Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в сумі 5000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття. Підставою звернення до суду є те, що 11.08.2015 року позивач зареєструвала з відповідачем шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верховинського району управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №40. Під час перебування у шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, фактично шлюбні відносити припинено та нею подано до суду позов про розірвання шлюбу. Син проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач повністю припинив надання матеріальної допомоги на утримання сина, який постійно потребує нормального харчування, придбання одягу, лікування, витрат на навчання. Усе це потребує значних коштів, а враховуючи високі ціни та підвищення рівня необхідних витрат, вона сама не здатна в повній мірі цього забезпечити. Самостійно їй важко піклуватися та забезпечувати дитину всім необхідним, зважаючи що вона не працевлаштована. Оскільки батько дитини має значний стабільний дохід, то має можливість сплачувати аліменти в розмірі 5000 гривень. Ухвалою суду від 30.05.2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від представника відповідача - адвоката Бельмеги М.В. до суду поступив відзив на позовну заяву (а.с.24-28), в якому він просить позов задоволити частково та стягувати з нього аліменти в розмірі 2500 гривень, а в решті позову відмовити, оскільки фактичні обставини викладені в позовній заяві не відповідають дійсності та не підтверджені належними доказами. Він, тобто відповідач на даний час не має постійної роботи, заробляє на життя тимчасовими заробітками, тому регулярно сплачувати позивачу щомісячно 5000 гривень немає можливості. Крім цього, по мірі можливості відповідач продовжуватиме надавати кошти особисто сину, купляти йому необхідні речі та брати участь у додаткових витратах на нього. Позивач у судовому засідання просила позов задоволити та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 5000 гривень, оскільки відповідач має таку можливість та саме така сума необхідна для задоволення потреб дитини. Представник позивача у судовому засіданні просила позов задоволити з підстав наведених у ньому. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив подав, від представника відповідача до суду поступила заява про розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Суд, оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для вирішення спору, та приходить до такого висновку. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11.08.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верховинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №40, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4,5). Під час перебування у шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Із акта обстеження матеріально-побутових умов від 28.05.2024 року вбачається, що [PERSON] фактично з 2021 року проживає з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в будинку матері. Розглядаючи дану цивільну справу, суд керується принципом забезпечення найкращих інтересів дитини, який визначений у п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року. Цією нормою передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Так, положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Згідно з ст. 141 Сімейного Кодексу ( далі - СК) України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних обов`язків, що закріплений у ч.2 ст.51 Конституції України та в ст.180 СК України. У ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. У ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). Позивач наполягає на стягненні аліментів із відповідача саме в твердій грошовій сумі. Оскільки, відповідно до норм ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимогі на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, то суд не вправі самостійно визначати спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти в частці від його доходу. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 року в справі № 490/4522/16-ц. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У ч. 2 ст. 182 СК України закріплено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Враховуючи, що дитина сторін є віком від 6 до 18 років, то прожитковий мінімум в розрахунку на місяць становить 3196 гривень, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто не менше 1598 гривень. Відповідно до вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Верховний Суд у постанові від 11.03.2020 року по справі №759/10277/18 зазначив, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Тобто Верховний Суд вважає, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Суд звертає увагу, що відповідач погодився сплачувати аліменти в розмірі 2500 гривень, а позивач наполягає на стягненні з відповідача аліментів в сумі 5 000 гривень ,однак при цьому жодна зі сторін не надає будь-яких доказів щодо можливості чи неможливості відповідачем сплачувати аліменти в такому розмірі, тому суд, враховуючи принцип «забезпечення найкращих інтересів дитини», приходить до переконання про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 3200 гривень. Такий розмір аліментів не є надмірним та є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку і розумних потреб дітей, оскільки аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього. Разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків і має бути рівним та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Оскільки позивач звернулася до суду з позовними вимогами 28.05.2024 року, тому з 29.05.2024 року слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ч.1 ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. В ст. 430 ЦПК України закріплено, що суд допускає негайне виконання рішень у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежів за 1 місяць. Враховуючи вищевказані вимоги законодавства, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення у межах суми платежів за 1 місяць. У ст. 265 ЦПК України закріплено, що в рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved