Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

Представник АТ «Таскомбанк» Великий Н.С. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 6904718198 від 25.05.2020 у розмірі 108 668 грн 29 коп., а також витрати зі сплати судового збору. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.05.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачкою був укладений кредитний договір № 6904718198. Відповідно до умов п. 1.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з умов п. 1.3. кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в паспорті кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п. 2.1. кредитного договору всі інші умови кредитного договору, викладені в паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідно до п. 2.2. кредитного договору цей договір, паспорт кредиту № 4718198 і Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» - складають єдиний кредитний договір. Відповідно до умов паспорту кредиту № 4718198 та кредитного договору № 6904718198 від 25.05.2020 позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: - сума кредиту - 79 126,00 гривень; - строк користування - 48 місяців; - річні проценти - 11,99 % від суми боргу за договором; - щомісячні проценти - 2,99 % від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 4 паспорта кредиту). Суму кредитних коштів відповідачу було перераховано відповідно до п. 4 договору, отже кредитодавець свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. 17 грудня 2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені AT «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення права вимоги №171221 від 17.12.2021 року. Відповідно до умов договору факторингу та Витягу з реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № 171221 від 17.12.2021 року позивач є новим кредитором [PERSON] за кредитним договором № 6904718198 від 25.05.2020. Разом з тим, умови вищезазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Станом на 30.08.2023 заборгованість позичальника за кредитним договором склала 108 668 грн. 29 коп., а саме: -заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 55 423 грн. 67 коп.; -заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 9 814 грн. 91 коп.; -заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 42 429 грн. 71 коп. З урахуванням викладеного, просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] суму заборгованості за наданим кредитом, включаючи наведені складові. Ухвалою суду від 19.12.2023 справу прийнято до провадження та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 04.01.2024. одночасно запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення їй даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. 04.01.2024 цивільну справу відкладено розглядом до 08.02.2024 до 10:00 год. за клопотанням представника відповідача. 15.01.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Вказувала, що дійсно 25.05.2020 в ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» отримала в кредит грошові кошти в сумі 62 400 грн., яку виплатила в період з 04.08.2020 по 12.10.2021, здійснюючи щомісячні платежі. Водночас звернула увагу суду на те, що сплачена нею сума не врахована позивачем під час розрахунку суми боргу в якості тіла кредиту. Щодо сплати відсотків відзначила, що розмір ставок щомісячних і річних відсотків кредитним договором не визначена, а зазначення ставок відсотків у паспорті кредиту не може вважатись узгодженою сторонами умовою, оскільки у паспорті кредиту воля сторін договору не фіксується. Висунення вимоги зі сплати щомісячних та річних процентів вважає нарахуванням відсотків у подвійному розмірі, що суперечить принципу справедливості, визначеному Законом України «Про споживче кредитування». Вказує також на необґрунтованість позовної вимоги в частині суми стягнення в якості страхових платежів, оскільки жодні страхові договори у матеріалах справи відсутні. 15.02.2024 від АТ «Таскомбанк» до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача спростовуючи доводи, наведені у відзиві на позовну заяву вказувала, що Паспорт кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору, містить дані щодо узгоджених сторонами суми кредитних коштів, строку кредитування і процентів за користування кредитними коштами. Стосовно внесених відповідачкою коштів на погашення кредиту до 17.12.2021, тобто до відступлення права вимоги за кредитним договором, - всі внесені відповідачкою кошти враховані на дату відступлення, що підтверджується довідкою №-8615415-SG, виданою ТОВ «ФК «ЦФР» щодо погашень за кредитним договором № 6904718198 від 25.05.2020. 26.02.2024 судове засідання у справі відкладено за клопотання представника відповідачки у зв`язку із участю в судовому розгляді справи в Господарському суді міста Києва. В судовому засіданні представник позивача вимоги, викладені в позовній заяві підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідачки, вважаючи позовні вимоги необґрунтованими з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, просила у позові відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованими є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-69 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. При цьому позикодавець наділений можливістю реалізувати своє право в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України на дострокове повернення йому частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, як шляхом пред`явлення досудової вимоги, так і звернення до суду. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №906/310/19. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц. Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Судом встановлено, що 25.05.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (надалі - ТОВ «ФК «ЦФР») та відповідачкою був укладений Кредитний договір № 6904718198. Відповідно до умов п. 1.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п.1.3 Кредитного договору (Договір) позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту № 4718198, який є невід`ємною частиною цього договору. Крім того, п.1.4 Договору передбачено, що позичальник, підписавши цей договір, доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту суми грошових коштів за реквізитами, що зазначені в Кредитному договорі на погашення заборгованості за іншими кредитними договорами та оплату супутніх послуг. Пунктом 2.1 Договору передбачено, що інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (редакція від 04.05.2020), розміщених на сайті http//kreditmarket.ua, з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору, та до якого позичальник приєднується, підписавши цей Договір. Відповідно до п.2.2 Договору, цей договір, Паспорт кредиту № 4718198 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» складають єдиний кредитний договір. Відповідно до умов Паспорту кредиту № 4718198 та Кредитного договору № 6904718198позичальниці надано грошові кошти на наступних мовах: сума кредиту - 79 126,00 грн; строк користування - 48 місяців; річні проценти - 11,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 2,99 % від суми кредиту. Також у Паспорті кредиту визначено порядок повернення кредиту, а саме кількість та розмір платежів, періодичність внесення платежів - з 25.05.2020 по 03.06.2024, що складає 48 місяців. Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом складає 213 842,75 грн. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня кладення договору (п. 4 Паспорта кредиту). Кредитний договір та паспорт кредиту підписані [PERSON] , про що свідчить її власноручний підпис. Тобто, сторонами було погоджено всі істотні умови кредитного договору. 25.05.2020, відповідно до даних платіжної інструкції № 1227295074 здійснено переказ на користь [PERSON] , кредитний договір №6904718198 від 25.05.2020. Як вбачається з Витягів з реєстру оплачених страховок ЗАТ СК «ТАС», [PERSON] сплачено 25.05.2020 наступні страховки: в сумі 14 976,00 грн; в сумі 800,00 грн та в сумі 650,00 грн. Як вбачається з Витягу з реєстру проданих електронних ключів доступу до мобільного додатку «Support.UA» 25.05.2020 за [PERSON] сплачено 300,00 грн. 17.12.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» укладено договір факторингу № 171221, згідно з яким ТОВ «ФК «ЦФР» відступило на користь АТ «Таскомбанк» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, згідно Реєстру прав вимог (Додаток №1), в тому числі за кредитним договором №6904718198 від 25.05.2020, що укладений з відповідачем. Згідно з п.1.1. договору факторингу № 171221 «права вимоги» - всі належні Клієнту на дату відступлення Прав Вимоги права грошової вимоги до Позичальника за кредитним договором щодо повернення основної заборгованості, сплати нарахованих процентів за користування коштами, та штрафних санкцій в обсязі, визначеному станом на дату відступлення прав вимоги, а також право нараховувати за умовами кредитного договору і вимагати від позичальника сплати процентів за користування кредитом, штрафних санкцій та будь-яких інших платежів згідно з кредитним договором та платежів, передбачених чинним законодавством, включаючи права вимоги за кредитним договором, що можуть виникнути в майбутньому. 17.12.2021 був складений Акт прийому-передачі Реєстру прав вимоги за Договором факторингу №171221 від 17.12.2021 на загальну суму заборгованості 512 057 517,95 грн за 20 447 кредитними договорами. Згідно з копіями платіжних інструкцій №№833770406, 833770412, 833770408. 833770411, 833770410, 833770409 АТ «Таскомбанк» 07.112.2021 перерахувало ТОВ «ФК «ЦФР» відповідні суми на оплату тіла кредиту, простроченої комісії, нарахованої щомісячної комісії, прострочених відсотків, нарахованих відсотків згідно договору факторингу № 171221 від 17.12.2021 по кредитному договору №6904718198 від 25.05.2020, клієнт - [PERSON] . Таким чином, АТ «Таскомбанк» набуло право грошової вимоги до відповідача. Згідно з довідкою про рух грошових коштів, виданою ТОВ «ФК «ЦФР» від 18.03.2023 № 8615415-SG, [PERSON] оформила 25.05.2020 кредит у ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», кредитний договір № 6904718198 на суму 79 126,00 грн. Право кредитодавця по даному договору передано іншій компанії. Сума, що надійшла на погашення кредиту за період з 13.07.2020 по 03.12.2021 становить 76 006, 75 грн. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, станом на 30.08.2023 заборгованість позичальника за кредитним договором склала 108 668 грн. 29 коп., а саме: -заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 55 423 грн. 67 коп.; -заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 9 814 грн. 91 коп.; -заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 42 429 грн. 71 коп. Вказані суми заборгованості також вбачаються з виписок по особовому рахунку [PERSON] за період з 25.055.2020 по 30.08.2023. 31.05.2023 за № 149388/70.2.1 позивачем на ім`я відповідача було направлено повідомлення-вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором. Отже, як встановлено судом, 25.05.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала строком на 48 місяців кредит на суму 79 126,00 грн. За умовами кредитного договору, річні проценти за користування кредитом становлять - 11,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 2,99 % від суми кредиту. Відповідно до наданих позивачем документів, [PERSON] не в повній мірі виконала взяті на себе за кредитним договором зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, у зв`язку з чим станом на 30.08.2023 заборгованість позичальника за кредитним договором склала 108 668 грн. 29 коп., а саме заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 55 423 грн. 67 коп.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 9 814 грн. 91 коп.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 42 429 грн. 71 коп. Крім того, судом встановлено, що 17 грудня 2021 року ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» уклали договір факторингу №171221 за умовами якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» набуло прав вимоги до кредитора [PERSON] за кредитним договором № 6904718198 від 25.05.2020. Перехід прав вимоги до АТ «Таскомбанк» підтверджується витягом з реєстру прав вимог до договору факторингу № 171221 від 17.12.2021. Відповідно до долученого до справи договору, за яким відступлено право вимоги боргу до [PERSON] , сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, визначили межі, обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора, порядок передачі документів новому кредитору, що підтверджують права вимоги до боржника, ціну договору та порядок розрахунку між сторонами за відступлення, що відповідач не спростував. Враховуючи, що [PERSON] не оспорила, та не надала суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б свідчили про недійсність переданих вимог, в силу припису статті 204 ЦК України їх правомірність презюмується. Отже, долучений до справи договір факторингу є чинним, його дійсність ніким не оспорено, а тому він підлягає виконанню. Посилання представника відповідача на те, що Кредитний договір не містить даних про погоджений з позичальником розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, а також на те, що паспорт споживчого кредиту визначає лише орієнтовні, тобто змінювані відсоткові ставки за користування кредитними коштами, є безпідставними. Так, згідно зп.п. 1.3. 2.2 Кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту № 4718198, який є невід`ємною частиною цього договору; цей договір, Паспорт кредиту № 4718198 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» складають єдиний кредитний договір. Кредитний договір та Паспорт споживчого кредиту підписані власноручно [PERSON] . Отже, відповідачка шляхом підписання Кредитного договору та Паспорту споживчого кредиту погодилась на сплату відсотків за користування кредитними коштами, у порядку, в розмірі, та на умовах, встановлених в Паспорті споживчого кредиту, а отже була зобов`язана сплачувати платежі в сумі та з періодичністю, що визначені графіком платежів, погодженим сторонами у Паспорті кредиту. Водночас, за застереженням у Паспорті споживчого кредиту, використання інших способів надання кредиту та/або зміна інших вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. З наведеного слідує, що обраний [PERSON] спосіб отримання кредиту та інші умови її кредитування передбачали застосування відсотків, визначених у Паспорті споживчого кредиту, і лише зміна умов кредитування могла тягти за собою зміну реальної річної та щорічної ставки відсотків за користування кредитом. Крім того, згідно з п.3.3 Умов отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 04.05.2020, які згідно з укладеним кредитним договором є невід`ємно частиною договору, ставка щодо кожного виду процентів є фіксованою та визначається в паспорті кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. Твердження представника відповідачки про те, що у банка не було підстав включати до суми кредитної заборгованості суми страхових платежів також не заслуговують на увагу, оскільки підписуючи кредитний договір, відповідач доручила банку за рахунок отриманого кредиту - 79 126, 00 грн виплатити вказані у договорі суми та за вказаними у договорі реквізитами. За змістом договору, загальна сума кредиту спрямовується на споживчі цілі відповідача, а частина - на оплату страхових платежів. З такими умовами договору позичальник ознайомилась та погодилась, проставивши на ньому власноручний підпис. Відповідачка, не заявляла додаткових вимог щодо умов договору, не відкликала своєї згоди на його укладення, за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору до кредитора не зверталась, укладений договір не оскаржувала. У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17 сформульовано висновок, що недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Щодо долучених відповідачкою квитанцій про внесення платежів на погашення кредитної заборгованості на підтвердження відсутності боргу, суд відзначає, що вказані в квитанціях суми коштів були сплачені відповідачем шляхом погашення кредиту до 17.12.202, тобто, до відступлення права вимоги за кредитним договором до АТ «Таскомбанк» та, як вбачається з довідки ТОВ «ФК «ЦФР» від 18.03.2023 № 8615415-SG, були враховані первісним кредитором під час обрахунку загальної заборгованості за кредитом [PERSON] . Поряд з цим, квитанції про оплату за ID 1445986495 та ID 1445989050 на суму 2 000 грн та 2 500 грн, є неналежними доказами, оскільки зазначені в них реквізити кредитного договору різняться з тим, за яким стягується заборгованість у даній цивільній справі. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та в добровільному порядку, у строки, передбачені в договорі, отримані в кредит кошти не повернула. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами 1, 2 ст.83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на те, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору та утворення, у зв`язку із цим, заборгованості за кредитом, а також набуття прав вимоги за цими грошовими зобов`язаннями, а відповідачем, в свою чергу, не надано суду обґрунтованих доказів щодо спростування наведених в позові обставин, а також доказів на підтвердження належного виконання нею умов кредитного договору, та не спростовано правильності нарахованої позивачем кредитної заборгованості, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. Отже, суд дійшов висновку, що вимоги позову про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 108 668, 29 грн слід задовольнити. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України стороні, на користь особи, якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved