Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Ключенкова Х.В. звернулась до суду з позовом до ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов М.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування зазначила, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. було вчинено виконавчий напис від 27.09.2021 р. №5628 про стягнення з боржника, яким є [PERSON] на користь ТОВ "ФК Айкон Дебт Коллекшн" заборгованість за кредитним договором. Стягнення заборгованості проводиться за період з 03.02.2021 року по 15.09.2021 року, загальною сумою у розмірі в розмірі 7760, 00 грн. На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого органу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. 24.12.2021 р. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] (копія постанови про відкриття виконавчого провадження додається). В рамках проведення виконавчих дій в цьому виконавчому провадженні 27.01.2022 року було ухвалено Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Позивачка вважає, що виконавчий напис від 27.09.2021 № 5628 вчинено приватним нотаріусом з грубим порушенням законодавства України, з наступних підстав: 1. у оскаржуваному виконавчому написі зазначено про звернення на стягнення з Позивачки за кредитним договором від 03.02.2021 р. № 1531919, укладеного з ТОВ "Лінеура Україна", право вимоги за яким Відповідач отримав на підставі договору відступлення № 2-07/09/2021 від 07.09.2021 р. Однак в матеріалах виконавчого провадження в АСВП немає ні одного, ні іншого. 2. у ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. № 3425-XII визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. від 27.09.2021 р. № 5628 таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивачки надійшло клопотання в якому вона просить суд проводити судовий розгляд без її участі та участі позивачки, просить задовольнити позовні вимоги, проти прийняття заочного рішення не заперечує (а.с. 66). Представник відповідача, належним чином, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав, викликався до суду судовою повісткою за адресою місцезнаходження, однак конверт повернувся до суду без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 68). Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, не скористалися правом подати до суду письмові пояснення на позовну заяву. Від третьої особи приватного виконавця Селезньова М.О. до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України,у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. 27.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. був вчинений виконавчий напис № 5628, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за договором №1531919 від 03.02.2021 року, укладеного з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», правонаступником якого є ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (а.с. 18). З виконавчого напису вбачається, що період, за який проводиться стягнення - з 03.02.2021 року по 15.09.2021 року (а.с. 18). Загальна сума, яка підлягає стягненню становить 7 760,00 грн., та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 2 000,00 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 4 560,00 грн., та 1 200,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. За заявою ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», па підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем Селезньовим М.О. 05.10.2023 року було відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] (а.с. 20-25). Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Відповідно до ст. ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року рішення суду залишено без змін. Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі" визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 від 29 червня 1999 року / в редакції постанови КМУ від 29 листопада 2001 року /. Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, встановлено, що виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідачем не доведено, що ним було передано приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису документи відповідно до вище приведеного Переліку. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, з точки зору ст.88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Враховуючи ці обставини та вимоги ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідачем та третіми особами належних та допустимих доказів на спростування викладених у позовній заяві обставин надано до суду не було. Будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості по наданому товариством нотаріусу Кредитному договору та розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має товариство при зверненні до нотаріуса. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, спірності заборгованості позивача перед товариством, не спростованої відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. Витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн. не підтверджені позивачкою належними та допустимими доказами, попереднього розрахунку витрат на професійну правничу допомогу позов не містить, а тому стягненню з відповідача ці витрати не підлягають (аналогічний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18).

Outcome: approved