Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-25 00:00:00

Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що до Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло повідомлення адміністрації школи І-ІІІ ступенів № 285 Оболонського району м. Києва про те, що за адресою: [ADDRESS] , проживає родина [PERSON], в якій виховується неповнолітній [PERSON] , [INFO] , мати якого померла, а батько дитини - [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина, в результаті чого дитина залишилась без батьківського піклування. З 01.01.2024 [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку у Службі у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації як такий, що опинився у складних життєвих обставинах. Заходи, проведені службою у справах дітей та сім`ї, направлені на розшук батька дитини, не принесли жодних результатів. У зв`язку з цим позивач вважає, що існують усі правові підстави щодо позбавлення відповідача батьківських прав, що відповідає інтересам дитини. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.03.2024 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.05.2024, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача та третьої особи у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з викладених у позові підстав. Пояснив, що неповнолітній [PERSON] мешкає разом з його старшим братом, з батьком не спілкується та навіть не пам`ятає його. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся. Неповнолітній [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що проживав разом з матір`ю та знаходився на її утриманні. Після її смерті, мешкає разом зі старшим братом [PERSON] , з батьком не спілкується та навіть не пам`ятає його, той ніколи з ним не проживав. Проти позбавлення батька батьківських прав щодо нього не заперечував. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що останній раз бачив відповідача приблизно дванадцять років тому, батько з ними не спілкується, його місцезнаходження не відоме. [PERSON] є його рідними батьком, проте не являється біологічним батьком його брата. Вихованням та утриманням молодшого брата [PERSON] займається він разом з бабусею. У зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши представника позивача та третьої особи, свідка, неповнолітнього [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 07.11.2008 Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 895, [PERSON] народився [INFO] ; матір`ю записана [PERSON] , батьком - [PERSON] . Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу № 00044880982 від 07.05.2024, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та в подальшому останнім змінено прізвище на « [PERSON] ». 10.06.2023 померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №10638, зареєстрований Київським відділом держаної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 21.11.2023 до Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації звернулась адміністрація школи І-ІІІ ступенів № 285 Оболонського району м. Києва з поданням № 57 про сприяння вирішенню проблеми, в якому повідомлялось, що [PERSON] , [INFO] , без поважних причин пропускає уроки, батьки на зв`язок не виходять. З листа Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації № 10413-4232 від 15.12.2023 вбачається, що в ході перевірки з`ясовано, що мати [PERSON] , [INFO] , померла та останній мешкає разом із повнолітнім братом - [PERSON] . Наказом від 01.01.2024 року № 18 Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації [PERSON] , [INFO] , узято на облік як дитину, що опинилась у складних життєвих обставинах. З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , вбачається, що Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Наведені вище обставини переконують суд в тому, що поведінка відповідача відносно свого неповнолітнього сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. Таким чином, враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина [PERSON] , [INFO] , не цікавиться його долею, не піклується про його розвиток, матеріально не утримує, у підготовці до самостійного життя участі не приймає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є цілком законними і обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved