Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

09.05.2024 року представник ТзОВ «Бізнес позика» звернулася в суд із позовом, сформованим в системі «Електронний суд», до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , [ADDRESS] , на користь ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», ЄДРПОУ: 41084239, місцезнаходження: 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, заборгованість за договором №399252-КС-003 про надання кредиту від 31.01.2022 року, що становить 85556 грн. 77 коп., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 30731 грн. 87 коп; суми прострочених платежів по процентах - 51832 грн. 95 коп.; суми прострочених платежів за комісією - 2991 грн. 95 коп., а також сплачений судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. В судове засідання представник позивача не прибула, натомість у позовній заяві, а також поданій до суду заяві, сформованій в системі «Електронний суд», просить проводити розгляд даної справи без їх участі, зазначивши, що вимоги ТзОВ «Бізнес позика» вона підтримує з підстав, наведених в позовній заяві та просить їх задоволити в повному обсязі. Крім того зазначила, що не заперечує щодо заочного розгляду даної справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією. Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутність на адресу суду не надходило. Враховуючи наведене, зі згоди сторони позивача, згідно ухвали від 09.08.2024 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено, що 31.01.2022 року між ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір №399252-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Зокрема, 31.01.2022 року позивачем було направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір №399252-КС-003 про надання кредиту. Цього ж дня [PERSON] , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №399252-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-2821, на номер телефону 380(97)969-26-15 (що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 31.01.2022 року між ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір №399252-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» (а.с.54-55). Відповідно до п.1 договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 31000 грн. 00 коп., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0.86492551 процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 31000 грн. 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку останнього № [NUMBER] , якабула вказана позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням) (а.с.29). Також, 26.02.2022 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до вказаного вище договору №399252-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаного у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» (а.с.56). Відповідно до умов Додаткової угоди сторони домовились внести зміни в п.1 договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 18.07.2022 р.». Також сторони домовились внести зміни в п.1 договору та викласти «Строк Кредиту» в новій редакції, а саме: «Строк Кредиту: 169 днів». 27.02.2022 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та відповідачем укладено Додаткову угоду № 2 до Договору №399252-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаного у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» (а.с.23-24). Відповідно до умов Додаткової угоди сторони домовились внести зміни в п.1 договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 28.08.2022 р.». Також сторони домовились внести зміни в п.1 договору та викласти «Строк Кредиту» в новій редакції, а саме: «Строк Кредиту: 210 днів». Однак, як перевірено судом, на момент ухвалення рішення по даній справі [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором №399252-КС-003 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких відображено в розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с.14-20). Отже, відповідач [PERSON] як позичальник порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №399252-КС-003, позичальник [PERSON] на виконання умов договору здійснив часткову оплату за даним договором, на загальну суму 5680 грн. 00 коп. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Суд констатує, що аналогічної позиції притримується Верховний Суд, зокрема в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18), зазначивши, що: не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Також у Постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року по справі №127/23910/14-ц зазначено, що: часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій, є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Зважаючи на викладені обставини, які в судовому засіданні не спростовано відповідачем, суд приходить до переконання, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, і відповідно у нього як у боржника станом на 10.04.2024 року утворилась заборгованість за договором №399252-КС-003 про надання кредиту, в розмірі 85556 грн. 77 коп., що складається з наступного: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 30731 грн. 87 коп.; суми прострочених платежів по відсотках - 51832 грн. 95 коп.; суми прострочених платежів за комісією - 2991 грн. 95 коп. (а.с.13, 14-20). Суд констатує, що відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно із ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст.599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як визначено ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором чи законом, або розірвання договору. В ст.612 ЦК України закріплено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. У відповідності до вимог ч.ч.1, 2 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, як зазначено вище, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТзОВ «Бізнес позика» за кредитним договором №399252-КС-003 від 31.01.2022 року в сумі 85556 грн. 77 коп., станом на 10.04.2024 року. Отже, в даному випадку відповідач порушив умови кредитного договору, що свідчить про ухилення [PERSON] від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. Встановлені судом обставини не спростовані в судовому засіданні відповідачем по справі [PERSON] , оскільки будучи належним чином повідомленим рекомендованою кореспонденцією, а також шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання останній повторно не прибув. Таким чином, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТзОВ «Бізнес позика» підлягає до задоволення. Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі до суду позову про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 85556 грн. 77 коп. сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. згідно платіжної інструкції №2886 від 07.05.2024 року (а.с.8). Отже, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову ТзОВ «Бізнес позика», з відповідача в користь позивача слід стягнути 2422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору. На підставі наведеного, ст.ст.516, 525, 526, 530, 599, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved