Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

02.10.2023 року позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Сергієнко Н.О., через підсистему «Електронний суд» звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про виключення відомостей з актового запису про народження дитини, визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини. Позиція сторін у справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.08.2019 року між позивачем [PERSON] був укладений шлюб з [PERSON] . З 2020 року подружжя не проживало разом, не підтримували ніяких стосунків. 16.01.2021 року [PERSON] познайомилась з [PERSON] та з січня 2021 року позивач з [PERSON] почали зустрічатись, вступили в близькі відносини, [PERSON] познайомив позивачку зі своєю матір`ю, в подальшому склались фактичні шлюбні відносини між [PERSON] та позивачкою. [INFO] позивач народила сина [PERSON] . Біологічним батьком якого є відповідач [PERSON] . Дізнавшись про вагітність. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] та 20.08.2021 року їхній шлюб був розірваний. Спільна дитина позивача та відповідача [PERSON] народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу з [PERSON] , відомості про батька вказані відповідно до ст. 133 СК України, і тому батьком дитини був зареєстрований відповідач [PERSON] , який з 2020 року не проживає на території України. Позивач зазначає, що під час спільного проживання відповідач [PERSON] визнавав себе батьком спільної дитини, надавав матеріальну допомогу на утримання сина, однак після припинення фактичних шлюбних відносин не допомагає фінансово матері дитини. Дитина повністю знаходиться на утриманні позивача. Позивач зазначає, що [PERSON] є біологічним батьком малолітньої дитини, а тому слід внести відповідні зміни у реєстрацію про народження їхньої дитини, а саме: виключити відомості з актового запису про народження №122 від 01.02.2022 року відомостей про батька [PERSON] ; визнати громадянина України [PERSON] , батьком дитини [PERSON] ; внести зміни до актового запису про народження №122 [PERSON] , [INFO] , зазначивши: у графі "батько дитини" - [PERSON] ; у графі "прізвище дитини" - " [PERSON] "; у графі "по батькові дитини" - " [PERSON] ", дату та місце народження дитини, відомості про матір дитини залишити без змін та видати нове Свідоцтво про народження дитини; стягненути аліментів на утримання дитини в розмірі 1 / 4 частини з ycix видів заробітку (доходу) відповідача [PERSON] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач [PERSON] подав відзив на позов, зазначивши, що пропозиції про добровільну заяву про походження дитини від позивачки не надходило, він не заперечує про визнання його батьком [PERSON] та не заперечує внесення змін до актового запису у разі підтвердження його батьківства на підставі проведеної судово-молекулярно генетичної експертизи. Однак, відповідач не погоджується з позовними вимогами в частині стягнення аліментів в розмірі 1 / 4 частини з усіх видів його заробітку, не заперечує розміцр аліментів 1 / 8 частини його заробітку. При цьому, зазначає, що 14.04.2023 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , від шлюбу є син [PERSON] , [INFO] . На даний час дружина [PERSON] вагітна вдруге, стоїть на обліку по вагітності (32 тижні) в жіночій консультації. [PERSON] сплачує аліменти на утримання ще однієї дитини від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000 грн. щомісячно за рішенням суду. Також, відповідач просив врахувати, що він допомагає своїй матері [PERSON] , яка перебуває на пенсії та доглядає хворого вітчима [PERSON] , який теж потребує стороннього догляду та утримання, отримує виплату соціального фонду в розмірі 2589 грн. [PERSON] вказав, що немає власного нерухомого майна, потребує кошти на придбання житла. З урахуванням викладеної у відзиві позиції, просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, визначити розмір в розмірі 1/8 частини вісіх видів його заробітку. В підтвердження своєї позиції, відповідач [PERSON] надав до справи : копію свідоцтва про шлюб з [PERSON] , копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , копію свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , копію рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 11.10.2021 №147/789/21 про стягнення аліментів з [PERSON] , копія свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] , копія довідки про отримання допомоги від 13.11.2023; копія довідки МСЕК; копія виписки по рахунку [PERSON] , копія довідки про проходження військової служби [PERSON] ; копію роздруківки з нерухомого майна. Представник позивача скористалася своїм правом та скерувала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що позивачка пропонувала відповідачу добровільно внести зміни в актовий запис народження дитини і зазначити [PERSON] батьком дитини, проте [PERSON] заблокував її номери телефонів, заблокував в месенджерах, а тому в досудовому порядку спір не вирішено. Сторона позивача ствить під сумнів твердження відповідача, що на його утриманні перебуває матір і вітчим, оскільки матір відповідача має дохід і отримує компенсацію по догляду за своїм чоловіком. Представник позивача вказує, що позивачка на своєму утриманню має 4 дітей різного віку, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, перебуває у декретній відпустці, отримує допомогу як вимушений переселенець за кордоном. Процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою судді від 04.10.2023 року прийнято справу до розгляду, відкрито провадження в загальному порядку та призначено справу до підготовчого засідання на 25.10.2023 року (а.с.74,75). 25.10.2023 року на адресу суду засобами електронного зв`язку надійшла заява представника позивача - адвоката Сергієнко Н.О., про відкладення судового розгляду та заява, щодо проведення судових засіданнь в режимі відеоконференції за допомогою програми «EasyCon» поза межами приміщення суд (а.с.79,80, 90-92). Ухвалою суду від 26.10.2023 року задоволено клопотання представника позивача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а.с. 100,101 ). 26.10.2023 року третя особа: Білоцерківський відділ ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУМЮ (м.Київ) направили суду заяву з проханням розглянути справу без представника відділу (а.с.102). 16.11.2023 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Павлецька М.А. через підсистему «Електронний суд» направила заяву про вступ у справу як представника (а.с. 106,107). 20.11.2023 року через підсистему «Електронний суд» представник відповідача [PERSON] - адвокат Павлецька М.А. направила суду клопотання про відкладення підготовчого судового засідання на іншу дату для підготовки відзиву по справі (а.с.111, 113). Ухвалою суду від 21.11.2023 року було витребувано докази у Державної Прикордонної служби України (а.с.112,123). Ухвалою суду від 21.11.2023 року було призначено у справі судову медико-генетичну експертизу, та провадження у справі зупинено (а.с.124,125). 29.11.2023 року представник [PERSON] адвокат Павлецька М.А. подала відзив по справі (а.с.132-136). 30.11.2023 року засобами електронного зв`язку від Державної Прикордонної служби України надійшла відповідь щодо неможливості надання запитуваної інформації (а.с.165,166). 01.12.2023 року третя особа: Білоцерківський відділ ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУМЮ (м.Київ) направили суду заяву з проханням розглянути справу без представника відділу (а.с.167). 12.12.2023 року від Державної Прикордонної служби України надійшла запитувана інформація (а.с.170). 04.03.2024 року на адресу суду від експерта К.Гончаренко надійшло клопотання про надання дозволу на повне або часткове знищення об`єктів дослідження при проведенні молекулярно-генетичної експертизи (а.с.174,175). Ухвалою суду від 11.03.2024 року клопотання експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Каміли Гончаренко про надання дозволу на часткове або повне знищення об`єктів експертизи було задоволено (а.с.178,179). 16.05.2024 року на адресу суду надійшов висновок експерта від 08.05.2024 №СЕ/111-24/5279/БД судової молекулярно-генетичної експертизи (а.с.181-191). Ухвалою суду від 21.05.2024 року було поновлено провадження по цивільній справі та призначено справу до розгляду (а.с.193). 10.06.2024 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача - адвокат Сергієнко Н.О. направила відповідь на відзив та просила визнати поважним строк пропуску подачі доказів та долучити до матеріалів справи копії доказів. Суд поновив строк та приєднав докази до справи (а.с.204-207). 21.06.2024 року представник відповідача [PERSON] адвокат Павлецька М.А. подала заперечення на відповідь на відзив по справі (а.с.230-233). 03.07.2024 року , представники сторін в судове засідання не з`явилися, подали заяви про закриття підготовчого провадження по справі і призначення справи до розгляду по суті (а.с.245,247). Ухвалою суду від 03.07.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.249-251). В судовому засіданні представник позивача адвокат Сергієнко Н.О. вимоги позову підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Павлецька М.А. позов визнала частково, направлено до суду відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзив чи клопотання не подав. Третя особа - Білоцерківський відділ ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУМЮ (м.Київ) направили суду заяву з проханням розглянути справу без представника відділу. Суд, з`ясувавши позицію учасників справи та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Фактичні обставини справи. Встановлено, що з 29 серпня 2019 року по 20 серпня 2021 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2021 року /справа № 357/4926/21 провадження 2/357/2864/21 (а.с.9,10). Встановлено, що [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження /серії [NUMBER] від 01.02.2022 / виданого Білоцерківським відділом ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) (а.с.43). В актовому записі про народження дитини в графі «батько» записано відповідача - « [PERSON] », в графі «мати» значиться « [PERSON] ». Судом встановлено, що син [PERSON] був народжений до спливу десяти місяців після припинення шлюбу подружжя [PERSON] , а тому відомості про батька вказані відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України і батьком зареєстрований відповідач [PERSON] , який не є біологічним батьком, з 2020 року взагалі не проживає на території України. Відповідно до висновку експерта №СЕ/111-24/5279/БД від 08.05.2024 року Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України молекулярно- генетичним дослідженням встановлено вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,9999992578808%( а.с. 182-185). Відповідно до відповіді від Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області від 23.09.2023 року відомості про батька вказані відповідно до ст. 133 Сімейного Кодексу України (а.с.21). Матеріали справи місять фотокартки, на яких зображені позивач та [PERSON] , а також їх малолітній син [PERSON] , а також докази перерахування коштів відповідачем [PERSON] на банківський рахунок позивачки (а.с.14-18, 19,20). Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до статей 264, 265 Цивільного Процесуального кодексу України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. При розгляді спору щодо визнання батьківства суд виходить зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Судом взято до уваги те, що сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Отже, оскільки Висновком експерта №СЕ/111-24/5279/БД від 08.05.2024 року, встановлено біологічне батьківства [PERSON] відносно [PERSON] , то позовні вимоги щодовстановлення батьківства підлягають до задоволення. Будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не надано. Відповідач [PERSON] погодився з вказаним висновком експертизи. Відповідно до п.6 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. З огляду наведеного, суд приходить до висновку про необхідність внесення змін в актовий запис про народження дитини [PERSON] . Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів, суд дійшов наступних висновків. Як зазначає позивачка, відповідач [PERSON] не цікавиться життям дитини, не допомагає виховувати сина та не надає матеріальної допомоги на його утримання. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, який покладається рівною мірою на обох батьків. Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, оскільки є доведеним батьківство [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , то суд вважає за можливе задовольнити позовну вимогу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, однак, суд не погоджується з розміром аліменетів, які визначила позивач. Так, само й відповідач [PERSON] не обгрунтував своєї позиції щодо визначення аліментів в розмірі 1/8 частини від всіх видів свого доходу. Суд надає першочергове значення інтересам дитини, та в даній справі враховує, що позивач має чотирьох дітей, в зв`язку з воєнними діями в державі, виїхала за кордон, позивач повністю несе тягар по утриманню малолітнього сина одноособово, а віповідач [PERSON] є працездатним, має дохід та не навів передбачених законом підстав для звільнення його від обов`язку утримувати свою дитину. Пенсійний вік матері відповідача не доводить факту перебування її на утриманні свого сина. Відповідач має на утриманні інших дітей, які є рівними в можливості отримувати допомогу свого батька. Наведені обставини дають суду підстави для визначення розміру аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу [PERSON] . Згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати по справі в сумі 1717,76 грн. (сплачена позивачем сума судового збору за вимогу про визнання батьківства), а також, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави сума судового збору 1073,60 грн. (за вимогу про стягнення аліментів ). На підставі викладеного та

Outcome: partial