Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Ізюмської міської об`єднаної територіальної громади, третя особа - приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистов Сергій Юрійович, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер чоловік позивачки, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Виконавчим комітетом Вірнопільської сільської ради Ізюмського району Харківської області від 30 жовтня 2017 року, актовий запис № 11. Після його смерті відкрилась спадщина на все на майно, належне [PERSON] , в тому числі на житловий будинок загальною площею 75,40 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] (копія договору купівлі-продажу додається). Відповідно до Закону та у передбачений строк [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистова С.Ю. з відповідною заявою про прийняття спадщини із долученими до неї необхідними документами, про що приватним нотаріусом було заведено Спадкову справу № 34/2018, номер в Спадковому реєстрі 62290023 від 17.04.2018 року (копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру додається). Перед смертю чоловік дуже хворів, перебував на диспансерному огляді з хворобою серця та знаходився під моїм доглядом та піклуванням (копія довідки № 401 КНП «Оскільська амбулаторія медико-санітарної допомоги» додається). В зв`язку із скрутним матеріальним становищем після смерті чоловіка, одразу закінчити оформлення спадщини для отримання свідоцтва про право на спадщину не видавалося можливим. 24 лютого 2022 року розпочалося вторгнення в Україну, захоплення та окупація частини Харківської області. Зокрема місто Ізюм було захоплено російськими військами 8 березня 2022 року, розпочалась військова окупація міста. За час окупації в місті не працювало жодне державне підприємство України, зокрема відділ ДРАЦС, не було жодного приватного або державного нотаріуса, також не було мобільного або інтернет зв`язку. Згодом, у серпні 2023 року, вона звернулася до нотаріуса стосовно можливості отримання свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] за раніше поданою мною заявою. Приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистовим С.Ю., [PERSON] була надана відповідь про неможливість видачі свідоцтва, оскільки в березні 2022 року під час окупації міста Ізюм Харківської області військовими російської федерації робоче місце приватного нотаріуса, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , будо пошкоджено, було викрадено майно приватного нотаріуса та втрачені документи нотаріального діловодства, що зберігались за вищевказаною адресою. В зв`язку з чим приватним нотаріусом у відповідності до ст.ст. 55, 56, 214, 215 Кримінального процесуального кодексу України будо подано заяву до Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області про досудове розслідування у формі досудового слідства за вчинення дій, які мають ознаки складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 Кримінального кодексу України. Вказана заява була зареєстрована в журналі єдиного обліку Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області 28.03.2023 року за № 2526, а 29.03.2023 року слідчим відділом Ізюмським РУП ГУНП в Харківській області внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження № 12023221070000485, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 Кримінального кодексу України (за фактом порушення законів на звичаїв війни). Оскільки у відповідності до ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.12. пункту 4, глави 10 розділу II Порядку свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів та враховуючи вищевикладене доводимо до Вашого відома, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно може бути вчинено після закінчення слідства та відновлення втрачених документів нотаріального діловодства, в тому числі Спадкової справи № 34/2018 номер в Спадковому реєстрі: 62290023 від 17.04.2018 року) після смерті [PERSON] , [INFO] . Діючим законодавством, в тому числі ст. 49 Закону України «Про нотаріат», постановою пленуму Верховного Суду України № 2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» вказані обставини не визначені як підстава для відмови у вчиненні нотаріальної дії та винесенням нотаріусом відповідної постанови, що, в свою чергу, не позбавляє права звернутися до суду для вирішення зазначеного питання в порядку позовного провадження. На момент смерті мого чоловіка, [PERSON] , вона, [PERSON] , була зареєстрована та фактично проживала із ним за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать відповідні довідки видані Вірнопільським старостинським округом Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області № 02-30/28, № 02-30/29 від 03.08.2023 року (копії довідок додаються). Через злочинні дії російської федерації під час бомбардування міста Ізюм та його окупації спадкова справа, заведена після смерті чоловіка та всі долучені до неї документи були знищені, повторне звернення до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину неможливе, тому вважає, що змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно ст. 1216 ЦК України Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Отже, вважає, що її право власності є порушеним та підлягає захисту, адже вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. З 24.02.2022 та по теперішній час на території Харківської області проводяться бойові дії, що унеможливлює її прибуття до Дзержинського районного суду м. Харкова для участі у судових засіданнях. В зв`язку із постійною зайнятістю, важким матеріальним становищем та значною територіальною відстанню не зможе з`явитися судові засідання. Тому просить суд розглянути справу за її відсутності. У зв`язку з викладеним, просить визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , уродженкою с. Вірнопілля Ізюмського району Харківської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , право власності на житловий будинок загальною площею 75,40 кв. м., розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті мого чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у цивільній справі за позовом [PERSON] до Ізюмської міської об`єднаної територіальної громади, третя особа - приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистов С.Ю., про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2024 року витребувано від приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистова С.Ю. (64309, Харківська обл., м. Ізюм, вул. Паромна, 4/2 ) Інформаційну довідку із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційну довідку із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) стосовно [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , так як відомості які містяться у вказаних документах мають значення для правильного вирішення справи. Витребувано від приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистова С.Ю. (64309, Харківська обл., м. Ізюм, вул. Паромна, 4/2 ) інформацію про те, чи заводилась спадкова справа та, у разі заведення, належним чином засвідчених копій матеріалів спадкової справи [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Копію ухвали для її виконання направлено до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистова Сергію Юрійовича ( [ADDRESS] ). Закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Ізюмської міської об`єднаної територіальної громади, третя особа - приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистов С.Ю., про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Позивачка просила розглянути справу за її відсутності за наявними у справі матеріалами. Нотаріус Чистов С.Ю. подав заяву, в якій просив позовну заяву про визнання права власності на спадкове майно розглядати за наявними у матеріалах справи доказами без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до вимог статті 128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, інших заяв та клопотань суду не надав. Частиною восьмою, десятою статті 128 ЦПК України визначено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення. Судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю. Правом на подання відзиву на позовну заяву також не скористався. Відповідачем у встановлений частиною сьомою статті 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною восьмою статті 178 ЦПК України. Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, представник відповідача причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, про відкладення розгляду справи чи про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку дистанційного судового провадження до суду не подав. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер чоловік позивачки, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Виконавчим комітетом Вірнопільської сільської ради Ізюмського району Харківської області від 30 жовтня 2017 року, актовий запис № 11, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією свідоцтва про шлюб. Після його смерті відкрилась спадщина на все на майно, належне [PERSON] , в тому числі на житловий будинок загальною площею 75,40 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Закону та у передбачений строк дружина спадкодавця, [PERSON] , звернулася до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистова С.Ю. з відповідною заявою про прийняття спадщини з долученими до неї необхідними документами, про що приватним нотаріусом було заведено Спадкову справу № 34/2018, номер в Спадковому реєстрі 62290023 від 17.04.2018 року, що підтверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру. Згодом, у серпні 2023 року, позивачка звернулася до нотаріуса стосовно можливості отримання свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, за раніше поданою нею заявою. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із статтею 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до вимог частини другої статті 1220 та частини першої статті 1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Частиною першою статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частинами першою, другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до норм частини п`ятої статті 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Статтею 67 Закону України «Про нотаріат» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Частиною першою статті 68 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Згідно підпунктів 1.12, 1.13, 1.14 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Місце відкриття спадщини підтверджується довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (копія актового запису про смерть, домова книга тощо). Відповідно до пункту 1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Отже, якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що особа може набути право на спадкове майно за таких умов: вона відноситься до кола спадкоємців визначених законом; нею прийнято спадщину у встановленому законом порядку; спадкодавець на момент смерті мав власність або права, які не припинилися у зв`язку з його смертю. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В обгрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистовим С.Ю., мені була надана відповідь про неможливість видачі свідоцтва, оскільки в березні 2022 року під час окупації міста Ізюм Харківської області робоче місце приватного нотаріуса, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , будо пошкоджено, було викрадено майно приватного нотаріуса та втрачені документи нотаріального діловодства, що зберігались за вищевказаною адресою. В зв`язку з чим приватним нотаріусом у відповідності до ст. ст. 55, 56, 214, 215 Кримінального процесуального кодексу України будо подано заяву до Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області про досудове розслідування у формі досудового слідства за вчинення дій, які мають ознаки складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 Кримінального кодексу України. Вказана заява була зареєстрована в журналі єдиного обліку Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області 28.03.2023 року за № 2526, а 29.03.2023 року слідчим відділом Ізюмським РУП ГУНП в Харківській області внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження № 12023221070000485, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 Кримінального кодексу України (за фактом порушення законів на звичаїв війни). Оскільки у відповідності до ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.12. пункту 4, глави 10 розділу II Порядку свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів та враховуючи вищевикладене доводимо до Вашого відома, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно може бути вчинено після закінчення слідства та відновлення втрачених документів нотаріального діловодства, в тому числі Спадкової справи № 34/2018 номер в Спадковому реєстрі: 62290023 від 17.04.2018 року) після смерті [PERSON] , [INFO] . Діючим законодавством, в тому числі ст. 49 Закону України «Про нотаріат», постановою пленуму Верховного Суду України № 2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» вказані обставини не визначені як підстава для відмови у вчиненні нотаріальної дії та винесенням нотаріусом відповідної постанови, що в свою чергу не позбавляє мене права звернутися до суду для вирішення зазначеного питання в порядку позовного провадження. Також як на підставу своїх позовних вимог позивачка вказує на те, що закінчити оформлення спадщини для отримання свідоцтва про право на спадщину не видавалося можливим. Відповідно до п.п. 4.12 п. 4, глави 10, розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцю за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після надання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Як зазначила позивачка, не заперечується сторонами по справі та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, відповідно до вимог Закону та у передбачений Законом строк позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистова С.Ю. з відповідною заявою про прийняття спадщини з долученими до неї необхідними, зокрема, правовстановлюючими, документами, про що приватним нотаріусом було заведено Спадкову справу № 34/2018, номер в Спадковому реєстрі 62290023 від 17.04.2018 року, що підтверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру. При цьому, також на момент смерті свого чоловіка, [PERSON] , вона, [PERSON] , була зареєстрована та фактично проживала із ним за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать відповідні довідки видані Вірнопільським старостинським округом Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області № 02-30/28, № 02-30/29 від 03.08.2023 року, таким чином прийняла спадщину. Окрім того, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом не виносилась. Водночас, на виконання ухвали суду надано належним чином засвідчені нотаріусом матеріали спадкової справи № 43/2024, заведеної до майна померлого [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Як свідчать матеріали спадкової справи, із заявами звернулася [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), яка відмовилась від прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] на користь дружини спадкодавця - [PERSON] , не заперечує проти оформлення спадщини на її ім`я. Із заявою до нотаріуса звернулася [PERSON] 18 березня 2024 року приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистовим С.Ю. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , у тому числі з урахуванням 1/6 частки спадщини, від якої відмовився на її користь син спадкодавця [PERSON] , та 1/6 частки спадщини, від якої відмовилась дочка спадкодавця, [PERSON] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з права власності на частку житлового будинку з відповідною часткою прилеглих господарсько-побутових будівель, що розташований на земельній ділянці, належній Оскільській сільській територіальній громаді Ізюмського району Харківської області, і знаходиться за адресою: Харківська область, Ізюмський район, село Вірнопілля, вул. Шкільна, буд. 13 (тринадцять). Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (реєстраційний номер документу: ТІ01:6907-6999-0765-9343), виданого 12.03.2024 року комунальним підприємством «Архітектурне бюро та бюро технічної інвентаризації Ізюмського району» Харківської області, цілий будинок має загальну площу 78,8 кв.м., у тому числі житлову площу 44, 7 кв.м. Право власності на зазначений житловий будинок з прилеглими господарсько-побутовими будівлями зареєстровано за спадкодавцем в комунальному підприємстві «Архітектурне бюро та бюро технічної інвентаризації Ізюмського району» Харківської області 17.01.1992 року, записаного в реєстрову книгу за № 86, книга № 1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Л.І. Покровською 11.12.1991 року, зареєстрованого в реєстрі за №1254. Право власності на частку житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель підлягає державній реєстрації. Надані суду матеріали спадкової справи також свідчать, що 18 березня 2024 року приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистовим С.Ю. видано свідоцтво про право власності на частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, доводи позовної заяви, в тому числі про те, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно неможливе в нотаріальному порядку у зв`язку із нездійсненням нотаріальної діяльності через втрату документів нотаріального діловодства, в тому числі спадкової справи після смерті [PERSON] , не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються наданими нотаріусом матеріалами спадкової справи, з усіма необхідними документами, з яких вбачається, що 18 березня 2024 року [PERSON] видані свідоцтво про право власності, зареєстровано в реєстрі за № 1629, та свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі за № 1632, на підставі яких, право власності підлягає державній реєстрації. Відповідні факти підтверджуються витягом № 76241034 про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.03.2024, в який внесено відомості про те, що 20 лютого 2024 року [PERSON] з метою завершення спадкування подала заяву про продовження провадження спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину. 18 березня 2024 року спадкоємиці [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину, номер в реєстрі 1632. Спадкову справу № 43/2024 почато: 20 лютого 2024 року. Закінчено: 18 березня 2024 року. Відтак спадкове право позивачки як спадкоємиці вже є реалізованим. Пунктом четвертим частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Таким чином, на момент розгляду справи та ухвалення судового рішення, судом не встановлено порушеного права позивачки, яке б підлягало захисту у судовому порядку. На підставі встановлених фактичних обставин справи суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed