Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

У червні 2024 до Московського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до\~\~ [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.10.2016 у розмірі 166300,59 грн., а також судові витрати у розмірі 3028, 00 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що відповідач 14.10.2016 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети - заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Позивач вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета - Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит. При цьому, відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, та станом на 31.05.2024 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 166300,59грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 98669,05 грн.; заборгованості по відсоткам у розмірі 67631,54грн. Ухвалою суду від 27.06.2024 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату,\~час і\~місце судового\~засідання повідомлявся належним чином. В позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату,\~час і\~місце судового\~засідання повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини неявки в судове засідання не повідомила. Відзив на позов не подала. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі\~ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, у рамках якого банк надав відповідачці кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку. Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 14 жовтня 2016 року підписана [PERSON] що свідчить про укладення сторонами договору в письмовій формі. Ця анкета-заява не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, а також розміру, підстав та порядку нарахування процентів. Надані позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послугу АТ «Акцент-Банк», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті https://a-bank.соm.ua/terms/\~\~в розділі «Умови та правила» Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD» визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, строк кредитування, порядок повернення кредиту, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін. Натомість, указані документи не підписані\~\~ [PERSON] , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 14.10.2016. Довідка за картами містить інформацію про те, що [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картки із строком дії до лютого 2021 року та до березня 2027 року. Відповідно до довідки за лімітом, АТ «Акцент-Банк» встановлено [PERSON] наступні розміри ліміту: 14.10.2016 2000, 00 грн, 07.02.2017 19\~000, 00 грн, 06.09.2019 39000, 00 грн, 17.01.2020 59000,00 грн, 22.04.2020 79\~000,00 грн, 16.06.2020 99\~000,00грн, 26.10.2023 98700,00грн, Згідно наданому Банком розрахунку заборгованості відповідач за кредитним договором має заборгованість, яка станом на 31.05.2024 становить 166300,59грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 98669,05 грн.; заборгованості по відсоткам у розмірі 67631,54грн. Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). За приписами\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Надані позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, вказана вище Заява виключають реальну можливість стягнення за ними заборгованості, оскільки в розумінні положення\~ст. 626 ЦК України\~не є договором, а тому за вказаними документами виключається реальна можливість стягнення будь-яких коштів. Частинами 1-3\~ст. 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях. Зважаючи, що позивачем є юридична особа банківська установа, яка має в своєму підпорядкуванні юридичний відділ, - зазначене вказує лише на те, що представники позивача були обізнані із нормами процесуального права, які регламентують принципи цивільного судочинства, в тому числі й такий принцип як змагальність сторін, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та диспозитивність цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; учасник справи розпоряджається своїми права щодо предмету спору на власний розсуд та знає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже, за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці умови та правила надання банківських послуг, відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, порядок і строки його повернення, розмір і порядок нарахування процентів, надані банком документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини 1\~статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з частиною 4\~статті 263 ЦПК України\~має враховуватися судами при застосуванні норм права. Таким чином, АТ «Акцент-Банк» не довело укладення з [PERSON] договору про надання банківських послуг на умовах, які зазначені у позові. Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий АТ «Акцент-Банк» розрахунок заборгованості за договором достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачкою зобов`язання та є неналежним доказом. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] надано кредитний ліміт в розмірі 2000, 00 грн, який в подальшому збільшено до 98700, 00 грн. Як вбачається з виписки по особовому рахунку, [PERSON] активно користувалася платіжною карткою, як на оплату, так і на поповнення карткового рахунку. Із виписки по картці за період з 14 жовтня 2016 року по 31 травня 2024 року , в якій міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей, вбачається, що за вказаний період на рахунок [PERSON] було надходжень усього на суму 176272,92 грн. За вказаний період відповідачкою було витрачено суму у розмірі 342568,01 грн, до якої також входить 123902,15 грн стягнутих та спрямованих позивачем на погашення відсотків по укладеному договору б/н від 14.10.2016. Суд вважає, що частину із сплачених відповідачкою коштів у сумі 123902,15 грн позивачем безпідставно було спрямовано на погашення відсотків, оскільки анкета-заява від 14.10.2016 не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків. Оскільки в анкеті-заяві від 14.10.2016 відсутня домовленість сторін про сплату відсотків, суд вважає неправомірним та безпідставним нарахування банком відсотків за користування кредитом та зарахування цих коштів до заборгованості по тілу кредиту, а тому вважає, що стягненню підлягає сума в розмірі 42392, 94 грн (342568,01 (сума витрат) 123902,15 (сума безпідставно нарахованих та списаних відсотків) 176272,92 (сума зарахувань), тобто, різниця між фактично витраченими відповідачкою коштами та внесеними коштами в межах кредитного ліміту. З урахуванням викладених обставин справи суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь АТ «А-Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 42392,94 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial