Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

У грудні 2023\~року Товариство з обмеженою відповідальністю «Пейбокс» звернулось до суду з позовом до\~ [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в розмірі 83\~012,20\~грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05 травня 2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено вирок у справі № 183/9180/21 стосовно [PERSON] та [PERSON] , яким відповідачів визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України.\~Указаним\~вироком установлено нанесення відповідачами матеріальної шкоди Товариству з обмеженою відповідальністю «Пейбокс» на суму 83\~012,20\~грн.\~Цивільний позов у кримінальному провадженні представником потерпілого не заявлявся.\~Відповідачі станом на день подачі позовної заяви матеріальну шкоду позивачу у добровільному порядку не відшкодували, а тому позивач вимушений звернутись з цим позовом. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 02\~січня 2024\~року справу передано за територіальною підсудністю на розгляд до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22\~квітня 2024\~року позовна заява залишалась без руху. Ухвалою суду від 08\~травня 2024\~року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавав, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, з клопотаннями до суду не зверталися, відзиву на позов не подали. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом установлено, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05\~травня 2022\~року у справі № 183/91808/21 [PERSON] , [PERSON] визнано винуватими у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання кожному. Згідно з\~фабулою злочину,\~встановленого вироком\~Новомосковського міськрайонного\~суду Дніпропетровської\~області від\~05\~травня\~2022\~року\~у справі\~№ 183/91808/21,\~29\~серпня 2021\~року у\~вечірній час\~доби,\~більш точного\~часу в\~ході досудового\~розслідування та\~під час\~судового розгляду\~не встановлено,\~на території\~м.\~Новомосковська\~Дніпропетровської області\~Дубінін Валерій\~Валерійович зустрів\~ [PERSON] та\~під час\~розмови у\~них виник\~спільний злочинний\~умисел,\~направлений на\~таємне викрадення\~платіжного терміналу\~IBOX\~(кіоск\~самообслуговування TEX\~1000)\~з грошовими\~коштами,\~що перебуває\~у тимчасовому\~володінні та\~користуванні (оренді)\~ТОВ «ПЕЙБОКС»,\~який знаходиться\~у приміщенні\~перед входом\~до магазину\~«АТБ» за\~адресою:\~Дніпропетровська область,\~м:\~Новомосковськ,\~вул.\~Гетьманська,\~16.\~30\~серпня 2021\~року о\~02\~годині 15\~хвилин відповідачі,\~реалізуючи свій\~спільний прямий\~умисел,\~підійшли до\~будинку [ADDRESS] ,\~де в\~приміщенні перед\~входом до\~магазину «АТБ»\~на підлозі\~стояв платіжний\~термінал IBOX\~(кіоск самообслуговування TEX 1000), . що перебуває у тимчасовому володінні та користуванні (оренді) ТОВ «ПЕЙБОКС». Далі [PERSON] та [PERSON] , впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, викрали з вказаного приміщення платіжний термінал IBOX (кіоск самообслуговування ТЕХ 1000), вартістю 37 747 гривень 20 копійок, в середині якого знаходився сейф, відведений для тимчасового зберігання грошових коштів, в якому знаходилися грошові кошти у розмірі 45 265 гривень 00 копійок. З викраденим майном відповідачі з місця скоєння злочину втекли, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ТОВ «ПЕЙБОКС» матеріальну шкоду на загальну суму 83 012 гривень 20 копійок. У вказаному кримінальному провадженні позивача ТОВ «Пейбокс» було визнано потерпілим. Указаним вироком установлено факт завдання матеріальної шкоди потерпілому ТОВ «Пейбокс» [PERSON] та [PERSON] шляхом викрадення належного товариству майна, а саме шляхом незаконного таємного викрадення платіжного терміналу IBOX (кіоск самообслуговування ТЕХ 1000), вартістю 37 747 гривень 20 копійок, в середині якого знаходився сейф, відведений для тимчасового зберігання грошових коштів, в якому знаходилися грошові кошти у розмірі 45 265 гривень 00 копійок. Крім того, зі змісту вироку вбачається, що ТОВ «Пейбокс» цивільний позов в рамках розгляду вказаного кримінального провадження не заявляло. Одночасно з цим, указаним вище вироком визначено долю речових доказів, зокрема дві купюри номіналом одна тисяча гривень Національного банку України, кожна, з номерами «АД8773043» та «АИ8377473», що знаходяться в спец. пакеті SUD11452009, і передані в Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Дніпропетровській області, повернуті за належністю потерпілому ТОВ «ПЕЙБОКС». Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4\~ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ч. 7\~ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Ст. 55 Конституції України передбачається, що кожному гарантується право на судовий захист. У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.\~1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. У силу\~положень\~ст.\~1192\~ЦК України\~з\~урахуванням обставин\~справи суд\~за вибором\~потерпілого може\~зобов`язати\~особу,\~яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27\~березня 1992\~року №\~6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Ураховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог в частині завдання позивачу матеріальної шкоди внаслідок злочинних дій відповідачів знайшло своє об`єктивне підтвердження у ході розгляду справи, а відтак наявні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача завданої матеріальної шкоди, у той же час ураховуючи повернення позивачеві як потерпілому вироком суду 2000\~грн. (речових докази), суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 81\~012,20\~грн. У порядку положень ст.\~141\~ЦПК України,\~та в\~силу п.\~6\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону «Про\~судовий збір»,\~відповідно до\~якої від\~сплати судового\~збору під\~час розгляду\~справи в\~усіх судових\~інстанціях звільняються\~позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні позову до суду, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 274-279, 280-282, 354\~ЦПК України, суд, -

Outcome: partial