Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом\~до [PERSON] та [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що він перебуває разом із [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах з 2021 року. За час спільного проживання позивача з [PERSON] у них народився син [PERSON] , [INFO] . Проте на той час [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який був розірваний 22.11.2023 року рішенням Сарненського районного суду Рівненської області, тому свідоцтві про народження [PERSON] значиться [PERSON] . Зазначає, що була проведена молекулярно генетична експертиза, відповідно до висновку якої позивач є біологічним батьком [PERSON] . Просить суд визнати його батьком [PERSON] , [INFO] та внести відповідні зміни у актовий запис про народження дитини. Ухвалою суду від 19 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19 червня 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Позивач та його представник адвокат Ільніцька І.В. у судове засідання не з`явилися, звернулися до суду із заявою в якій просять проводити розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позов визнає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. \~ \~ \~ \~Представник третьої\~особи Білоцерківського\~відділу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у Білоцерківському\~районі Київської\~області Центрального\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~України (м.\~Київ) у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями\~ст. 4 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.\~11,\~13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей\~15,\~16 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована\~Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції"\~і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з\~ст. 121 СК України\~права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. За ст. 133 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, про визнання батьківства. Згідно з ч. 2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до ч. 3 ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки ще дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Судом встановлено, що позивач перебуває разом із [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах з 2021 року. За час спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно з копією Свідоцтва про народження, серія [NUMBER] виданого Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районні Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис 1265, матір?ю [PERSON] , [INFO] записана [PERSON] , а батьком [PERSON] (а.с. 15). Відомості про батька дитини внесено органом реєстрації актів цивільного стану на підставі актового запису про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення Сарненського районного суду Рівненської області № 572/3517/23 від 22 листопада 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19 липня 2014 року був розірваний (а.с.14). Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved