Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

Кредитна спілка «Добра справа» (далі кредитна спілка, КС «Добра справа») звернулась в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованість за кредитним договором за №79/20 від 30 листопада 2020 року в розмірі 9524,03 грн, яка складається із: суми неповернутого кредиту у розмірі 7388,80 грн та 2135,23 грн сума нарахована згідно п. 8.2 кредитного договору. В обґрунтування вимог позивач вказав, що 30 листопада 2020 року між кредитною спілкою та [PERSON] укладено кредитний договір за №79/20, згідно з умовами якого остання отримала кредит в розмірі 18 000 грн терміном дії з 30 листопада 2020 року по 30 листопада 2022 року зі сплатою 36% річних. На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 30 листопада 2020 року між кредитною спілкою та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено договори поруки за №79/20, згідно умов яких відповідачі зобов`язалися відповідати перед кредитною спілкою за невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором №79/20 від 30 листопада 2020 року. Взяті на себе зобов`язання відповідачі належним чином не виконали, не дотрималися графіку розрахунків погашення кредиту, внаслідок чого станом на 30 листопада 2023 року зобов`язані внести в рахунок погашення тіла кредиту 7388,80 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідачів з вимогою про погашення зазначеної заборгованості, однак відповідачі ухиляються від виконання взятих на себе зобов`язань. Таким чином, станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачів за кредитним договором за №79/20 від 30 листопада 2020 року становить 9524,03 грн, яка складається із: суми неповернутого кредиту у розмірі 7388,80 грн та 2135,23 грн сума нарахована згідно п. 8.2 кредитного договору. Посилаючись на наведене, кредитна спілка просить задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. 06 червня 2024 року представник відповідача [PERSON] адвокат Боднарчук А.М. подав відзив на позов. Вказав, що згідно умов кредитного договору та положень ч. 2 ст. 625 ЦК України здійснено нарахування додаткових 36 відсотків річних за невиконання відповідачем умов кредитного договору в період дії воєнного стану, вказані суми в силу вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України підлягають списанню позивачем, а тому до задоволення не підлягають. Зазначив, що позивачем не надано обгрунтованого розрахунку заборгованості, первинних документів бухгалтерського обліку, які б підтверджували суму заборгованості. При укладанні Договору споживачу не була повідомлена повна інформація щодо кредитування, а тому, споживач був позбавлений можливості в повній мірі оцінити розмір своїх майбутніх витрат, які він буде зобов`язаний зробити на виконання Договору. Позичальник вела власний облік коштів, які вносились на погашення заборгованості. Зі змісту позовної заяви вбачається, що майже всі погашення були зараховані на сплату відсотків, водночас на погашення тіла кредиту було розподілено лише 1000 грн. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову. Також вказав, що позивачу анульовано ліцензію на здійснення діяльності з надання фінансових послуг. Позивач припинив свою діяльність ще з серпня 2021 року, а керівник кредитної спілки з лютого 2022 року перебуває в Канаді. Підпис на позовній заяві не є справжнім, а факсимільним, не зрозуміло ким і коли підписана позовна заява. Посилаючись на наведене, просив залишити позов без розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення рекомендованого повідомлення за зареєстрованим місцем проживання. Попередньо представник відповідача [PERSON] адвокат Боднарчук А.М. подав заяву про розгляду справи без його та відповідача участі Судом встановлено, що 30 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до позивача із заявою, в якій просила надати їй кредит в розмірі 18 000 грн. 30 листопада 2020 року між КС «Добра справа» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено кредитний договір за №79/20. Відповідно до умов п. п. 1.1., 1.3. вказаного кредитного договору, за цим договором Кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти у кредит Позичальнику у сумі 18\~000 грн та на умовах встановлених цим договором, а Позичальник повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 36% річних. Цей договір укладено строком на 24 місяці та він діє з 30 листопада 2020 року до 30 листопада 2022 року. В силу умов п. 4.3. вказаного кредитного договору, сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з умовами п. 8.2 кредитного договору, цивільно-правову відповідальність сторони несуть у вигляді додаткових процентів річних за неналежне виконання грошового зобов`язання (ч. 2 ст. 625 ЦК України). У разі порушення позичальником строків розрахунків за цим договором по сплаті кредиту та/або нарахованих процентів понад 30 календарних днів, кредитодавець має право нараховувати позичальнику додаткові 36% річних на суму несвоєчасно сплачених кредиту та/або нарахованих відсотків. Згідно графіку розрахунків додатку до кредитного договору за №79/20 від 30 листопада 2020 року, погашення кредитного договору повинно здійснюватися кожного місяця платежами, розмір яких передбачено вказаним графіком у період з 30 листопада 2020 року по 30 листопада 2022 року. На забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору 30 листопада 2020 року між КС «Добра справа» (Кредитор), [PERSON] (Боржник) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (Поручителями) укладено три договори поруки за №79/20. Відповідно до умов п. п. 1.1., 1.2. договорів поруки, в порядку та на умовах, визначених цим договором, Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником своїх зобов`язань, що виникли за кредитним договором за №79/20 від 30 листопада 2020 року, укладеним між Кредитором та Боржником. Предметом цього договору є обов`язок Поручителя виконати за Боржника у повному обсязі грошові зобов`язання за кредитним договором, за умови невиконання або неналежного виконання Боржником самостійно своїх зобов`язань за кредитним договором. В силу вимог п. 2.1 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором в тому числі, за сплату боржником кредиту в сумі 18\~000 грн, процентів за користування кредитом, згідно з умовами кредитного договору, сплату додаткових процентів. Згідно з вимогами п. 6.1 договору поруки, строк дії даної поруки встановлюється з моменту укладення цього договору протягом трьох років від дня настання строку виконання кредитного договору. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором за №79/20 від 30 листопада 2020 року виконав належним чином, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі 18\~000 грн, що підтверджується заявою [PERSON] на видачу готівки за №1224 від 30 листопада 2020 року, ордером до заяви на видачу готівки за №1224 від 30 листопада 2020 року та копією видаткового касового ордера про видачу готівки від 30 листопада 2020 року. Як вбачається\~з наданого\~позивачем розрахунку\~заборгованості відповідачі\~вносили кошти\~в рахунок\~погашення тіла\~кредиту,\~зокрема: 24.12.2020 - 749,64 грн, 29.01.2021 - 845,64 грн, 23.02.2021 - 758,90 грн, 30.03.2021 800 грн, 28.05.2021 450 грн, 31.05.2021 300 грн, 02.06.2021 100 грн, 25.06.2021 226 грн, 29.06.2021 300 грн, 30.06.2021 - 777,40 грн, 28.07.2021 - 749,64 грн, 27.08.2021 240 грн, 30.09.2021 1203 грн, 30.11.2021 705 грн, 28.12.2021 750 грн, 30.12.2021 535 грн, 27.01.2022 450 грн, 24.03.2022 449 грн, 01.01.2024 - 7610,14 грн. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За вимогами ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з\~вимогами ч.\~1\~ст.\~553\~ЦК України\~за договором\~поруки поручитель\~поручається перед\~кредитором боржника\~за виконання\~ним свого\~обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя . Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В силу вимог ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, зокрема наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором за №79/20 від 30 листопада 2020 року, що позичальник у повному обсязі сплатив тіло кредиту за вказаним кредитним договором. Так, у період з 24 грудня 2020 року по 01 січня 2024 року відповідачем в рахунок тіла кредиту сплачено 18\~000 грн. Так, як вбачається із поданого позивачем розрахунку, відповідач на виконання договору вносила суму коштів, які були зараховані на сплату тіла кредиту: 24.12.2020 - 749,64 грн, 29.01.2021 - 845,64 грн, 23.02.2021 - 758,90 грн, 30.03.2021 800 грн, 28.05.2021 450 грн, 31.05.2021 300 грн, 02.06.2021 100 грн, 25.06.2021 226 грн, 29.06.2021 300 грн, 30.06.2021 - 777,40 грн, 28.07.2021 - 749,64 грн, 27.08.2021 240 грн, 30.09.2021 1203 грн, 30.11.2021 705 грн, 28.12.2021 750 грн, 30.12.2021 535 грн, 27.01.2022 450 грн, 24.03.2022 449 грн, 01.01.2024 - 7610,14 грн. Інших доказів на підтвердження суми заборгованості позивач суду не надав. Таким чином, враховуючи розмір наданого [PERSON] кредиту, який становить 18\~000 грн, та погашення відповідачем вказаної суми у повному обсязі, суд не вбачається підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7388,80 грн, оскільки з наданого позивачем розрахунку вбачається, що така заборгованість станом на даний час відсутня. При цьому, суд неодноразово відкладав судовий розгляд та здійснював виклик представника позивача, однак останній в судове засідання не з`явився та подав клопотання про розгляд справи без його участі. Крім того, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачів в користь позивача додаткових відсотків в сумі 2135,23 грн, сплата яких передбачена умовами п. 8.2 кредитного договору, з огляду на наступне. Так, умовами п. 8.2 кредитного договору передбачено, що цивільно-правову відповідальність сторони несуть у вигляді додаткових процентів річних за неналежне виконання грошового зобов`язання (ч. 2 ст. 625 ЦК України). У разі порушення позичальником строків розрахунків за цим договором по сплаті кредиту та/або нарахованих процентів понад 30 календарних днів, кредитодавець має право нараховувати позичальнику додаткові 36% річних на суму несвоєчасно сплачених кредиту та/або нарахованих відсотків. Відповідно до вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, враховуючи, що позивачем в силу умов кредитного договору та вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України здійснено нарахування додаткових 36 відсотків річних за невиконання відповідачем умов кредитного договору в період дії воєнного стану, вказані суми в силу вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України підлягають списанню позивачем, а тому відсутні підстави для стягнення таких сум з відповідачів. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачів в користь позивача заявлених сум, а тому вважає, що у задоволенні позову Кредитної спілки «Добра справа» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити. Доводи представника [PERSON] про те, що кредитній спілці анульовано ліцензію на здійснення фінансових операцій є безпідставними. Встановлено, що станом на даний час Кредитна спілка «Добра справа» не припинила свою діяльність як юридична особа, та відомості про неї не виключені з Реєстру юридичних осіб. Анулювання ліцензії на здійснення фінансових операцій не позбавляє останню можливості реалізовувати своє право на повернення коштів наданих у кредит під час чинності такої ліцензії. Необгрунтованими та не підтвердженими є твердження представника [PERSON] про те, що позовна заява не підписана керівником позивача. Як вбачається із змісту позову, останній містить підпис керівника та печатку юридичної особи. Згідно відомостей з ЄДРЮО, керівником Кредитної спілки «Добра справа» є [PERSON] , який і підписав вказаний позов. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі наведеного,

Outcome: dismissed