної експертизи, яка б визначила здатність особи до зачаття дитини. Однак, експертиза ДНК, на сьогодні, є найбільш ефективним доказом, що підтверджує наявність чи відсутність батьківства особи щодо дитини. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Відповідно до частин 1-4 статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. 29 вересня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про призначення експертизи судово-медичної генетичної ідентифікації. На виконання ухвали суду 16 травня 2024 року експертом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи Юрченко М.В. складено висновок №103-30-2024, яким встановлено: «біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] , народженої [PERSON] , виключається». Дана експертиза проведена методом ДНК-аналізу. При проведенні експертизи виділення ДНК проводилось згідно з методикою, викладеною в методичних рекомендаціях: «Використання ДНК-аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства (материнства, підміни дітей)» МОЗ України Київ 2012, з використанням іонообмінної смоли Chelex 100. При перевірці та оцінці експертного висновку суд встановив, що висновок про визначення біологічного критерію містить докладний опис отриманих матеріалів та відомостей, які встановлені при дослідженні об`єктів експертизи, є повним, зрозумілим, вичерпним та науково обґрунтованими. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання позову - це спрямована на припинення цивільного процесу безумовна згода відповідача виконати матеріально-правові вимоги позивачу, виражена у встановленій законом процесуальній формі. У межах даного спору суд вважає доведеними обставини, які достовірно підтверджують відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, а також враховує позицію відповідача [PERSON] , яка визнала позов, відтак, позивачем правомірно обраний спосіб захисту про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: approved