Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-25 00:00:00

Заявник звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із заявою про втсановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив суд, встановити факт того, що він самостійно виховує та утримує малолітню дитину. Свою заяву обґрунтовує тим, що між ним та [PERSON] були сімейні відносини без реєстрації шлюбу, від яких мають спільну дитину. Зауважує, що з часом вони перестали розуміти одне одного, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, що призвело до остаточного припинення відносин. Отже за їх взаємною згодою дитина проживає та перебуває на одноосібному утриманні батька. Метою встановлення факту, що має юридичне значення є можливість для заявника звернутися до органу соціального захисту населення для отримання державної соціальної допомоги на дитину. В судове засідання сторони не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, заяву повністю підтримують. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, встановлюють у судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Порядок судочинства у справах про встановлення юридичних фактів врегульовано статтями 315-319 ЦПК. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду за таких умов: 1) факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій; 2) для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення; 3) встановлення факту не має бути пов`язано з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду; 4) заявник не має іншої можливості одержати чи поновити документи, які посвідчують факт, що має юридичні наслідки. Наявність спору про право, не підвідомчого судам, не є перешкодою для судового встановлення юридичного факту. Чинним законодавством не передбачений інший позасудовий порядок встановлення юридичних фактів. Судом встановлено, що сторони по справі мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] /а.с.10/. Заявник разом зі своєю малолітньою дитиною проживають за адресою [ADDRESS] /а.с.11,15-16/, працює та може забезпечити себе та утримувати дитину /а.с.18/. Батько водить свого сина до лікаря, в садочок, цікавлячись його станом здоров`я, самопочуттям /а.с.12,13/. [PERSON] , [INFO] , станом на 25.06.2024 року незнятої чи непогашеної судимості не має /а.с.17/. Свідки [PERSON] та [PERSON] стверджують, що [PERSON] самостійно утримує та виховує малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , без участі матері /а.с.24-25/. [PERSON] , [INFO] підтверджує та не заперечує того факту, що їх із заявником спільна дитина [PERSON] , [INFO] , постійно проживає із батьком [PERSON] , який її самостіно виховує та утримує /а.с.14/. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.06.2018 по справі № 822/2446/17, дійшов висновку, що поняття «одинокий батько» та «одинока матір» є тотожними, та зазначив: «відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9 (далі - Постанова Пленуму ВСУ), одинокою матір`ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама. Позаяк, правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, вбачається можливим застосування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого зазначено у Постанові Пленуму ВСУ. Тобто, для набуття статусу «одинока матір», «одинокий батько», необхідні 2 факти: не перебування у шлюбі, а також виховання і утримання дитини самими матір`ю чи батьком відповідно, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у даній справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, відповідно до вимог ст. 294 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Outcome: approved