Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. Як зазначив позивач в позові, що між ним та відповідачкою, був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1284. Від шлюбу у сторін народився син- [PERSON] , [INFO] . 18.12.2020 року на підставі рішення Святошинського районного суду Києва №759/9227/20 шлюб, укладений 16.09.2011р., між сторонами, був розірваний. 19.05.2020 року, Святошинський районний суд м. Києва видав судовий наказ № 759/7711/20 (2-н/759/218/20) про стягнення з позивача, аліментів. При цьому, позивач зазначає, що за даним наказом суду не було відкрито виконавче провадження, тому що позивач належним чином виконував свої обов`язки по матеріальному забезпеченню свого сина, і тому, що спільни з відповідачкою син тривалий час проживає разом із батьком в м. Вишневе, а не зі своєю матір`ю, відповідачкою по справі, яка проживає в м. Києві. Підтвердженням того, що спільний син сторін проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] , слугують наступні докази: Характеристика учня 5-Е классу Вишнівського академічного ліцею № 2 м. Вишневого Бучанського району Київської області від 22 квітня 2024 року в якій зазначено, що [PERSON] проживає з татом - [PERSON] [INFO] Тато займається його вихованням і утриманням сина. Підтримує зв`язок зі школою, відвідує батьківські збори»; довідкою Виконавчого комітету міської ради Бучанського району Київської області № 15449 від 23.04.2024 року; актом депутата Вишневої міської ради VIII скликання № 1/04-481 від 22.04.2024 року; довідкою Вишнівського академічного ліцею № 2 від 29.02.2024 року. При цьому, позивач зазначає, що наказ Святошинського районного суду м. Києві від 19 травня 2020 року по справі № 759/7711/20 про стягнення з нього аліментів, набрав чинності. Зважаючи на зазначене, позивач просив суд, припинити стягнення з нього аліментів. Ухвалою суду від 31.05.2024 року відкрито провадження по справі у спрощенному порядку без виклику сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні правовідносини. Судом встановлено, що що між ним та відповідачкою, був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1284. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народився син- [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що 18.12.2020 року на підставі рішення Святошинського районного суду Києва №759/9227/20 шлюб, укладений 16.09.2011р., між сторонами, був розірваний. Судом встановлено, що 19.05.2020 року, Святошинський районний суд м. Києва видав судовий наказ № 759/7711/20 (2-н/759/218/20) про стягнення з позивача, аліментів. При цьому, позивач зазначає, що за даним наказом суду не було відкрито виконавче провадження, тому що позивач належним чином виконував свої обов`язки по матеріальному забезпеченню свого сина, і тому, що спільни з відповідачкою син тривалий час проживає разом із батьком в м. Вишневе, а не зі своєю матір`ю, відповідачкою по справі, яка проживає в м. Києві. Судом встановлено, що підтвердженням того, що спільний син сторін проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] , слугують наступні докази: Характеристика учня 5-Е классу Вишнівського академічного ліцею № 2 м. Вишневого Бучанського району Київської області від 22 квітня 2024 року в якій зазначено, що [PERSON] проживає з татом - [PERSON] [INFO] Тато займається його вихованням і утриманням сина. Підтримує зв`язок зі школою, відвідує батьківські збори»; довідкою Виконавчого комітету міської ради Бучанського району Київської області № 15449 від 23.04.2024 року; актом депутата Вишневої міської ради VIII скликання № 1/04-481 від 22.04.2024 року; довідкою Вишнівського академічного ліцею № 2 від 29.02.2024 року. Судом встановлено, що наказ Святошинського районного суду м. Києві від 19 травня 2020 року по справі № 759/7711/20 про стягнення з нього аліментів, набрав чинності та до виконання не пред"являвся. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що з 22.04.2024 року син [PERSON] , [INFO] , не проживає з матір`ю [PERSON] , на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а проживає зі своїм батьком [PERSON] . Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено, судом, син [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком - позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу Святошинського районного суду м. Києва від 19.05.2020 року в справі №759/7711/20, 2н/759/218/20р. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачці аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходились у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто з 30.05.2024 року. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Outcome: approved