Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

22 квітня 2024 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. У вказаній позовній заяві позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , місце фактичного місця проживання за адресою: [ADDRESS] аліменти на користь - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 03 травня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] Піщанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис №14. У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з [PERSON] не підтримує подружніх стосунків та не проживає разом. Кошти на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Вказує, що відповідач має постійний дохід, офіційно працевлаштований, працює в АТ «ДТЕК Одеські електромережі» в м. Ізмаїл, має гарний стан здоров`я та має можливість для того, щоб забезпечити гідний рівень життя не лише собі, а й своїй дитині, але добровільно відмовляється надавати грошові кошти на утримання дитини, та повністю поклав обов`язок в утриманні, вихованні, лікуванні, догляді та дозвіллі дитини на позивача та просто самоусунувся від піклування над сином. У зв`язку з тим, що відповідач є працездатним чоловіком, має постійне місце роботи, позивач вважає, що він зможе та повинен сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 квітня 2024 року дану справу було передано для розгляду судді Гринишиній А.А. Ухвалою суду від 30 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено провести у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено по цивільній справі судове засідання на 11 годину 00 хвилин 23 травня 2024 року, яке провести у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Піщанського районного суду Вінницької області, про що повідомити учасників справи 23 травня 2024 року вказану цивільну справу було знято з розгляду до 09 години 00 хвилин 21 червня 2024 року. 21 червня 2024 року, у зв`язку з неявкою відповідача, судове засідання у даній справі відкладене до 10 години 00 хвилин 10 липня 2024 року, та в подальшому справу знято з розгляджу до 15 години 30 хвилин 29 липня 2024 року. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання 29 липня 2024 року, не з`явилась, представник позивача подала заяву в якій просить суд провести розглянути справу без її та позивача участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення в справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання 10 липня 2024 року, 29 липня 2024 року не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про місце, час та дату судового засідання, про що свідчать довідки про доставку електронного документу в електронний кабінет відповідача, відзиву на позовну заяву до суду не подавав. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст.223ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Під час судового розгляду встановлено, що 03 травня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] . Піщанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис №14 ( а.с.7). Під час перебування в шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Крижопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с.6). Також судом встановлено під час судового розгляду, що сторони по справі проживають окремо, а неповнолітня дитина сторін проживає з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] , що доводиться довідкою Піщанської селищної ради від 13 червня 2017 року № 498 та витягами з реєстру територіальної громади, щодо [PERSON] та [PERSON] (а.с.5,7). Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум дітей віком до 6 років з 1 січня 2024 року встановлено в розмірі 2563 гривні, дітей віком від 6 до 18 років, з 1 січня 2024 року - 3196 гривень. Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). На підставі викладеного, беручи до уваги майновий стан як відповідача, так і позивача, які є працездатними як за віком, так і за станом здоров`я, оскільки зворотного під час судового розгляду не доведено, суд погоджується із визначеним позивачем способом стягнення аліментів у частці від заробітку та приходить до висновку про задоволення позову про стягнення аліментів у повному обсязі та стягнення із відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В частині 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про судові витрати суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, суд виходить із положень ст.ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір», згідно яких позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із вимогою про стягнення аліментів, а тому у порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи, ціну позову, яка у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, та розмір задоволених вимог про стягнення аліментів, вбачає підстави для стягнення із відповідача у дохід держави судового збору у сумі 1 211,20 грн., яка підлягала сплаті на день звернення до суду із вказаним позовом.

Outcome: approved