Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила припинити право спільної часткової власності [PERSON] , [INFO] на 1/ 4 частку земельної ділянки для ведення садівництва, площею 0,06 га, кадастровий номер - 4623686200:03:000:0125, розташованої в садовому товаристві «Черемшина» Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на 1/ 4 частку земельної ділянки для ведення садівництва, площею 0,06 га, кадастровий номер - 4623686200:03:000:0125, розташованої в садовому товаристві «Черемшина» Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області;\~стягнути з\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП:\~ [NUMBER] ,\~на користь\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в рахунок\~вартості 1/\~4\~частки земельної\~ділянки для\~ведення садівництва,\~площею 0,06\~га,\~кадастровий номер 4623686200:03:000:0125, розташованої в садовому товаристві «Черемшина» Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, грошову компенсацію в сумі 52 250, 00 грн., яка внесена [PERSON] на депозитний рахунок суду згідно квитанції № 0.0.33086771451 від 16.11.2023 року. Мотивувала позовну заяву тим, що додатковим рішенням Залізничного районного суду від 30.09.2016 року у справі №462/892/16-ц до заочного рішенням Залізничного районного суду від 27.09.2016 року у справі №462/892/16-ц, за [PERSON] визнано право власності на 3/ 4 частини земельної ділянки, площею 0,06 га, наданої для ведення садівництва, що розташована в садовому товаристві «Черемшина» Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер земельної ділянки - -623686200:03:000:0125 (копія свідоцтва про право на спадщину за законом ВЕР №051087). Інша ж частина ділянки згідно з висновком суду успадкована інший спадкоємець за заповітом - [PERSON] ). Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 24.11.2021 року у справі №462/5748/21, [PERSON] , [INFO] , визнано таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Так, на момент розгляду усіх зазначених справ відповідач не з`являвся на виклик суду, а фактично з ним втрачено зв`язок ще до початку розгляду першої справи, розгляд якої відбувся у 2016 році, що перешкоджає, належно оформити права на спадкове майно та ним розпоряджатись. Зауважила, що згідно звіту про оцінку від 16 липня 2021 року вартість вказаної земельної ділянки становить 209 00,00 грн., з огляду на що вартість 1/ 4 частки такої складає 52 250 грн. 00 коп. Повідомила, що вказана сума внесена нею на депозитний рахунок суду. Враховуючи викладене, просили позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 06 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 24 січня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 04.04.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилася, позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві, просила такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Додатковим рішенням Залізничного районного суду від 30.09.2016 року у справі № 462/892/16-ц до заочного рішенням Залізничного районного суду від 27.09.2016 року у справі №462/892/16-ц, за [PERSON] визнано право власності на 3/ 4 частини земельної ділянки, площею 0,06 га, наданої для ведення садівництва, що розташована в садовому товаристві «Черемшина» Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер земельної ділянки - 4623686200:03:000:0125. Інша ж частина ділянки згідно з висновком суду успадкована інший спадкоємець за заповітом - [PERSON] . Постановою Верховного суду від 05.12.2018 року Касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Заочне рішення Залізничного районного суду міста Львова від 27 вересня 2016 року, додаткове рішення Залізничного районного суду міста Львова\~від 30 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області\~від 12 грудня 2016 року залишити без змін. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 липня 2007 року, спадкоємцем 2/ 3 часток майна [PERSON] , який помер [INFO] є його дружина [PERSON] , яка проживає у [ADDRESS] , у тому числі з врахуванням 1/ 3 частки майна від якої відмовилася [PERSON] . Спадкове майно, на яке у вказаній частці видане це свідоцтво, складається з: земельної ділянки, площею 0,06 га, наданої для ведення садівництва, що розташована в садовому товаристві «Черемшина» на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Таким чином, судом встановлено, що частка відповідача у праві власності на спірну земельну ділянку становить 1/ 4. Квитанцією до платіжної інструкції № 0.0.33086771451 від 16.11.2023 року стверджується, що грошові кошти в розмірі 52 250 грн. внесені на депозитний рахунок суду. Частинами першою, другою і четвертою\~статті 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності\~\~\~є непорушним. Згідно зі\~статтею 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У частині першій\~статті 356 ЦК України\~визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою - третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року в справі № 750/11178/17 (провадження № 61-42000св18) зроблено висновок щодо застосування пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України та вказано, що «припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку». Втручання у право власності може бути виправданим згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і буде відповідати усталеній прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності. Слід зауважити, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс12, від 24 лютого 2016 року у справі № 6-2784цс15 та від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943цс16. Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2018 року по справі № 908/1754/17 дійшов до висновку, що, припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень ст. 365 ЦК України можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності, як про це зазначили суди попередніх інстанцій. Вказані судові рішення свідчать про єдність практики застосування статті 365 ЦК України. Виходячи із встановлених у справі обставин, з у рахуванням при вирішенні спору інтересів усіх співвласників, суд вирішує питання щодо наявності або відсутності підстав вважати, що припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. Як попередньо встановлено, частка відповідача у праві спільної часткової власності на спірну земельну ділянку становить 1/ 4, яка відповідно до постанови Верховного Суду від 09 червня 2021 року по справі № 161/1083/20 є незначною і за певних умов, визначених законом, може бути припинена. Так, земельна ділянка в силу ч. 2 ст. 183 ЦК України є неподільною річчю, оскільки її не можна поділити без втрати цільового призначення такої. Внесення позивачем вартості частки на депозитний рахунок суду за правилами ч. 2 ст. 365 ЦК України є передумовою винесення судом рішення про припинення права на частку у спільному майні. Це положення відображає конституційну гарантію попередньої компенсації за будь-яке позбавлення власності, за винятком умов воєнного чи надзвичайного стану, і вимога попереднього платежу є не просто технічною складовою процедури відчуження майна, яка встановлена законом, а є основною вимогою, на якій має ґрунтуватися рішення суду про позбавлення особи майна без її згоди (Andriy Rudenko v. Ukraine, № 35041/05, §41 - 43, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року). При цьому, сторонами не подано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження можливого заподіяння шкоди відповідачу внаслідок припинення права на частку у вказаному майні. Вказані обставини свідчать про наявність підстав для припинення права відповідача на 1/ 4 частку у праві спільної часткової власності на спірну земельну ділянку, а також для визнання за позивачем права власності на 1/ 4 частку у праві власності на таку. Крім того, звітом про оцінку, складеним 16 липня 2021 року СОД [PERSON] стверджується, що вартість спірної земельної ділянки становить 209\~000, 00 грн. Таким чином, вартість 1/ 4 частки такої складає 52 250 грн. 00 коп., з огляду на що відповідачу слід присудити компенсацію за її частку у зазначеному розмірі. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що обставини, якими позивач обґрунтувала свої вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому позовні вимоги слід задовольнити, а припинити право власності відповідача на 1/ 4 частку в праві спільної часткової власності на згадану земельну ділянку, визнати за позивачем право власності на 1/ 4 частку у праві спільної часткової власності на таку, а також присудити відповідачу компенсацію вартості 1/ 4 частки такого в розмірі 52 250 грн. 00 коп. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved