Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

В липні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Плужненської сільської ради Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла її чоловік [PERSON] . Після смерті чоловіка в управління спадковим майном вступила позивачка. 10 жовтня 1996 рокупомерла свекруха та рідна мати [PERSON] [PERSON] , яка була членом КСП «росія» с. Кунів Ізяславського району Хмельницької області. За життя [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримувала, але була включена до списку членів КСП «росія», які мають право на його отримання, а тому набула право на земельну частку (пай) із земель вказаного підприємства. Позивачка прийняв спадщину після смерті, однак реалізувати своє право на спадкове майно не може, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий після смерті спадкодавиці. Тому [PERSON] просить суд визнати за нею право на вказану земельну частку (пай) у порядку спадкування. Ухвалою судді від 04 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в надісланій до суду заяві просила справу розглядати без її участі. Представник відповідача Плужненської сільської ради Хмельницької області Мартинюк В.Г. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав на адресу суду письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю, просить суд розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданим Кунівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 11.08.1968 року [PERSON] одружився з [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Кунівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 10.10.1996 року, [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0114053 від 06.12.1996 року [PERSON] належало право на земельну частку (пай) на підставі рішення Ізяславської районної державної адміністрації № 154 від 17 липня 1996 року в розмірі 2,49 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі в землях КСП «росія» с. Кунів. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Кунівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області09.01.2013 року, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованим за № 903 03.09.2019 року спадкоємцем майна [PERSON] є дружина [PERSON] . Із довідки Відділу в Ізяславському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.12.2019 року № 97-22-0.25-750/101-19 [PERSON] дійсно належить право на земельну частку (пай) згідно розпорядження Ізяславської районної державної адміністрації № 154 від 17.07.1996 року в розмірі 2,49 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі в землях КСП «росія» с. Кунів. Згідно архівної довідки Архівного відділу Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області № Я-256/04-04 від 10.07.2020 року в списку громадян членів КСП «росія» с. Кунів під № 248 значиться [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Плужненської сільської ради № 02-20/4/257 від 21.06.2024 року [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Фактично в управління спадковим майном протягом 6 місяців вступив син [PERSON] , який взяв речі під свою охорону, але не оформив своїх спадкових прав. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Плужненської сільської ради № 02-20/4/258 від 21.06.2024 року [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 23 ЗК України 1990 року (чинного на час існування спірних правовідносин) державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно роз`яснень, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що засвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. Як роз`яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Отже, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і незалежно від отримання ним правовстановлюючого документу. Суд вважає, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) у землях КСП «росія» с. Кунів Ізяславського району Хмельницької області, оскільки на її ім`я видано сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 2 Закону «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. У п. 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом ст.ст. 1216, 1217, 1223, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Відтак, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: approved