Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

14.07.2021 року позивач звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з цим позовом. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 08.09.2021 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі; призначено підготовче судове засідання. Розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2023 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду цієї справи. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04.12.2023 року прийняти позовну заяву АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки до розгляду та призначено цивільну справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. В обґрунтування позову представник АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що 25.07.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений кредитний договір №5307, відповідно до умов котрого [PERSON] тримала кредит, а саме, грошові кошти в розмірі 100\~000,00 грн. за умови сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 21,5% річних строком на 96 місяців з остаточним терміном повернення не пізніше 24.07.2016 року. Згідно підпункту 1.5 Кредитного Договору позичальник зобов`язується щомісячно до 30 числа місяця наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1\~041,67 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих в АТ «Ощадбанк», починаючи з 01 по 31.08.2008 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті в АТ «Ощадбанк». Позивачем всі зобов`язання за договором були виконані належним чином. Позичальнику було надано кредит готівкою одноразово з кредитного рахунку №2203850215307 в сумі 100\~000,00 грн. Представник позивача зазначає, що 21.03.2017 року Краматорським міським судом Донецької області по справі №234/1692/17 було ухвалене заочне рішення, відповідно до котрого позовна заява АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом було задоволено. Крім того, відповідно до зазначеного рішення, судом було встановлено, що 25.07.2008 року АТ «Державний ощадний банк України» відповідно до кредитного договору №53007 надав [PERSON] кредит у розмірі 100\~000,00 грн. зі сплатою 21,5% відсотків річних за користування кредитом. Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, факт отримання [PERSON] грошових коштів у сумі 100\~000,00 грн. за укладеним кредитним договором було досліджено при розгляді справи №234/1692/17, що відповідно до статті 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Станом на 18.05.2021 року основна заборгованість за кредитним договором складає 60\~346,92 грн., з котрих: 24\~964,07 грн. прострочена заборгованість за основним боргом; 11\~068,24 грн. прострочена заборгованість за відсотками; 13\~250,93 грн. втрати від інфляції на суму простроченого кредиту; 5\~875,02 втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 3\~594,83 3% річних на суму простроченого кредиту; 1\~593,83 грн. 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. В забезпечення кредитного договору від 25.07.2008 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] був укладений Іпотечний договір №5307, відповідно до п.1.2 Іпотечного Договору Позивачу в забезпечення кредитного договору було передане в іпотеку нерухоме майно, а саме: житлова трикімнатна квартира загальною площею 64,4 кв.м., житловою площею 44,70 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.1.4 Іпотечного Договору, сторони домовились, що для цілей даного Договору вартість предмета іпотеки станом на 08.07.2008 року становить 207\~340,00 грн. На думку представника позивача, оскільки позичальник не виконала взятих на себе зобов`язань щодо повернення сум кредиту та оплати процентів згідно кредитного договору всього на загальну суму 60\~346,92 грн., позивач має право звернути стягнення на майно, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором і реалізувати його для погашення боргу у порядку, встановленому умовами Іпотечного договору згідно з чинним законодавством. Представник позивача зазначає, що АТ «Державний ощадний банк України» є державним банком, утвореним відповідно до розпорядження Президента України від 20.06.99 року №106, постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.99 року №876 шляхом перетворення Державного спеціалізованого ощадного банку України у Державний ощадний банк України з організаційно-правовою формою публічне акціонерне товариство, який зареєстрованого Національним банком України 26.05.99 року за №4 і назву якого змінено на АТ «Державний ощадний банк України», що зареєстровано Національним банком України 28.12.99 року. З урахуванням наведеного, представник позивача просив в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №5307 від 25.07.2008 року перед Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» в розмірі 60\~346,92 грн., звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки відповідно до Іпотечного договору №5307 від 25.07.2008 року, укладеного між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а саме: житлова трикімнатна квартира загальною площею 64,4 кв.м., житловою площею 44,70 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3\~110,10 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, у котрій просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання двічі поспіль не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. Про розгляд справи повідомлений шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». За таких обставин, враховуючи, що відповідач повідомлений шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада», і адресу відповідач суду не повідомив, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно до кредитного договору №5307 від 25.07.2008 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , остання отримала в кредит грошові кошти в розмірі 100\~000,00 грн. за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 21,5% річних строком на 96 місяців з остаточним терміном повернення не пізніше 24.07.2016 року. Згідно підпункту 1.5 Кредитного Договору позичальник зобов`язується щомісячно до 30 числа місяця наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1\~041,67 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих в АТ «Ощадбанк», починаючи з 01 по 31.08.2008 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті в АТ «Ощадбанк». Позивачем всі зобов`язання за договором були виконані належним чином. Позичальнику було надано кредит готівкою одноразово з кредитного рахунку №2203850215307 в сумі 100\~000,00 грн. В забезпечення кредитного договору від 25.07.2008 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] був укладений Іпотечний договір №5307, відповідно до п.1.2 Іпотечного Договору Позивачу в забезпечення кредитного договору було передане в іпотеку нерухоме майно, а саме: житлова трикімнатна квартира загальною площею 64,4 кв.м., житловою площею 44,70 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Судом також\~встановлено,\~що 21.03.2017\~року Краматорським\~міським судом\~Донецької області\~по справі\~№234/1692/17\~було ухвалене\~заочне рішення,\~котрим позовні\~вимоги ПАТ\~«Державний Ощадний\~банк України»\~в особі\~філії Донецьке\~обласне управління\~АТ «Ощадбанк»\~до [PERSON] \~ про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором задоволено:\~стягнуто з\~ [PERSON] \~на користь\~ПАТ «Державний\~Ощадний банк\~України» в\~особі філії\~Донецьке обласне\~управління АТ\~«Ощадбанк» заборгованість за\~кредитним договором\~№ 5307\~від 25.07.2008\~року,\~яка утворилась\~станом на\~17.08.2016 року в\~сумі 44055,04 грн.;\~стягнути з\~ [PERSON] \~на користь\~ПАТ «Державний\~Ощадний банк\~України» в\~особі філії\~Донецьке обласне\~управління АТ\~«Ощадбанк» понесені судові витрати в сумі 1600,00 грн. В абзаці першому мотивувальної частини заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 21.03.2017 по справі №234/1692/17 зазначено, що у зв`язку із невиконанням зобов`язань, заборгованість відповідача, [PERSON] , станом на 17.08.2016 року складає: заборгованість за основним боргом в сумі 24964,07 грн., заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 11068,24 грн., інфляційне збільшення заборгованості в сумі 6925,22 грн., три проценти річних від суми заборгованості в сумі 1097,51 грн., а загалом 44055,04 грн. Позивач - ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» просить суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також понесені судові витрати в сумі 1600,00 грн. Вказаним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 21.03.2017 по справі №234/1692/17 також встановлено, що 25.07.2008 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5307. Згідно кредитного договору АТ «Ощадбанк» надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 100 000,00 грн. зі строком повернення до 24.07.2016 року, зі сплатою 21,5 % річних. Згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, винесеної головним державним виконавцем Макіївського відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Дейнегою О.П., 07.11.2022 року виконавчий лист №234/1692/17-ц, виданий 03.04.2017 року Краматорським міським судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості у сумі 44055,04 грн. та судового збору в сумі 1600,00 грн. повернутий стягувачу. Положеннями ч.1, 4 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст.1046 ЦК України, кредитний договір за своєю правовою природою є договором позики, згідно з яким одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Загальні умови виконання зобов`язань визначені нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. За змістом ст.ст.525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.02.2012 року, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві (ч.1 ст.20 ЦК України, ст.3,4 ЦПК України). Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Звертаючись з вказаним позовом до суду, позивач зазначив, що станом на 18.05.2021 року основна заборгованість за кредитним договором складає 60\~346,92 грн., з котрих: 24\~964,07 грн. прострочена заборгованість за основним боргом; 11\~068,24 грн. прострочена заборгованість за відсотками; 13\~250,93 грн. втрати від інфляції на суму простроченого кредиту; 5\~875,02 втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 3\~594,83 3% річних на суму простроченого кредиту; 1\~593,83 грн. 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. В обґрунтування вказаного, позивачем надано Виписки по рахункам позичальника та Розрахунок заборгованості (а.с. 17-46). Відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. В забезпечення Кредитного договору від 25.07.2008 року, між банком та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] був укладений Іпотечний договір №5307 від 25.07.2008 року. Відповідно до п.1.2 Іпотечного Договору Позивачу в забезпечення кредитного договору було передане в іпотеку нерухоме майно, а саме: житлова трикімнатна квартира загальною площею 64,4 кв.м., житловою площею 44,70 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №259991966 від 04.06.2021 року, вищевказана квартира на праві спільної часткової власності (кожному по 1/3 частині) належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.47-48). Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ч.1 ст.33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно наданих позивачем документів, а саме постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, винесеної головним державним виконавцем Макіївського відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Дейнегою О.П. 07.11.2022 року, вбачається що виконавчий лист №234/1692/17-ц, виданий 03.04.2017 року Краматорським міським судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості у сумі 44055,04 грн. та судового збору в сумі 1600,00 грн. повернутий стягувачу. Таким чином, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 21.03.2017 по справі №234/1692/17 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості у сумі 44055,04 грн. не виконане. У відповідності до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Аналогічна вимога зазначена у п.6.6 Розділу 6 Іпотечного договору №2954 від 25.05.2011. Банком не надано доказів того, що ним надсилалася на адресу місця реєстрації відповідачки відповідна вимога. Разом з тим, суд бере до уваги, що останнє відоме місце реєстрації відповідачів [PERSON] та [PERSON] належить до м. Макіївки Донецької області, тобто до населеного пункту, територія котрого включена до переліку населених пунктів, на території яких проводилась антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085. Останнім відомим місцем реєстрації відповідача [PERSON] є смт.Старобешеве, котре також відноситься до населених пунктів, територія котрого включена до переліку населених пунктів, на території яких проводилась антитерористична операція. З огляду на вказане, на вказаній території було припинено роботу АТ «Укрпошта», а також інших установ, які надають поштові послуги, оскільки вказані території вийшли з-під контролю органів державної влади України. Суд звертає увагу на те, що відповідно до умов Іпотечного договору (п. 4.2), у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає позичальнику та іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення з вимогою про виконання порушеного у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержавтель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] вчинялися дії щодо врегулювання питання вчасного виконання зобов`язань по кредитному договору №5307 від 25.07.2008 року. Навпаки, з наданих суду документів вбачається, що [PERSON] у період з 02.07.2012 по 25.07.2016 здійснювала часткове погашення заборгованості за кредитним договором №5307 від 25.07.2008 року. Так, згідно розрахунку заборгованості за період з 02.07.2012 року по 03.07.2014 року вбачається, що [PERSON] за даний період було здійснено часткове погашення суми простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 19\~437,40 грн. За період з 15.06.2012 року по 03.07.2014 року [PERSON] також було здійснено часткове погашення суми прострочених відсотків у розмірі 4\~087,44 грн. В подальшому жодних платежів в рахунок погашення заборгованості за основним боргом та прострочена заборгованість за відсотками проведено не було. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. При настанні вказаних обставин іпотекою держатель надсилає іпотекодавцю та позичальнику письмову вимогу щодо усунення порушень у тридцяти денний строк та попереджає про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Проте, невиконання банком вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись до суду в будь-який час за захистом своїх порушених прав, оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України. Заперечень з цього приводу з боку відповідачки не надійшло, хоча остання повідомлена про день і час слухання справи відповідно до положень п.11 ч.8 ст.128 ЦПК України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 37 постанови № 5 від 30.03.2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», невиконання вимог частини першої ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (ч.3 ст.33 Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України. Отже, звернення позивача внаслідок порушення своїх прав до суду, минаючи позасудовий розгляд справи, є (в даному випадку) правомірним та таким, що узгоджується з вищезазначеними правовими нормами права. Відповідно до вимог діючого законодавства, Банком заявлено позовну вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах відповідно до статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку». Однак, станом на теперішній час, набрав чинності Закон України № 1701-IX від 16 липня 2021 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо усунення розбіжностей та осучаснення реалізації майна в іпотеці та виконавчому провадженні». Зазначеним Законом внесені зміни до Закону України «Про іпотеку», зокрема виключено статті 43-46 цього Закону, якими визначався порядок проведення прилюдних торгів. Частину 1 статті 41 Закону України «Про іпотеку» викладено в наступній редакції: «реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону». Статтями 47-48 Закону України «Про іпотеку» визначено порядок оформлення результатів електронного аукціону з реалізації предмета іпотеки, оскарження результатів електронного аукціону. За змістом статті 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається зокрема спосіб реалізації предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Як передбачено частиною 3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. За змістом статей 39-48 Закону України «Про іпотеку», в редакції, чинній на день розгляду справи судом, звернення стягнення на предмет іпотеки в межах процедури виконавчого провадження із встановленням початкової ціни продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій можливе лише у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону. Відповідно до п. 6.1 Іпотечного Договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на Предмет іпотеки у випадках, передбачених цим Договором та законодавством, в тому числі у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником умов Зобов`язання (повністю або частково), зокрема, але не виключно, якщо в строки, встановлені Кредитним договором, Позичальник не поверне (повністю або частково) Іпотекодержателю суму кредитних коштів, та/або не сплатить проценти за користування кредитними коштами. Відповідно до п. 1.4. Іпотечного Договору, банк та іпотекодавці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] домовились, що заставна вартість предмета іпотеки становить 207\~340,00 грн. Отже, оскільки [PERSON] не виконала взятих на себе зобов`язань щодо повернення сум кредиту та оплати процентів згідно Кредитного договору №5307 від 25.07.2008 року всього на загальну суму 60\~346,92 грн., Банк має право звернути стягнення на майно, яке належить відповідачам, що є предметом іпотеки за Іпотечним Договором і реалізувати його для погашення вказаних вище зобов`язань у порядку, встановленому умовами Іпотечного договору згідно з чинним законодавством. Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону «Про іпотеку») є реалізація предмета іпотеки шляхом продажу на електронних аукціонах (статті 41-47 Закону) або продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі покупцеві (стаття 38 Закону). Відповідно до ст. 38 Закону України, ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до ч.1 ст.41 Закону «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Отже, одним із способів задоволення вимог іпотекодержателя за рішенням суду проводиться шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, або суд може застосувати інший спосіб відповідно до вимог законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент звернення до суду з даним позовом, загальна сума заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №5307 від 25.07.2008 року перед банком становить 60\~346,92 грн. Суду не надано доказів, підтверджуючих факт погашення боржницею заборгованості за вказаним Договором. В Іпотечному договорі №5307 від 25.07.2008 року сторони визначились щодо вартості предмета іпотеки 207\~340,00 грн. (п. 1.4 Договору), а саме, житлової трикімнатної квартири загальною площею 64,40 кв.м., житловою площею 44,70 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] , що належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 23.07.2002 року Управлінням по обліку, розподілу та приватизації житла Макіївської міської ради згідно з наказом управління №1036 від 23.07.2002 року, зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації м.Макіївки» 15.11.2002 року за реєстровим №40040 в книзі 200. Реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 23815759. В позовних вимогах позивачем ставиться питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на електронному аукціоні в межах процедури виконавчого провадження. Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду врегульовано ст. 39 вказаного Закону, відповідно до якої в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону «Про іпотеку» у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. У спорах аналогічної категорії лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень. Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 235/3619/15-ц та від 05.09.2018 у справі № 202/30076/13-ц. Окрім того, суд вважає за необхідним зазначити наступне. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 43 - 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку». Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014\~року №1085 затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, серед яких є м. Макіївка Донецької області. Зазначена норма права повинна бути врахована при виконанні рішення суду з додержанням сторонами відповідного процесуального порядку. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка виникла у відповідачів перед Банком у сумі 60\~346,92 грн., з котрих: 24\~964,07 грн. прострочена заборгованість за основним боргом; 11\~068,24 грн. прострочена заборгованість за відсотками; 13\~250,93 грн. втрати від інфляції на суму простроченого кредиту; 5\~875,02 втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 3\~594,83 3% річних на суму простроченого кредиту; 1\~593,83 грн. 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір по 1 036,70 грн.

Outcome: approved