Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

У квітні 2024 року на адресу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС»» [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором для розгляду за підсудністю. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 03.12.2018 року [PERSON] та АТ «Банк Кредит Дніпро» уклали кредитний договір № 22032000098548 згідно з яким банком надано грошові кошти в сумі 37200,00 грн строком на 60 місяців з оплатою процентів у розмірі 0,001% річних за строкову заборгованість та в розмірі 56% річних за прострочену заборгованість; щомісячна комісія за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних обов`язкових платежів в сумі не менше 1360,30 грн. Кредитний договір та документи до нього укладено в паперовій формі у відділені Банку. Позивач зазначає, що АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі 37200,00 грн, проте відповідач своїх зобов`язань не виконав в зв`язку з чим станом на 27.02.2024 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 44651,77 грн, яка складається з 29071,45 грн залишок простроченого кредиту; 34,44 грн залишок прострочених відсотків; 15548,88 грн залишок прострочених комісій. 12.07.2023 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 12/07/23 відповідно до умов якого АТ «Банк\~Кредит Дніпро»\~відступило право\~вимоги ТОВ\~«ФК Онлайн\~Фінанс» \~до [PERSON] \~на загальну\~суму 44651,77\~грн. за кредитним договором № 22032000098548. Згідно з реєстром боржників від 29.01.2024 року до договору факторингу №29/01/24-01 до ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги на суму 44651,77 грн. 29.01.2024 року між ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС»» укладено договір факторингу № 29/01/24-01, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» відступило право вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС»» до [PERSON] за кредитним договором № 22032000098548. Згідно з реєстром боржників від 29.01.2024 року до договору факторингу №29/01/24-01 до ТОВ «ФК «ЕЙС»» перейшло право вимоги на суму 44651,77 грн. ТОВ «ФК «ЕЙС»» належним чином повідомило [PERSON] про заборгованість за кредитним договором № 22032000098548 від 03.12.2018 року, а саме 03.02.2024 року відправив лист-повідомлення про погашення кредиту, зазначивши про намір стягнення заборгованості в судовому порядку, якщо це не буде здійснено. Проте, незважаючи на повідомлення [PERSON] не виконав свого зобов`язання за вищевказаним кредитним договором. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року відкрито провадження в справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача [PERSON] подав заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи без участі представника за наявними в справі доказами, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення поштової кореспонденції на останнє відоме місце реєстрації, заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, відзиву надано не було. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась у судове засідання, про причини неявки не повідомила, не подала відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 03.12.2018 року [PERSON] ,. уклав із АТ «Банк Кредит Дніпро» кредитний договір № № 22032000098548 та отримав кредит на суму 37200,00 грн строком на 60 місяців з оплатою процентів у розмірі 0,001% річних за строкову заборгованість та в розмірі 56% річних за прострочену заборгованість; щомісячна комісія за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних обов`язкових платежів в сумі не менше 1360,30 грн. Виконання первинним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 37200,00 грн відповідачеві підтверджується виписками з особового рахунку за період з 03.12.2018 року по 11.07.2023року. 12.07.2023 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 12/07/23 відповідно до умов якого АТ «Банк\~Кредит Дніпро»\~відступило право\~вимоги ТОВ\~«ФК Онлайн\~Фінанс» \~до [PERSON] \~на загальну\~суму 44651,77\~грн. за кредитним договором № 22032000098548. Згідно з реєстром боржників від 29.01.2024 року до договору факторингу №29/01/24-01 до ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги на суму 44651,77 грн. У подальшому, 29.01.2024 року між ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС»» укладено договір факторингу № 29/01/24-01, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» відступило право вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС»» до [PERSON] за кредитним договором № 22032000098548. Згідно з реєстром боржників від 29.01.2024 року до договору факторингу №29/01/24-01 до ТОВ «ФК «ЕЙС»»\~перейшло право\~вимоги на\~суму 44651,77\~грн.яка складається з 29071,45 грн залишок простроченого кредиту; 34,44 грн залишок прострочених відсотків; 15548,88 грн залишок прострочених комісій. Як вказує позивач, відповідачем не виконано належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. Згідно ст. ст.514, 625, 1050, 054 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.ч. 1, 4 - 7ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. ЄСПЛ вказав, що пункт 1статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Будь-яких конкретних правових доказів про повне або часткове спростування позовних вимог про стягнення кредиту та процентів, стороною відповідача суду не надано і судом не здобуто. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір в сумі 2422,00 гривень. Що стосується заявленого відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає. За правилами ч.ч. 2-4\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Крім того, у п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Згідно з ч.ч. 1-3\~ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Дослідивши надані представником позивача документи на підтвердження оплати позивачем професійних послуг адвоката, суд дійшов висновку, про задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 4500,00 гривень, такий розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. На підставі викладеного,

Outcome: approved