Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» обґрунтовує тим, що 15.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 102451695, підписанням якого відповідач підтвердила, що ознайомлена з його істотними умовами та їй надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідач вчинила дії, спрямовані на укладення договору шляхом заповнення заяви про надання кредиту на сайті з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі встановленому договором. Відповідно до умов договору загальний розмір кредиту становить 4000,00 грн., проценти за користування кредитом - 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором. Строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач свої зобов`язання не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Загальний розмір заборгованості станом на день формування позовної заяви становить 26440,00 грн. з яких : - 4000,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням ( тілом кредиту); - 21280,00 грн. заборгованість за процентами, нарахованими на дату відступлення права вимоги; - 1160,00 грн. заборгованість за комісіями. 17.01.2022р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 17-01/2022-54, за яким було відступлено права вимоги за кредитними договорами, в т.ч. за договором № 102451695. 10.01.2023р. між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023, за яким було відступлено права вимоги за кредитними договорами, в т.ч. за договором № 102451695. За таких умов, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованість у розмірі 26440,00грн., сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 10.07.2024 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача\~ [PERSON] на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив, про дату та час судового засідання відповідач була повідомлена належним чином, заяв та клопотань не надсилала. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що згідно Договору про споживчий кредит № 102451695 від 015.10.2021р., укладеного між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] , його предметом є кредит. Сторони погодили істотні умови договору, зокрема суму кредиту: 4000,0 грн., строк кредиту: 15 днів з 15.10.2021, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування: 30.10.2021р., комісію за надання кредиту: 1160,00грн., проценти за користування кредитом: 1800,00 грн., які нараховано за ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартну процентну ставку за користування кредитом: 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Загальні витрати за кредитом складають 2960,00грн. (без урахування суми (тіла) кредиту) та 71,345,146.00 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 6960,00 грн. Згідно п. 2.4 Договору Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п.1.4 Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. Згідно п. 3.3.2 Договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені Договором. Згідно п. 3.3.3 Договору у разі порушення строків повернення кредиту на вимогу товариства сплатити пеню та/або проценти, передбачені розділом 4 Договору. Додатком № 1 до вказаного договору є Графік платежів за договором про споживчий кредит № 102451695 від 15.10.2021 відповідно до якого дата видачі кредиту/дата платежу: 15.10.2021/30.10.2021р., кількість днів у розрахунковому періоді: 15, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період: 4000,00/6960,00, сума кредиту за договором: 4000,00, проценти за користування кредитом: 1800,00, комісія за надання кредиту: 1160,00. Додатком № 2 до вказаного договору є паспорт споживчого кредиту № 102451695, відповідно до якого сума кредиту: 4000,00 грн., строк кредитування: 15 днів, процентна ставка% 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна процентна ставка за користування кредитом: 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, загальні витрати за кредитом: 2960,00грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника: 6960,00 грн., реальна річна процентна ставка: 71,345,146.00 відсотків річних. Згідно копії довідки про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» без зазначення номера та дати, підтверджено укладення договору № 102451695 від 15.10.2021р. між клієнтом [PERSON] та ТОВ «Мілоан», акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора: J52056, дата відправки ідентифікатора: 15.10.2021р. на номер 380971033727. Згідно копії платіжного доручення № 33867341 від 16.10.2021р. ТОВ «Мілоан» переказав кошти [PERSON] на картковий рахунок в Приватбанку у сумі 4000,00 грн., призначення платежу: кошти згідно договору 102451695. Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан», кредитний договір 102451695, ПІБ [PERSON] , ОКПП [NUMBER] , 16.10.2021р. відбулось надання кредиту на суму 4000,00 грн. та нарахування комісії за оформлення кредиту 1160,00грн., у період з 17.10.2021р. по 30.10.2021р. відбулось щоденне нарахування процентів у сумі 120,00 грн. згідно п. 1.5.2 договору, у період з 31.10.2021р. по 29.12.2022р. відбулось щоденне нарахування процентів у сумі 200,00 грн. згідно п.п 1.6, 2.3.1.2 договору, 17.01.2022р. відбулося списання простроченого тіла кредиту за рахунок фінансового результату на суму 4000,00 грн., списання прострочених процентів за рахунок фінансового результату на суму 1160,00грн. та списання прострочених процентів за рахунок фінансового результату на суму 13680,00 грн., кошти отримані від відступлення кредиту: 480,00 грн., дохід від відступлення права вимоги кредиту: 480,00грн. Відповідно до договору факторингу № 17-01/2022-54 від 17.01.2022р., укладеного між ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор), за цим договором клієнт зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 54396379,29 грн., а фактор зобов`язується здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між клієнтом і банком. Згідно положень Додатків №2 та №4 до договору факторингу № 17-01/2022-54 від 17.01.2022р. - Актів приймання передавання Реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу 17-01/2022-54 від 17.01.2022р., клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників електронному вигляді на флеш-носії, кількість боржників 2560, загальна сума заборгованості складає 54396379,29 грн. Згідно платіжного доручення № 321370005 від 18 січня 2022 р. ТОВ «Вердикт Капітал» перерахувало кошти ТОВ «Мілоан» в сумі 2026481,75грн. з призначенням платежу: оплата портфеля згідно договору факторингу №17-01/2022-54 від 17.01.2022, без ПДВ. Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 17-01/2022-54 від 17.01.2022, та витягу з реєстру боржників до даного договору за № 2499 значиться [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , номер договору 102451695, укладеного 15.10.2021р., дата закінчення договору: 30.10.2021р., сума виданого кредиту: 4000,00 грн., заборгованість за тілом кредиту: 4000,00 грн., заборгованість за процентами: 13680,00 грн., заборгованість за комісією: 1160,00грн., загальна заборгованість за кредитом становить 18840,00грн. Відповідно до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023р., укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (новий кредитор), первісний кредитор відступає новому кредитору належні первісному кредитору права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках №1 та №3 до цього договору, включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати зобов`язання боржників за договорами позики з урахуванням усіх змін доповнень і додатків до них. Згідно положень Додатку № 4 до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023р., Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023р. Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв реєстр боржників кількістю 207307. Згідно реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023, та витягу з реєстру боржників до даного договору за № 50862 значиться [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , номер договору 102451695, укладеного 15.10.2021р., сума заборгованості за основним зобов`язанням: 4000,00 грн., сума заборгованості за нарахованими процентами: 21280,00грн., сума заборгованості за комісією: 1160,00грн., пеня та відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України: 0,00гн, загальна сума заборгованості: 26440грн. Згідно копії акту про зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023р. вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали цей акт, зокрема, щодо договору № 10-01/2023р. про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 04.01.2023. Згідно розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» (кр. дог. 102451695, НКС 15614981) станом на 10.01.2023р., станом на дату початку розрахунку 17.01.2022р. заборгованість по основній сумі кредиту: 4000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги: 13680,00грн., заборгованість з комісії: 1160,00 грн., загальна сума: 18840,00грн. Сума погашень боржником до 10.01.2023р. 0,00 грн. Нараховані відсотки згідно кредитного договору за період 17.01.2022-23.02.2022р. у сумі 7600 грн. Загальна сума станом на дату розрахунку 10.01.2023 26440,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр» станом на 04.06.2024р., боржник [PERSON] , кредитний договір 102451695, дата надання кредиту 15.10.2021р. Загальна заборгованість за договором складає 26440,00 грн. з яких заборгованість за тілом кредиту 4000,00грн. (незмінна на дату відступлення права вимоги та на дату розрахунку), заборгованість за відсотками 21280,00 грн. (незмінна на дату відступлення права вимоги та на дату розрахунку), заборгованість за комісією - 1160,00грн. (незмінна на дату відступлення права вимоги та на дату розрахунку). Загальна сума погашень за договором складає 0,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч.\~3\~ст.\~10\~ЗУ «Про\~електронну комерцію»\~електронний договір\~укладається шляхом\~пропозиції його\~укласти (оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття (акцепту)\~другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Факт укладення договору про надання споживчого кредиту, а також досягнення згоди щодо його істотних умов відповідачем не заперечується. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Вказаним Договором про надання споживчого кредиту позичальник зобов`язався повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за їх користування. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. [PERSON] усунулась від виконання передбачених договорами обов`язків та отримані кредитні кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором № 102451695 від 15.10.2021 за кредитом відсотками та комісією. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості у розмірі 26440,00 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту 4000,00грн., заборгованості за відсотками 21280,00 грн. та заборгованості за комісіями у розмірі 1160,00 грн. Суд погоджується з розміром заборгованості за тілом кредиту та комісіями, однак не погоджується з вказаним розміром заборгованості за відсотками виходячи з наступного. Проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 102451695 від 15.10.2021р. укладено на 15 днів, кінцева дата повернення кредиту вказана - 30.10.2021р. Положеннями п. 2.3 Договору передбачено порядок пролонгації договору на пільгових та стандартних (базових) умовах, загальний строк якого не може перевищувати 60 днів. Так, згідно п. 2.3.1.1 Договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитором надана така можливість відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством. Для продовження строку користування кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Згідно п. 2.3.1.2 Договору Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням усіх пролонгацій). Так збільшення (продовження строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний п. 2.3.1.2, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишились до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних базових умовах 60 днів. Згідно відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення боржника [PERSON] вбачається, що проценти нараховувались за пільговою та стандартною процентними ставками у період з 17.10.2021р. по 29.12.2021р. включно, що у цілому становить 74 дні та відповідає умовам пролонгації договору на стандартних (базових) умовах, визначених п. 2.3.1.2 Договору з повним використанням 60-денної можливості пролонгації кредиту. Таким чином строк нарахування відсотків по договору припинився 29.12.2021р. Станом на 17.01.2022р. дату відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт Капітал» загальна сума заборгованості становить 18840,00 грн., з яких: 4000,00 грн. заборгованість по основній сумі, 13680,00 грн. заборгованість за відсотками, 1160,00 грн. заборгованість за комісіями. У той же час з матеріалів справи вбачається, що у період з 11.01.2022р. по 23.02.2022р. (38 днів) по договору № 102451695 від 15.10.2021р. новими кредиторами (ТОВ «Вердикт Капітал) були нараховані відсотки у сумі 7600,00 грн. Таким чином, відсотки нараховувались поза межами строку кредитування (з врахуванням максимального строку пролонгації кредитування). При цьому санкції, визначені ст.625 ЦК України не застосовувались. У подальшому новим кредитором ТОВ «Коллект Центр» відсотки не нараховувались, заборгованість не збільшувалась. Тому суд не погоджується розміром заборгованості за відсотками у період з 11.01.2022р. по 23.02.2022р., які не відповідають умовам договору № 102451695 від 15.10.2021р. У той же час, суд погоджується з розрахунком заборгованості первісного кредитора ТОВ «Мілоан» та вважає, що даний позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 102451695 від 15.10.2021р. у сумі 18840,00 грн., що підтверджена матеріалами справи та відповідає умовам вказаного кредитного договору. Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне. Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги щодо стягнення заборгованості задоволено частково то відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 2157,62 грн. пропорційно задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. На підтвердження понесених витрат відповідача на правову допомогу до матеріалів позову додано копію договору про надання правової допомоги № 07-06/2024 від 07.06.2024р., прас-лист АО «Лігал Ассістанс», копію платіжної інструкції № 0440600000 від 11.06.2024р., заявку на надання юридичної допомоги № 660 від 07.06.2024р. та витяг від 10.06.2024 з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 10.06.2024р. Згідно договору про надання правової допомоги між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» сторони визначили предмет договору у виді юридичної допомоги в обсязі та на мовах, передбачених даним договором. Пунктом 2.1.1 Договору визначено види послуг щодо надання правової допомоги. При цьому згідно положень п. 4.1 ПОРЯДОК ЗДІЙСНЕННЯ РОЗРАХУНКІВ Договору, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги. Прас-листом АО «Лігал Ассістанс» визначено вартість послуг, де ціна роботи визначена як фіксована, так і погодинна. Відповідно до платіжної інструкції вбачається перерахування коштів від ТОВ «Коллект Центр» до АО «Лігал Ассістанс» у сумі 200000,00 грн. як надання правової допомоги згідно договору № 07-06/2024 від 07.06.2024р. про надання правової допомоги. Згідно заявки № 660 від 07.06.2024р. сторони погодили надання правових послуг у виді усної консультації з вивченням документів час - 2 год. вартість - 1500, ціна 3000 грн. та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду: час - 2 год., вартість 3000, ціна - 6000 грн., що також відповідає відомостям, витягу від 10.06.2024 з акту № 1 про надання юридичної допомоги. Відповідно до\~ч.\~4,\~5\~ст.\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначив Верховний суд у своїй постанові 24 січня 2022 року по справі № 757/36628/16-ц, у відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 червня 2022 року у справі № 915/517/21 містить висновок, що «відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Подібні правові позиції викладено у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/14598/20 та додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. За неможливості встановити умови щодо порядку обчислення, форми та ціни правової допомоги згідно з умовами договору суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Такий висновок зроблено у постанові КЦС ВС від 28 вересня 2022 року по справі № 529/201/20. Суд зазначає, що відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. У постанові від 12 травня 2020 року по справі № 904/4507/18, на яку, зокрема посилався представник позивача, обґрунтовуючи правові підстави стягнення витрат на професійну правову допомогу, Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Суд звертає увагу, що дана справа є типовою та нескладно, договором про надання правової допомоги не визначено як розмір гонорару адвоката, так і вартість його послуг, вказаний позов було подано шляхом його направлення через систему «Електронний суд», а розгляд самої справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, тому у суду виникають сумніви щодо часу витраченого представником на надання правової допомоги згідно вказаного переліку. Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини цієї справи, вказані вище, складність та категорію справи, відсутність заперечень з боку сторони відповідача щодо розміру витрат, а також положення ЄСПЛ та практику Верховного Суду щодо стягнення витрат на правову допомогу в цілому, суд вважає розмір витрат позивача завищеним, тому до стягнення підлягають такі витрати у розмірі 5000,00 грн., що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі.

Outcome: partial