Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що між нею позивачем [PERSON] , та відповідачем, [PERSON] 15.02.2008 р. зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у сторін народилася донька: - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 10 травня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишено проживати разом із нею позивачем [PERSON] . 13 квітня 2021 року Коломийським міськрайонним судом Івано - Франківської області ухвалено рішення яким, позов задоволено частково, збільшено розмір аліментів, який присуджений на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2011 року по справі № 2-995/11 про стягнення із [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] , уродженця та жителя [ADDRESS] в користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 350 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття, визначивши розмір аліментів у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень щомісяця. Позивач вказує, що донька проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Батько не цікавиться життям доньки, добровільно допомоги на утримання не надає, не бере участі у додаткових витратах, які постійно виникають, а я намагаюся забезпечувати повноцінний фізичний, духовний та творчий розвиток дитини самостійно. Відповідач ніколи не піклувався про фізичний та духовний розвиток, не дбав і не дбає про нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, не бере участі у додаткових витратах. 24 лютого 2022 року у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України N? 64/2022 було введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану в України продовжується до сьогоднішнього дня. Відповідно, після введення даного стану, враховуючи інфляційні процеси в державі, витрати на дитину значно зросли. Через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, тому визначений судом у квітні 2021 року розмір аліментів в сумі 1800 грн. на дитину, є наразі об?єктивно недостатнім для хоча б мінімального забезпечення дитини найнеобхіднішим у теперішній час. Потреби доньки суттєво зростають, постійно збільшуються витрати на харчування та забезпечення речами першої необхідності. Крім того, збільшується прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Витрати на утримання доньки є значними, та позивачу дуже важко одній їх забезпечувати фізичний, моральний, духовний, культурний розвиток доньки, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, уподобань та обдарувань. Аліменти визначені попередніми рішеннями суду не є достатніми для всіх витрат, які необхідні для повсякденного утримання дитини. Відповідач, [PERSON] , є здоровим та працездатним, а отже спроможним сплачувати аліменти на утримання доньки в більшій сумі, оскільки належне утримання дитини являється обов?язком не тільки матері, але й батька. Позивачу відомо, що відповідач, [PERSON] , перебуває за кордоном, працює, тому вважає, що останній повинен належним чином виконувати свій батьківський обов?язок, щодо утримання своєї доньки, [PERSON] , [INFO] Аліменти у розмірі по 1800 грн. щомісячно не є достатніми для повсякденного утримання дитини, дана сума є настільки мізерною, що не покриває усіх витрат, які несе позивач щоденно. Враховуючи, що донька проживає із позивачем, перебуває на її утриманні, а платник аліментів відповідач у справі, є фізично здоровою особою працездатного віку. Просить змінити розмір аліментів, а саме збільшити та стягнути з відповідача [PERSON] на її, позивача [PERSON] , користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та стягнути витрати на правничу допомогу у сумі 5500 грн. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що на даний момент з нього стягуються більш ніж мінімальні аліменти, які передбачені законом. Зокрема, зазначено, що позивач не надав доказів суттєвого погіршення свого матеріального становища, зміни сімейного стану або погіршення стану здоров?я після ухвалення судового рішення Коломийським міськрайонним судом від 13 квітня 2021 року. У задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що дитина [PERSON] , проживає з матір?ю та перебуває на її утриманні. Платник аліментів, відповідач у справі, є здоровою особою працездатного віку, доказів про поганий стан його здоров?я матеріали справи не містять, як і відомостей про наявність у нього інших утриманців. А зважаючи на обов?язок обох батьків утримувати своїх дітей, імперативну норму про можливість зміни розміру аліментів, вважає, що заявлені її довірителькою вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Зокрема, представник вказує, що за період з квітня 2021 року змінився прожитковий мінімум для неповнолітніх дітей. Потреби дитини суттєво зростають, постійно збільшуються ціни на продукти харчування та речі першої необхідності. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, не бере участі у додаткових витратах. Крім того, відповідачем не надано жодних підтверджень, які б мали юридичне значення для вирішення даного питання. Зокрема, адвокатом в інтересах довірительки [PERSON] , з метою отримання інформації про перетин державного кордону України було подано адвокатський запит до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, про перетин державного кордону громадянином України [PERSON] , у період з 01 січня 2020 року по день надання інформації, із зазначенням інформації про дату та місце перетину державного кордону України, виїзд або в?їзд на територію України, і у разі наявності мету перетину державного кордону України. Однак відповіді на запитувану інформацію не отримано. Позивач [PERSON] у судове засідання не з?явилась, однак її представник адвокат Костромін Наталія Романівна подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за відсутності позивача та його представника. Позов підтримує в повному обсязі та проситьзадоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі з 15 лютого 2008 року, від якого у них [INFO] народилась дочка [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 лютого 2009 року, у виконкомі Марківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4 (а.с.11). 10 травня 2011 року рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 15 лютого 2008 року у с. Молодятин, Коломийського району, Івано-Франківської області, а/з № 1 - розірвано. Дитину [PERSON] , [INFO] , залишено на проживання з позивачем [PERSON] (справа №2-993 2011 рік) (а.с.14). 13 квітня 2021 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області постановлено рішення, яким збільшено розмір стягнення аліментів, який присуджений на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2011 року по справі № 2-995/11 про стягнення із [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] , уродженця та жителя [ADDRESS] в користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 350 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття , визначивши розмір аліментів у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень щомісяця (а.с.15-18). Як зазначено в позовній заяві, що і на даний час дочка [PERSON] , проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач участі в матеріальному забезпеченні дочки не приймає. З метою забезпечення захисту прав та інтересів дочки, позивач звернулася до суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів, який визначений вищезазначеним судовим рішенням та просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн.\~ Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.\~ Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ).\~ Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України).\~ Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану,погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку батька. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, провадження № 61-37114св18, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.\~ Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Суд враховує, що за період часу з ухвалення попереднього судового рішення (13 квітня 2021 рік) малолітня дитина росте, змінюються її потреби в розвитку, харчуванні, побуті. Крім того, згідно економічних показників в Україні останній період підвищився рівень цін на продукти харчування та комунальні послуги. Наявні у справі докази в сукупності із законодавчим збільшенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зростаючими потребами дочки сторін, встановленими обставинами дають підстави для збільшення розміру аліментів, оскільки забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації та сприятиме кращому захисту інтересів дитини. Враховуючи те, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях СК України, відповідають інтересам дитини, покращують її матеріальне становище, тому суд доходить висновку, що є підстави для збільшення розміру аліментів, визначених раніше судом з твердої грошової суми у розмірі 1 800 грн. на тверду грошову суму 4 000 грн. щомісячно для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, та задоволення позову. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити. Стягнення аліментів в новому розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили, припинивши стягнення аліментів у справі 346/725/21. На підставі наведеного та ст.ст.180, 182, 184, 191, 192, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved