Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

18.07.2024 [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 17 грудня 1986 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від спільного проживання неповнолітніх дітей вони не мають. Причиною звернення до суду з даним позовом є те, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони втратили взаєморозуміння, любов та довіру один до одного, мають розбіжні погляди на життя та життєві цінності, вже тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно - шлюбні відносини. Оскільки шлюб припинив існування, а примирення є неможливим, просила шлюб, зареєстрований 17 грудня 1986 року у відділі ЗАГСу Ленінського району місті Єреван, актовий запис № 1205, розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». 19.07.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 09.08.2024 позивачка подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила судові витрати залишити за нею. 09.08.2024 відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 грудня 1986 року у відділі ЗАГСу Ленінського району місті Єреван, актовий запис № 1205, від спільного проживання неповнолітніх дітей вони не мають, тривалий час сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, втратили взаєморозуміння, почуття любові та довіри один до одного, сім`я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам, що підтверджено матеріалами справи та визнається сторонами. Отже, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони мають стійке волевиявлення щодо розірвання шлюбу, а примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка сплатила при подачі позову судовий збір у розмірі 1211,20 грн та заявила клопотання про залишення даних витрат за нею без відповідного відшкодування.

Outcome: approved