Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

У березні 2024 року ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 78 922,00 грн, яка складаєтться з: 20 500,00 грн - борг тіла кредиту; 1 230, 00 грн - борг відсотків за правомірне користування коштами; 57 192,00 грн - боргу послуг, а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 09.10.2023 року між ТОВ «ФК «Є Гроші Ком» та відповідачем було укладено договір позики «Неймовірний» №3069021280-3079951, відповідно до якого остання отримала у кредит грошові кошти в сумі 20 500,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності, шляхом перерахування на банківську карту позичальника [NUMBER] зі строком повернення до 07.11.2023 року включно. 01.02.2024 року ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» набуло право грошової вимоги за укладеним між відповідачем та ТОВ «ФК «Є Гроші Ком» Договором позики №3069021280-3079951 від 09.10.2023 року на підставі договору факторингу №2024-02-1П, укладеним між ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» та ТОВ «КРЕДИТПРОМІНВЕСТ» на загальну суму заборгованості в розмірі 78 922,00 грн. Після придбання права вимоги ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» додаткових нарахувань не здійснювало. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань за вказаним договором і не погашає заборгованість, що стало підставою для звернення до суду із позовною заявою. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 04 квітня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. 24.04.2024 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів. Відповідачу [PERSON] ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками двічі направлялась на адресу її зареєстрованого місця проживання згідно інформації Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА: [ADDRESS]. Згідно наявної у матеріалах справи довідки про причини повернення/досилання конверти повернулися до суду із відмітками «повертається» та «за закінченням терміну зберігання». Частина 1 ст. 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У постановах від 14.08.2020 року та від 13.01.2020 року у справі № 910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Судом також враховується рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду за місцем реєстрації призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористалась, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк була повідомлена в ухвалі про відкриття провадження у справі від 04.04.2024 року. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлена про судове засідання, відзив на позовну заяву не подала, суд прийшов до висновку про можливість вирішення питання про стягнення заборгованості. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні не подавалися. Відповідно до матеріалів даної справи, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, правом на подання відзиву не скористалася. З підстав наведених вище, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Так, матеріалами справи встановлено, що 09.10.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Є Гроші Ком» та [PERSON] було укладено договір позики «Неймовірний» №3069021280-3079951 в електронному вигляді шляхом реєстрації позичальника на Інтернет сайті www.e-groshi.com і виконання ним дій, які свідчать про укладення договору, за яким остання отримала у позику грошові кошти на умовах строковості, зворотності та платності. Пунктом 2.1 договору передбачено, що позикодавець надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 20 500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, шляхом перерахування на банківську картку позичальника [NUMBER] , а позичальник зобов`язується повернути позику, сплатити проценти та комісії за користування позикою, визначені цим Договором. Строк кредитування (строк Позики) за цим Договором складає 30 календарних днів, позика має бути повернута у термін до 07.11.2023 року включно. У разі невнесення (або недовнесення) суми грошових коштів для виконання грошового зобов`язання до зазначеної дати повернення позики, невнесена (недовнесена), сума грошового зобов`язання вважається простроченою заборгованістю, та до позичальника застосовується відповідальність за порушення умов цього Договору, визначена розділом 5 Договору (п.2.2 договору). Розмір процентів за користування коштами складає 0.20% від суми позики, що за календарний рік становить 73% річних. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за позикою. Нарахування процентів здійснюється щоденно протягом строку кредитування. День надання та повернення Позики враховується при нарахуванні процентів (п.2.3.1). Умовами договору сторони передбачили, що позичальник сплачує комісії, які пов`язані з укладанням та обслуговуванням цього договору. Розмір комісій зазначений у п.2.4.1 - 2.4.6 договору від 09.10.2023 року. Вартість вказаних у п. 2.4 комісій є фіксованою протягом строку кредитування. Комісії підлягають сплаті у строках, визначених графіком платежів. Так, порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Згідно ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону Україну «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є смс повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору у розділі «підписи сторін». Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що договір №3069021280-3079951 від 09.10.2023 року укладено та підписано сторонами ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» та [PERSON] в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом, що відповідає вимогам ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, між сторонами ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» та [PERSON] було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На підтвердження факту укладення відмовідачем з ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» кредитного договору позивачем надано договір позики «Неймовірний» №3069021280-3079951 від 09.10.2023 року, додаток №1 до договору, квитанцію від 09.10.2023 про перерахування на банківську картку позичальника [NUMBER] грошових коштів у сумі 19 987,50 грн. Позика надається на споживчі цілі. Сума позики може бути використана позичальником для будь-якої мети, що не заборонена цим Договором або чинним законодавством України (п. 2.8. Договору). Судом встановлено, що відповідач умови договору позики не виконала, грошові кошти в строк не повернула, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 01.02.2024 року становить 78 922,00 грн., з яких: 20 500,00 грн.- борг за тілом кредиту; 1 230,00 грн.- борг відсотків за правомірне користування коштами; 57 192,00 грн - борг послуг (комісії). На підтвердження свого права на пред`явлення позовних вимог до [PERSON] позивач посилається на те, що 01.02.2024 року ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» наб уло право грошової вимоги за укладеним Договором позики між відповідачем та ТОВ «ФК «Є Гроші Ком» №3069021280-3079951 від 09.10.2023 року на підставі договору факторингу №2023-12-7К, укладеного 22.12.2023 року між ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» та ТОВ «КРЕДИТПРОМІНВЕСТ». Згідно договору про надання фінансових послуг з факторингу №2024-02-1П від 01.02.2024 року ТОВ «КРЕДИТПРОМІНВЕСТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» приймає належні ТОВ «КРЕДИТПРОМІНВЕСТ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу №2024-02-1П від 01.02.2024 року ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3069021280-3079951 від 09.10.2023 року в розмірі 78 922,00 грн, з них 20 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 230, 00 грн - сума заборгованості за відсотками, 57 192,00 грн - сума заборгованості за послуги. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (п.1 ч. 1ст. 512 ЦК України). У відповідності до положень ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ » є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . Крім того, згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин першої та другоїстатті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першоюстатті 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими. Приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила, суд вважає обґрунтованими та доведеними, заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості у розмірі, що існувала на дату відступлення права вимоги, яка скаладється із заборгованості по непогашеному тілу кредиту та відсотках, які нараховані у межах строку дії кредитного договору, а також нарахованих послуг з комісії, що передбачено умовами договору. За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості №3069021280-3079951 від 09.10.2023 року в розмірі 78 922,00 грн. Питання щодо відшкодування судових витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Відповідно до положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача на користь позивача у розмірі 2 422,40 грн. При цьому відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню заявлених позивачем 5 000,00 грн витрат на правничу допомогу. Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги статті 137 ЦПК України, котрими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат. Оскільки у матеріалах справи відсутні будь - які докази надання професійної правничої допомоги Товариству, зокрема відсутній договір про надання правової допомоги, детальний опис виконаних робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та докази здійснення стороною таких витрат, обсяг наданих послуг і виконаних робіт, акти наданих послуг або акт виконаних робіт тощо, тому суд позбавлений можливості покласти на відповідача обов`язок по відшкодуванню цих витрат. Крім того, позивачем не надано відповідної квитанції, або платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved