Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

Позивач подав до суду зазначений вище позов посилаючись на ті обставини, що в період з березня 2008 року по травень 2013 року мав фактичні шлюбні відноси з відповідачем, яка на той час мала прізвище « [PERSON] » та [INFO] народила дочку [PERSON] . При цьому, запис про батька цієї дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ч.1 ст. 135 СК України. Водночас із цим позивач відзначає, що відповідач народила зазначену вище дитину саме від нього і він просив її подати в органи ДРАЦС заяву про реєстрацію його батьківства, але відповідач відмовлялась. У зв`язку з чим позивач для захисту своїх прав змушений пред`явити до позивача позов шляхом подання відповідної позовної заяви, в якій просить суд визнати його батьком [PERSON] та зобов`язати Балтський ВДРАЦС внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши його батьком дитини та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище [PERSON] на « [PERSON] ». 11.01.2024 року ухвалою суду (а.с.25-27) позовну заяву залишено без руху із зазначенням недоліків позовної заяви, способу і строку їх усунення. 22.02.2024 року ухвалою суду (а.с.38-39) у даній справі відкрито провадження та призначено проведення розгляду в порядку загального позовного провадження. Одночасно вирішені питання про витребування доказів та про залучення до участі у справі [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; зобов`язано позивача виконати вимоги ч.3 ст. 187 ЦПК України щодо направлення залученій третій особі копії позовної заяви з додатками; роз`яснено відповідачу її право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву, а третім особам їх право у 10 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати письмові пояснення. У відповідності до вимог ст. 190 ЦПК України, копію зазначеної ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачу і третій особі - Балтському ВДРАЦС також копію позовної заяви і доданих до неї документів. У встановлений судом строк відповідач та треті особи не скористалися своїми процесуальними правами учасників справи, відповідно, відзив на позовну заяву та пояснення не подали. 11.04.2024 року ухвалою суду (а.с.73-76) у даній справі було призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено комунальній установі «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Одеської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я України, а провадження у справі зупинене на час проведення експертизи. 24.07.2024 року на адресу суду від комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Одеської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я України надійшов лист-повідомлення від 09.07.2024 року № 2084-11 (а.с.89) про повернення без виконання ухвали суду про призначення відповідної експертизи у зв`язку з неприбуттям [PERSON] , [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] до експертної установи у дати призначені судом для одночасного відбору біологічних зразків. 29.07.2024 року представник позивача - адвокат Мартинюк Ю.М. подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи висновку експерта № 349 складеного за результатом проведення в період з 12.07.2024 року по 22.07.2024 року судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи (а.с.96-101), проведеної на підставі заяви позивача [PERSON] 30.07.2024 року ухвалою суду (а.с.105) провадження у даній справі поновлено. В підготовче засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Мартинюк Ю.М. не з`явилися, про дату, час і місце підготовчого засідання були своєчасно повідомлені належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України і у відповідності до Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, про що свідчать відповідні довідки від 30.07.2024 року. При цьому, у змісті позовної заяви позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності. Крім того, 09.08.2024 року позивач окремо подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце підготовчого засідання була своєчасно повідомлена належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України та у відповідності до Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, про що свідчить довідка від 30.07.2024 року про доставку повідомлення у додаток «Viber». При цьому, 09.08.2024 року відповідач також подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначала, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Балтського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце підготовчого засідання третя особа була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, а саме шляхом доставлення 31.07.2024 року судової повістки до електронного кабінету цієї особи, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного документу (а.с.113). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - неповнолітня [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце підготовчого засідання була своєчасно повідомлена належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, про що свідчить довідка про доставку 30.07.2024 року судової повістки у вигляді повідомлення у додаток «Viber» на номер її телефону, зазначений нею у відповідній заяві від 11.04.2024 року (а.с.70). При цьому раніше, а саме 11.04.2024 року, неповнолітня [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.30), в якій також зазначала, що проти заявлених позовних вимог не заперечує. Згідно ч.1 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оскільки всі учасники справи в підготовче засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім того, згідно ч.4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні фактичні обставини. [INFO] у [PERSON] народилася дитина - дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області 21.05.2010 року (а.с.17), актовий запис № 09. При цьому, згідно змісту графи № 17 копії актового запису про народження № 9 від 21.05.2010 року (а.с.64 на звороті - 65, 83), складеного Виконавчим комітетом Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області, відомості про батька [PERSON] були внесені на підставі заяви матері від 21.05.2010 року, тобто в порядку, передбаченому ч.1 ст. 135 СК України. 30.03.2011 року [PERSON] змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені Серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області 30.03.2011 року, актовий запис № 01 (а.с.20). Відповідно до змісту довідок виконавчого комітету Кодимської міської ради Подільського району Одеської області № 1481 від 20.11.2023 року (а.с.11) та № 03 від 04.01.2024 року (а.с.13), виданих старостою с. Загнітків [PERSON], позивач [PERSON] з 2009 року проживав разом із співмешканкою [PERSON] в одному житловому будинку, при цьому [PERSON] з народження утримує дочку [PERSON] - [PERSON] та займається її вихованням. Крім того, відповідно до довідки Загнітківської амбулаторії загальної практики сімейної медицини КП «Кодимський центр первинної медико-санітарної допомоги» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області № 67 від 06.12.2023 року (а.с.12), догляд за [PERSON] , 2010 року народження, зокрема візити останньої до лікаря, під час перебування матері останньої за кордоном, здійснювалися в супроводі [PERSON] . Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 17.11.2023 року (а.с.14), складеному старостою с. Загнітків, під час обстеження проживання дитини [PERSON] встановлено, що дитина зареєстрована разом із матір`ю [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає разом з [PERSON] по [ADDRESS] , де до мобілізації проживав [PERSON] , який з дня її народження постійно піклувався нею, виховував, дитина знаходиться на повному його утриманні, в свою чергу мати дитини - [PERSON] вже більше семи років проживає за кордоном, приїжджає дуже зрідка, а також окремо відзначено, що в будинку для дитини створені належні умови проживання та є все необхідне для її розвитку. Згідно характеристики, виданої директором КЗ «Загнітківський ліцей» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області № 152 від 27.11.2023 року (а.с.16), [PERSON] почала ходити до закладу дошкільної освіти «Казочка» з 2011 року, до садочку дитину водила бабуся та [PERSON] , які завжди цікавилися дитиною. Відповідно до характеристики виданої директором КЗ «Загнітківський ліцей» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області № 151 від 27.11.2023 року, [PERSON] навчається в школі з 2016 року, при цьому вихованням дівчинки займався [PERSON] , який нині служить в ЗСУ, тому процес навчання контролює бабуся та дідусь. Відповідно до копії військового квитка Серії [NUMBER] (а.с.8-10) [PERSON] 17.01.2023 року призваний в Збройні Сили України за загальною мобілізацією та відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 01.12.2023 року (а.с.7) є учасником бойових дій. Нормативно-правове застосування Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України). Згідно ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Положеннями частин 1-3 статті 13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Враховуючи обставини справи, чутливість правовідносин, в яких виник спір, суд вважає, що встановлення факту кровного споріднення між батьком і дитиною не може вважатися об`єктивним за відсутності висновку судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-текст є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, параграф 34, від 07 травня 2009 року). Аналогічні висновки зроблені Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в своїх постановах від 02.03.2020 року у справі № 530/1231/16-ц та від 18.11.2020 року у праві № 159/3926/18. Висновки суду - щодо позовної вимоги про визнання батьківства: Як вже відзначалось вище, 11.04.2024 року ухвалою суду (а.с.73-76) у даній справі було призначено судово-генетичну експертизу проведення якої доручено комунальній установі «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Одеської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я України, а на вирішення експерта поставленні питання про те: - чи є кровне споріднення між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] ; - якщо кровне споріднення є, то чи є [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] . 24.07.2024 року на адресу суду від комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Одеської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я України надійшов лист-повідомлення від 09.07.2024 року № 2084-11 (а.с.89) про повернення без виконання ухвали суду про призначення відповідної експертизи у зв`язку з неприбуття [PERSON] , [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] до експертної установи у дати призначені судом для одночасного відбору біологічних зразків. 29.07.2024 року представник позивача - адвокат Мартинюк Ю.М. подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи висновку експерта № 349 складеного за результатом проведення комунальною установою «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Одеської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я України в період з 12.07.2024 року по 22.07.2024 року судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, за заявою позивача [PERSON] та із відзначенням обізнаності експерта за дачу завідомо неправдивого висновку експерта та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків у відповідності до ст. 384, 385 КК України, згідно підсумку якого: - молекулярно-генетичним аналізом ДНК, виділеної зі зразка букального епітелію дитини [PERSON] , [INFO] (об`єкт № 1) виявлені алелі за локусами: D8S1179 - 12, 15; D21S11 - 28, 30; D7S820 - 11, 12; CSF1PO - 10, 12; D3S1358 - 14, 15; ТН01 - 07, 07; D13S317 - 11, 12; D16S539 - 11, 11; D2S1338 - 17, 23; D19S433 - 13, 14; vWA - 16, 17; ТРОХ - 08, 08; D18S51 - 13, 20; AMEL - Х, Х; D5S818 - 08, 12; FGA - 19, 24; - молекулярно-генетичним аналізом ДНК, виділеної зі зразка рідкої крові громадянина [PERSON] , [INFO] , (об`єкт № 2) виявлені алелі за локусами: D8S1179 - 12, 15; D21S11 - 30, 30; D7S820 - 10, 12; CSF1PO - 10, 12; D3S1358 - 14, 15; ТН01 - 06, 07; D13S317 - 08, 11; D16S539 - 11, 13; D2S1338 - 16, 17; D19S433 - 13, 14.2; vWA - 14, 16; ТРОХ - 08, 11; D18S51 - 12, 13; AMEL - Х, Y; D5S818 - 12, 13; FGA - 19, 21; - відповідно до законів успадкування, генотип дитини повинен містити один алель кожного локусу від матері і один - батька. Молекулярно-генетичним аналізом ДНК зразка рідкої крові громадянина [PERSON] та зразка букального епітелію дитини [PERSON] встановлено: для кожного з досліджених STR-локусів в генотипі дитини [PERSON] , [INFO] , виявляється алель умовно батьківського походження, який формально співпадає з алелем у генотипі передбачуваного батька громадянина [PERSON] , [INFO] , а саме: D8S1179 - 12 або 15; D21S11 - 30; D7S820 - 12; CSF1PO - 10 або 12; D3S1358 - 14 або 15; ТН01 - 07; D13S317 - 11; D16S539 - 11; D2S1338 - 17; D19S433 - 13; vWA - 16; ТРОХ - 08; D18S51 - 13; D5S818 - 12; FGA - 19. Проведена оцінка вірогідності результатів генетичного аналізу вказує на те, що такий збіг можна вважати закономірним, тобто зумовленим кровним спорідненням між заявленим передбачуваним батьком та дитиною, з ймовірністю не нижче 99,99 %. Таким чином, молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,99 %; таким чином, батьківство практично доведене. Ураховуючи зазначене суд вважає, що наявність кровного споріднення позивачем [PERSON] , [INFO] , і дитиною - [PERSON] , [INFO] , доведено належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом висновком експерта за результатом проведення судово-генетичної експертизи, яка на сьогодні є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, а відтак доводи викладені позивачем [PERSON] у змісті позову на обґрунтування визнання свого батьківства стосовно дитини народженої відповідачем [PERSON] фактично знайшли своє доказове підтвердження. У зв`язку з чим суд вважає, що позов в частині основної позовної вимоги про визнання батьківства є обґрунтованим, а тому в цій частині підлягає задоволенню. - щодо позовної вимоги про зобов`язання органу ДРАЦС вчинити певні дії: Окрім основної позовної вимоги позивачем в пред`явленому позові також було заявлено похідну позовну вимогу про зобов`язання Балтського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни в актовий запис після чого видати нове Свідоцтво про народження на дитину. Водночас із цим позивач не пред`являв позову до Балтського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), оскільки при поданні своєї позовної заяви до суду не визначав в ній останній як відповідача у справі, а натомість визначив його лише третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Внаслідок чого протягом судового розгляду справи Балтський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) користувався процесуальними правами виключно наявними у третьої особи, а не сторони у справі (відповідача). Тому судом за результатом розгляду справи також не може бути ухвалено рішення про зобов`язання органу ДРАЦС вчинити певні дії. Таким чином суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в частині позовної вимоги, яка стосується органу ДРАЦС, але не була до нього пред`явлена. В свою чергу суд вважає відзначити те, що рішення про задоволення позову позивача [PERSON] в частині вимог пред`явлених ним до відповідача [PERSON] , само по собі є підставою для внесення органом ДРАЦС відповідних змін до актового запису про народження. У зв`язку з чим вимога позивача про зобов`язання органу ДРАЦС внести зміни до актового запису про народження може бути предметом судового рішення виключно у випадку оскарження бездіяльності щодо виконання судового рішення про визнання батьківства, а тому її заявлення позивачем в позовній заяві разом із позовною вимогою про оспорювання батьківства є безпідставним внаслідок своєї передчасності. Відповідно до ч.1 ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. У відповідності до положень підпункту 2.16.4 пункту 2.16 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Крім того, відповідно до положень першого абзацу пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року № 3, резолютивна частина рішення щодо визнання батьківства (материнства) має містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Таким чином суд вважає необхідним навести у змісті резолютивної частини даного рішення також те, які зміни необхідно внести до актового запису про народження внаслідок задоволення позову в частині визнання батьківства. Відповідно до ч.1,3 ст. 145 СК України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ч.2 ст. 148 СК України, у разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою. Позивач [PERSON] в позовній заяві порушив питання про зміну прізвища дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] » саме у зв`язку з встановленням батьківства. В свою чергу, неповнолітня [PERSON] , яка наразі вже досягла чотирнадцятирічного віку, в своїй письмовій заяві від 11.04.2024 року (а.с.71) зазначила, що не заперечує проти заявлених позовних вимог, що суд сприймає як фактично надану нею згоду на зміну свого прізвища. У зв`язку з вище зазначеним суд, за умов задоволення основної позовної вимоги про визнання батьківства, вважає за можливе задовольнити також і похідну вимогу про внесення змін в актовий запис про народження дитини, щодо її прізвища. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). - щодо судових витрат: Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В свою чергу пунктом 2 ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. щодо розподілу судових витрат у вигляді судового збору Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи встановлено, що позивачем при поданні до суду позовної заяви про визнання батьківства був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки ТВБВ № 10015/0395 філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» № 31 від 15.02.2024 року за подання до суду позовної заяви про визнання батьківства (а.с.34). Таким чином 50 відсотків судового збору, які складають 605,60 грн, підлягають поверненню позивачу на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений останнім за подання позовної заяви до суду. Ураховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, стягненню з неї на користь позивача підлягає 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем за подання до суду позовної заяви, що складає 605,60 грн. щодо розподілу судових витрат у вигляді витрат пов`язаних із проведенням судово-генетичної експертизи: Представником позивача - адвокатом Мартинюком Ю.М. до матеріалів справи було долучено квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № СВ08547884/1 від 12.07.2024 року (а.с.102), згідно якої позивачем [PERSON] було здійснено оплату за проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи. Ураховуючи задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді витрат на проведення судово-генетичної експертизи в розмірі 6057,30 грн.

Outcome: partial