Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 26.09.2023 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області, про встановлення місця проживання дитини та зміну способу стягнення аліментів, уточнивши свої позовні вимоги 20.12.2023, мотивуючи тим, що від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач не приймає достатньої участі у вихованні дитини, не надає достатню матеріальну допомогу. Після розірвання шлюбу позивачка разом з дитиною переїхала до м. Ізмаїл як внутрішньо переміщена особа, зареєстрована та знаходиться на обліку як внутрішньо переміщена особа у м. Ізмаїл Одеської області, також зареєструвала дитину як внутрішньо переміщену особу разом із собою. Позивачка має наймане житло, тому може забезпечити необхідні житлові умови сину. Має місце працевлаштування та джерело доходів, тому має матеріальну можливість для самостійного утримання та забезпечення розвитку дитини, відповідач свої батьківські обов`язки щодо виховання дитини, виникли непорозуміння з питання місця проживання дитини. Вважає, що визначення місця проживання дитини з матір`ю буде відповідати інтересам дитини. У зв`язку зі зміною матеріального стану позивачки та відповідача просить змінити розмір аліментів, визначених судом, та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у сумі частини доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до її повноліття. Аргументи учасників справи Позивачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, 24.07.2024 представник позивачки надала суду заяву про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, до суду надав заяву від 13.03.2024 про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, 22.07.2024 надав суду заяву про слухання справи за його відсутності. Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2006, який розірвано заочним рішення Кілійського районного суду Одеської області від 05.01.2021 № 502/1230/20. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17.08.2017 Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 246. 02.08.2019 рішенням Кілійського районного суду Одеської області ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , щомісячно аліменти у розмірі 849,50 грн, починаючи з 31.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Згідно довідки від 25.07.2023, наданої військовою частиною [NUMBER] ДПС України, [PERSON] дійсно проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», у військовій частині [NUMBER] м. Ізмаїл Державної прикордонної служби України з 13 березня 2022 (наказ командира частини від 13.03.2022 №113-ОС). Відповідно до службової характеристики полковника [INFO] від 31.07.2023, [PERSON] зарекомендувала себе як відданий присязі та охороні Державного кордону військовослужбовець. За будь-яких обставин порядна і чесна, дисциплінована, вміє підтримувати добрі та рівні стосунки. Відповідно до витягу з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості серія ВР № 000863941, станом на 18.04.2023 позивачка до кримінальної відповідальності не притягувалась, незнятої чи непогашеної судимості не має. Відповідно довідки від 31.07.2023 №11/94, грошове забезпечення [PERSON] за період з 01.12.2022 по 30.06.2023 становить 351509,04 грн, станом на червень 2023 року становить 40706 грн. Відповідно до характеристики вихователя студії розвитку «Зайка-знайка» [PERSON] , дитину [PERSON] виховує мати [PERSON] , дитина виховується у турботі та забезпечена всім необхідним. Згідно довідки від 15.06.2023 № 1401316-2023, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки від 30.06.2023 № 5107-7001827636 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки від 30.06.2023 № 5107-7001827640 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту №1 до договору оренди житлового приміщення від 29.07.2023, за адресою: [ADDRESS] , на момент прийому-передачі квартири, приміщення передано в придатному для життя стані, все обладнання, побутова техніка, меблі, комунікації та інше майно, розташоване в квартирі, знаходиться в справному стані і не має пошкоджень. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 04/21-1415 від 20.12.2023, є доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Позиція суду У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною ч. 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз`яснень п. 3 ч. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Щодо встановлення місця проживання дитини Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з висновком органу опіки та піклування № 04/21-1415 від 20.12.2023, з часу припинення шлюбу сторін дитина проживає із матір`ю, перебуває на її повному вихованні та утриманні, умови проживання дитини відповідають санітарно-гігієнічним нормам, дитина забезпечена усім необхідним, мати приділяє належну увагу вихованню та навчанню сина, визначення місця проживання дитини з матір`ю є доцільним та відповідає інтересам дитини. Відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, з огляду на що позов в частині визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю за адресою її місця проживання підлягає задоволенню. Щодо зміни способу стягнення аліментів Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 142 СК України передбачено, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, пов`язаних з обов`язком батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України», прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року становить 3196 грн. Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Враховуючи встановлені судом обставини, приймаючи до уваги, що визначений судом розмір аліментів є меншим за визначений законом мінімальний гарантований та рекомендований розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, з огляду на рівність обов`язку батьків в утриманні дитини, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що визначений рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.08.2019 № 502/1079/19 розмір аліментів підлягає збільшенню шляхом зміни способу їх стягнення та з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Судові витрати Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved