Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем 10 листопада 2016 року, зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 3447. В обгрунтування позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 10 листопада 2016 року. У даному шлюбі мають доньку: [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось, стосунки між ними поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подружні відносини фактично припинились у березні 2022 року. З цього часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують ніяких відносин. У зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з`явився, однак 24 липня 2024 року представник позивача подав до суду заяву в якій просить розглядати справу у їх відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Суд ухвалив справу розглядати без участі відповідача, яка будучи належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, до суду не з`явилася, проте попередньо подала відзив, в якому зазначила, що просить шлюб розірвати. 10 червня 2024 року ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 20 червня 2024 року відповідач подала до суду письмовий відзив, в якому вона просила шлюб розірвати та зазначила, що стосунки між ними припинились в жовтні 2023 року та відновлювати їх не збирається. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони уклали шлюб 10 листопада 2016 року /а.с.3/, у якому мають доньку: [PERSON] , [INFO] /а.с.4/. Сімейне життя з відповідачем не склалось, стосунки між ними поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, на даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть і відновлювати не збираються. Шлюб існує лише формально. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім`я сторін розпалася, примирення неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved