Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Позивач посилається на те, що 29 листопада 2013 року придбала автомобіль Hyundai модель ІХ35, Універсал В, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] , білого кольору, право власності на який було за нею зареєстровано 21 грудня 2013 року. У квітні 2024 року звернулась до ТСЦ МВС з метою перереєстрації ТЗ за іншою особою. Водночас, під час перевірок відповідно до Порядку №1388, було з`ясовано, що на зазначений транспортний засіб у Держаному реєстрі обтяжень рухомого майна реєстратором Регіональної філії м. Києва та Київської області ДП "Національні інформаційні системи"зареєстровано приватне обтяження №271932262. Відповідно до витягу з ДРОРМ, 08 листопада 2019 зареєстровано приватне обтяження у виді застава рухомого майна, обтяжувачем виступає Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», документ-підстава договір відступлення номер 993/К від 16 листопада 2018року. Боржниками у зобов`язанні є [PERSON] . При цьому, у зазначеному вище витягу, міститься запис про автоматичне вилучення застави рухомого майна, дата реєстрації, 18 жовтня 2013 року. Автомобіль було придбано у торгівельній мережі і на момент придбання транспортного засобу вказане обтяження було відсутнє та накладено лише 08 листопада 2019 року за ініціативи ТзОВ «Росвен Інвест Україна», тоді як договір купівлі-продажу між сторонами укладено 29 листопада 2013 року. Вона з [PERSON] не знайома та в будь - які цивільно-правові відносини не вступала. ТзОВ «Росвен Інвест Україна» змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс». Таким чином, на належне їй майно безпідставно накладено приватне обтяження, у зв`язку з чим порушено її майнові права щодо розпоряджання власністю. На підставі вище викладеного просить позов задовольнити. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримав в повному обсязі. Відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», третя особа ДП «Національні інформаційні системи» про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, у судове засідання не з`явились, про поважність причин відсутності не повідомили, відзив на позовну заяву не надали проте суд вважає, що є достатньо доказів для слухання справи в їх відсутності. Відповідач [PERSON] помер, в зв`язку з чим провадження по справі цій частині закрито. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] 29 листопада 2013 року придбала автомобіль Hyundai модель ІХ35, Універсал В, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] , білого кольору, право власності на який було за нею зареєстровано 21 грудня 2013 року У квітні 2024 року звернулась до ТСЦ МВС з метою перереєстрації ТЗ за іншою особою. Водночас, під час перевірок відповідно до Порядку №1388, було з`ясовано, що на зазначений транспортний засіб у Держаному реєстрі обтяжень рухомого майна реєстратором Регіональної філії м. Києва та Київської області ДП "Національні інформаційні системи"зареєстровано приватне обтяження №271932262. Відповідно до витягу з ДРОРМ, 08 листопада 2019 зареєстровано приватне обтяження у виді застави рухомого майна, обтяжувачем виступає Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», документ-підстава договір відступлення номер 993/К від 16 листопада 2018року. Боржником у зобов`язанні є [PERSON] . Позивач стверджує, що вона є добросовісним набувачем автомобіля, оскільки на момент придбання транспортного засобу будь-яких обтяжень не було. Також з [PERSON] не знайома та в будь - які цивільно-правові відносини не вступала, на що слід зазначити наступне. Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку ( ч. 1ст. 509 ЦК України). За змістом ч. 1ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зіст. 572 Цивільного кодексу Українив силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 577 ЦК України застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до статті 42 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"до Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. За змістом п. 2 Порядку ведення державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830 (далі - Порядок ведення державного реєстру), державний реєстр обтяжень рухомого майна - єдина комп`ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Пункт 4 Порядку визначає, що державна реєстрація відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису, а також змін і додаткових відомостей до запису. Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, згідно приписів ст.ст.3,4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувала на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якимизаконпов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Обтяження поділяються на публічні та приватні, які можуть бути забезпечувальними та іншими договірними. Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов`язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем. Отже, обтяження спірного транспортного засобу, зареєстроване 08.11.2019 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, є забезпечувальним. В свою чергу, як зазначено в ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень`предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановленозакономабо договором. При цьому, згідно зіст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень`у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зістаттею 388 ЦК Україниза умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Разом з тим, ч.3ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень`передбачено, що якщо інше не встановлено договором абозаконом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду нерухомого майна. Згідно з ч.2ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень`реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено законом. Частиною четвертою статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб -платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до частин першої, другої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк. Таким чином відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для скасування державної реєстрації обтяження рухомого майна, посилається на те, що вона є добросовісним набувачем транспортного засобу. Тобто, в розумінні положень ч.1ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», позивач є добросовісним набувачем спірного транспортного засобу, оскільки на час його придбання було відсутнє діюче обтяження (застава рухомого майна) транспортного засобу. Згідно зіст. 16 ЦК Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення та припинення правовідношення. Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінніст. 79 ЦПК України доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача. Статтею 41 Конституції України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного «панування» власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Відповідно д ост. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК Українивстановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає іззаконуабо незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, положеннями цієї статті закріплюється презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, тобто право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. На підтвердження права власності на спірний автомобіль позивачем надано до суду копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Hyundai модель ІХ35, Універсал В, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] . Отже, враховуючи приписи Закону України «Про дорожній рух», а також положення Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, конструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388, зі змінами та доповненнями), що регулюють процес реєстрації транспортних засобів у поєднанні з нормами Цивільного кодексу України, що регулюють питання набуття права власності, суд встановив доведення позивачем належними засобами доказування права власності на зазначений транспортний засіб. Беручи до уваги те, що відповідачем витягу з державного реєстру обтяжень щодо спірного майна станом на дату укладення договору застави від 08.11.2019 року не надано, суд на підставі наявних в матеріалах справи доказів, встановив, що на час придбання спірного транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про заборону відчуження вказаного майна. Тобто позивач є добросовісним набувачем майна в розумінні приписів ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та ст. 388 ЦК України, а тому набула право власності на майно без обтяжень. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що внесене 08 листопада 2019 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис щодо приватного обтяження № 27193262, право власності на яке зареєстровано за [PERSON] , обмежує її права на здійснення нею своїх прав з розпорядження транспортним засобом, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 6ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача ТОВ ««Свеа Фінанс» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як видно з матеріалів справи, між [PERSON] та адвокатом Тарнавським В.Б. 21 червня 2024 року укладений Договір про надання правової допомоги №21/06-2. Також представником додано копію платіжного доручення від 01 серпня 2024 року, згідно якого від імені [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] проведена оплата в розмірі 10\~000 грн., призначення платежу: оплата згідно договору про надання правової допомоги №№21/06-2 від 21.06.2024 року. Вищенаведені документи суд оцінює як належні та достатні у розумінні положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, оскільки вони підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем не заявлялося клопотань про зменшення витрат на правову допомогу. Таким чином, виходячи з конкретних обставин справи, враховуючи, що заявлені позивачем вимоги підлягають повному задоволенню, розмір витрат на правничу допомогу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 10 000,00 грн.

Outcome: approved