Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

13 серпня 2021 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява Комунального виробничого підприємства «Краматорський водоканал» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що Комунальне виробниче підприємство «Краматорський водоканал», створене шляхом реорганізації Краматорського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, переданого у власність територіальної громади м. Краматорська, зареєстровано розпорядженням виконкому Краматорської міської ради 09 березня 1998 року №71р. Метою діяльності є забезпечення населення, в тому числі відповідачів, бюджетних установ і організацій та інших суб`єктів господарювання міста Краматорська послугами з водопостачання та водовідведення шляхом систематичного здійснення виробничо-господарської діяльності за встановленими НКРЕКП України тарифами. Так, між позивачем та відповідачами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідачі ними користуються. Відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою позивачем надано послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідачі ухиляються від сплати наданих послуг у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 01.06.2021 року у розмірі 68369,93 грн. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення. Просили суд стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у сумі 68369,93 яка виникла станом на 01.06.2021 року та стягнути із відповідачів судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою судді Краматорського міського суду Донецької області від 14.09.2021 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 03.12.2021 року до Краматорського міського суду Донецької області від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому вказав, що КВП «Краматорський водоканал» пропущено строк позовної давності щодо пред`явлення вимог про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з січня 2014 року по липень 2018 року включно. Просив суд: застосувати наслідки спливу позовної давності щодо вимоги КВП «Краматорський водоканал» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з січня 2004 року по липень 2018 року включно; у задоволенні позовних вимог КВП «Краматорський водоканал» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з січня 2004 року по липень 2018 року включно відмовити в повному обсязі. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX зі змінами, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням голови Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. Рішенням Вищої ради правосуддя від 25 липня 2023 року № 747/0/15-23 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Краматорського міського суду Донецької області» змінено з 07 серпня 2023 року територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Водночас згідно з цим рішенням Вищої ради правосуддя Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська належить продовжити розгляд справ, які надійшли до 06 серпня 2023 року включно на розгляд цього суду у порядку, визначеному частиною сьомою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 15 березня 2022 року № 8/0/9-22. Отже, судові справи, які станом на день видання Верховним Судом розпорядження від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» перебували в провадженні Краматорського міського суду Донецької області, підсудні Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська, що узгоджується з позицією Ради суддів України, викладеною у рішенні від 17.08.2023 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 листопада 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної заяви визначено суддю Слюсар Л.П. Ухвалою судді від 22 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2024 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] та витребувано докази по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, відповідно до заяви, яка наявна в матеріалах справи просили суд розглядати справу без участі представника позивача та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. З метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки №27951 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою: [ADDRESS] в квартирі зареєстровані з 12.02.1996 року: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на [PERSON] . Згідно з акту технічного приймання від 04 грудня 2007 року №121 за адресою: [ADDRESS] були опломбовані та введені в експлуатацію: лічильник гарячої води крильчастий КВ-1,5, заводський номер 530650 з початковими показниками 10 м3; лічильник холодної води КВ-1,5, заводський номер 527529 з початковими показниками 7 м3. 04 грудня 2013 року працівниками КВП «Краматорський водоканал» за адресою: [ADDRESS] був оформлений акт №5405 про надання лічильників на періодичну перевірку засобів вимірювальної техніки в строк до 05.01.2014 року, а саме холодної води КВ-1,5, заводський номер 530650 та лічильника гарячої води КВ-1,5, заводський номер 527529. Відповідно до листа КВП «Краматорський водоканал» від 20.02.2024 року №05-07/819 станом на 05 січня 2014 року роботи щодо періодичної перевірки лічильника води заводський номер 530650 та лічильника води КВ-1,5, заводський номер 527529, встановлених за адресою: [ADDRESS] не були виконані. Як зазначає позивач та відповідно до довідки про заборгованість по особовому рахунку [NUMBER] заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 01.06.2021 року становить 68369,93 грн. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1,2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст.16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до п.1 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (Закон №1875-IV, який втратив чинність 01.05.2019), а також пп.1 п.32 Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21 липня 2005 р. №630 (який втратив чинність 01.05.2022), виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Статтею 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» закріплені права та обов`язки споживачів питної води, відповідно до яких споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до Постанови Верховного суду України від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15 та Постанови Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №750/12850/16-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності до позовних вимог позивача, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Щодо застосування до позовних вимог позивача строку позовної давності то суд виходить з наступного. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість по оплаті за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення виникла з січня 2014 року по травень 2021 року включно. Період заборгованості в межах строку позовної давності з 01.08.2018 року по 31.05.2021 року. Судом встановлено, що оскільки повірка лічильників води відповідачами станом на 05 січня 2014 року не була виконана то нарахування послуг з водопостачання та водовідведення виконувалося за нормативами (нормою) споживання. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідачів за період з 01.08.2018 року по 31.05.2021 року становить 39278,27 грн. Виходячи із вищевикладеного, оскільки позивачем не надано доказів щодо перебігу строку позовної давності, тому суд доходить висновку про те, що заявлені вимоги про солідарне стягнення із відповідачів заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення підлягають задоволенню частково в межах строку позовної давності з 1 серпня 2018 року по 31 травня 2021 року включно в розмірі 39278 грн.27 коп. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані й тому підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується приписами ст.141 ЦПК України та вважає, що з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі по 567,50 грн. з кожного Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial