Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

ТОВ «ФК «Брайт-К», через систему «Електронний суд» звернулося до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до [PERSON] , третя особа: АТ «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості. Позов обгартовують тим, що 02.08.2021 року між [PERSON] та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» був укладений кредитний договір №1/4158000, відповідно до якого позивач надав, а позичальник отримав кредитні кошти в сумі 30 000,00 гривень строком на 12 місяців з 02.08.2021 року по 01.08.2022 року. Відповідно до п.1.1. Кредитного договору позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток № 1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), надалі Графік платежів по кредиту, як День повернення кредиту, повернення кредиту здійснюється у валюті кредиту. За приписами п.1.2. Кредитного договору встановлено, що кредит надається позичальнику на споживчі потреби. Пунктом 1.4. кредитного договору встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценту винагороду (надалі проценти) щомісячно, в розмірі 15,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за кредитним договором, а також позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,35% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. Кредитного договору. Відповідно до п.1.5. кредитного договору встановлено, що всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно Кредитного договору, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та умовах страхування життя позичальника (надалі Правила), які є невід`ємною частиною Кредитного договору та розміщені на офіційному сайті Банку: www.credit-agricole.ua(https://credit-agricole.ua/privatnymkliyentam/informaciya-dlya-kliyentiv 1481261814). Згідно п.2.1. кредитного договору встановлено, що з метою обслуговування кредиту Банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № [NUMBER] в Банку. До п.2.2. кредитного договору встановлено, що зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості, сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісій в день повернення кредиту. Відповідно доп.2.4. кредитного договору встановлено, що позичальник відповідає за виконання своїх зобов`язань за кредитним договором усім своїм майном та коштами, на які може бути звернено стягнення у порядку, встановленому чинним законодавством України. За нормами п.2.6. кредитного договору встановлено, що банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за договором, а також угодами про забезпечення, будь-якій третій особі повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено угоди про забезпечення, яка необхідна або яку Банк вважатиме доцільною. Згідно до п.3.1. кредитного договору встановлено, що у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою згідно умов договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15 % від суми простроченого платежу. Відповідно до п.5.5. Кредитного договору встановлено, що шляхом підписання цього Договору Позичальник підтверджує, що він в день укладення договору особисто отримав свій примірник договору; умови договору йому зрозумілі; з правилами, що розміщені на офіційному сайті банку, ознайомлений, приймає та погоджується; з тарифами Банку ознайомлений і згодний; йому до укладення договору банком надано інформацію, яка визначена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позивач виконав свої обов`язки за кредитним договором № 1/4158000 від 02.08.2021 року належним чином, що підтверджується випискою за позичковим рахунком позичальника. 05 серпня 2021 року між Банком та ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021. Згідно Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 05 серпня 2021 року, 18 січня 2022 року відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором №1/3959245 від 02 листопада 2020 року, що був укладений між Акціонерним Товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] . Відповідно до Договору відступлення ТОВ ФК «БРАЙТ-К» набуло прав кредитора до [PERSON] за кредитним договором. На момент відступлення прав вимоги заборгованість за вказаним кредитним договором становила 37208 грн. 91 коп., що складалася з: строкової заборгованості за тілом кредиту 18040.99 грн., прострочена заборгованість за тілом кредиту 11959.01 грн., заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом 198.98 грн., заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом 1879.93 грн., заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 855.00 грн.,прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 4275.00 грн.. За період з 19.01.2022 року по 09.04.2024 року було нараховано проценти за користування кредитом 10019.35 грн., комісія за обслуговування кредитної заборгованості 23.85.00 грн. У зв`язку з несплатою відповідачем чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом та/або комісії протягом більш ніж 30 днів на виконання п. 2.3.4. Правил 24 січня 2022 року за вих. № 1367 відповідачу було направлено повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом станом на 18.01.2022 року. Зазначене повідомлення залишилось позичальником невиконаним. За період з 19.01.2022 року по 09.04.2024 року боржником добровільно платежі не сплачувались. Загальна заборгованість відповідача за кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по кредитному договору №1/4158000 від 02.08.2021 року становить 70313.26 гривень, яка складається з: - заборгованості за тілом кредиту 30000.00 гривень; - заборгованості за процентами за користування кредитом 12098.26 гривень; - заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 28215.00 гривень. Щодо комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, встановленої п. 1.4.2. кредитного договору позивач зазначив ,що відповідач шляхом підписання кредитного договору підтвердив, що умови договору йому зрозумілі, з тарифами Банку ознайомлений і згодний. Відповідачу було зрозуміло, які послуги включає обслуговування кредитної заборгованості згідно п. 1.4.2. кредитного договору, а перелік цих послуг значно більший за перелік безоплатної інформації, яка на вимогу відповідача повинна надаватися відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням вищевикладеного, зважаючи на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором та своєчасного не повернення ним всієї суми заборгованості, ТОВ «ФК «Брайт-К» просило позовні вимоги задовольнити, стягнути з [PERSON] всю суму заборгованості за кредитним договором, вирішити питання про розподіл судових витрат. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Демчику Р.В. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15 травня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання представник позивача не з`явився. Пунктом 4 позовної заяви зазначив, що розгляд справи просить провести без участі ТОВ «ФК « Брайт-К» Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, проте поштові відправлення були повернуті на адресу суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, клопотання про відкладення або про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Згідно Відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №587524 від 13.05.2024 відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 30.10.1981 року. Представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», у судове засідання також не з`явився. Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про проведення судового розгляду за відсутності представника позивача, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення судового розгляду, суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 02 серпня 2021 року між [PERSON] та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» був укладений кредитний договір №1/4158000 відповідно до якого позивач надав, а позичальник отримав кредитні кошти в сумі 30 000,00 гривень строком на 12 місяців з 02.08.2021 року по 01.08.2022 року. Згідно п.2.1. кредитного договору встановлено, що з метою обслуговування кредиту Банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № № [NUMBER] в Банку (надалі Рахунок погашення заборгованості). 05 серпня 2021 року між Банком та ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021. Згідно Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 05 серпня 2021 року, 18 січня 2022 року відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором №1/4158000 від 02.08.2021 року, що був укладений між Акціонерним Товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] .. Відповідно до Договору відступлення ТОВ «ФК«БРАЙТ-К» набуло прав кредитора до [PERSON] за кредитним договором. На момент відступлення прав вимоги заборгованість за вказаним кредитним договором становила 37208 грн. 91 коп., що складалася з: -строкової заборгованості за тілом кредиту 18040.99 грн., -прострочена заборгованість за тілом кредиту 11959.01 грн., -заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом 198.98 грн., -заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом 1879.93 грн., -заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 855.00 грн., -прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 4275.00 грн.. У зв`язку з несплатою Відповідачем чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом та/або комісії протягом більш ніж 30 днів на виконання п.2.3.4.Правил 24.01.2022 року за вих. № 1367 відповідачу було направлено Повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом станом на 18.01.2022 року. Зазначене повідомлення залишилось позичальником не виконаним. За період з 19.01.2022 року по 09.04.2024 року було нараховано: -проценти за користування кредитом 10019.35 грн., -комісія за обслуговування кредитної заборгованості 23.85.00 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. За приписами ч. 1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що кредитний договір №1/4158000 відповідно до якого позивач надав, а позичальник отримав кредитні кошти укладений між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] у письмовій формі відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 Цивільного кодексу України. Між сторонами договору погоджено всі істотні умови кредитного договору, [PERSON] повідомлено про умови кредитування та порядок, строки повернення кредитної заборгованості. Укладений договір, як і додатки до нього, містять підписи його сторін. Як вбачається з виписки по даному рахунку, [PERSON] у встановлені в кредитному договорі строки, визначені графіком платежів по кредиту, який є невід`ємним додатком № 1 до кредитного договору, зобов`язання з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також сплати комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості не виконував, не здійснюючи внесення щомісячного платежу у встановленому розмірі або здійснюючи його внесення у неповному розмірі. У зв`язку з цим, як встановлено судом з розрахунку заборгованості за кредитним договором наданого АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» загальна заборгованість відповідача за кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по кредитному договору №1/4158000 від 02.08.2021 року становить 37208.91 грн. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За положеннями ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлено факт порушення [PERSON] свого зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором. 05 серпня 2021 року між Банком та ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021. Згідно Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 05 серпня 2021 року, 18 січня 2022 року відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором №1/4158000 від 02.08.2021 року, що був укладений між Акціонерним Товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] . Відповідно до Договору відступлення ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» набуло прав кредитора до [PERSON] за кредитним договором. Пунктом 2.1 укладеного договору про відступлення права вимоги первісний кредитор передав новому кредитору права вимоги до боржників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору. Відповідно до п. 3.1 договору № 2-2021 від 05.08.2021 року право вимоги переходить до нового кредитора з дати підписання відповідного реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора. Згідно до п.2.3.4. Правил встановлено, що у разі несплати позичальником чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом та/або комісії, згідно з умовами Кредитного договору протягом 30 днів, банк направляє позичальнику письмове повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом, в якому вказується розмір заборгованості з урахуванням належних до сплати суми кредиту, процентів, комісій, штрафних санкцій. Відповідно до п.2.3.6. Правил встановлено, якщо позичальник протягом 31 дня з моменту направлення йому письмової вимоги Банком, не виконає вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентами, комісіями, штрафними санкціями, Банк вправі розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду за стягненням на кошти та/або майно позичальника в порядку, передбаченому законодавством України. Матеріали справи містять лист № 1367 від 24 січня 2022 року направлений позивачем [PERSON] лист з повідомленням про наявність простроченої заборгованості за кредитом . 09.04.2024 року позивачем направлено [PERSON] лист № 3847 з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісію Однак як повідомлення, так і вимога щодо дострокового повернення кредиту [PERSON] були проігноровані. Згідно ч.1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 1077Цивільного кодексу України визначено, що за договором відступлення (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 512 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст. 516 ЦК України). Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право позивача щодо нарахування процентів за користування кредитом припинилося 09.04.2024 року, тобто в момент використання права вимоги щодо дострокового повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25 травня 2022 року у справі № 219/7527/16-ц). З урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» має право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 02.08.2021 року загальну заборгованість у розміру 70313.26 грн. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору або отримання права вимоги за цим договором та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". З урахуванням вищевикладеного, суд за результатами повного, всебічного дослідження матеріалів позовної заяви, на основі достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню. На підставі цього, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З позовної заяви вбачається, що судові витрата позивача по справі складаються з: витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви (3028 грн. 00 коп.). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням вказаного, судові витрати, які понесені позивачем та які складаються зі сплати судового збору, підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved