Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

13.05.2024 року позивач АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути заборгованість у сумі 161 244,49 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що між Акціонерним Товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] , 18.11.2022, укладено кредитний договір № 1010763356. В результаті чого, 18.11.2022 [PERSON] видано кредит у сумі 142 455,00 грн, зобов`язання за яким не виконуються і утворилася заборгованість станом на 03.03.2024 перед позивачем у розмірі 161 244,49 грн, яка складається з: 134 272,38 грн - заборгованість за кредитом; 13,75 грн - заборгованість процентами; 26 958,36 грн - заборгованість за комісією, для стягнення якої прийнято рішення звернутися до суду. Ухвалою суду від 14 травня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] 12.06.2024 надав відзив, згідно якого проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Так, відповідач вказує на те, що позовні вимоги та підстави для стягнення заборгованості за кредитом, порядок визначення та розмір заборгованості, комісію позивач безпідставно обґрунтовує заявою №1010763356 та приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту та публічною пропозицією АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Безпідставність вимог позивача полягає в тому, що наведені в заяві №1010763356 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, паспорт споживчого кредиту та Публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ні відповідачем на його представниками не підписувались. У наданому суду примірнику заяви №1010763356 та в паспорті споживчого кредиту тип підпису «ОТР-пароль» на номер телефону [NUMBER] не відповідає вимогам щодо визначення його електронним підписом, допустимим для застосування в договорах споживчого кредиту. Оскільки позивачем не забезпечена та не доведена відповідність заяви №1010763356 та паспорту споживчого кредиту п7 положення, згідно якої створення та зберігання електронних документів здійснюється із забезпеченням можливості перевірки їх цілісності та справжності, зазначені документи не можуть вважатися підписаними ні відповідачем, ні позивачем, а вимоги щодо письмової форми кредитного договору не дотримані. Як вбачається з позову та доданих до нього заяви №1010763356 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Паспорту споживчого кредиту, цільове призначення кредиту - погашення заборгованості та сплата разової комісії банку. За наведених умов банк мав би надати грошові кошти позичальнику, який мав би розпорядитися ними, здійснюючи погашення перед банком певної заборгованості та сплачуючи комісію банку. Проте, в розумінні наведених норм ЦК України. Інших норм чинного законодавства та усталеної практики, відповідач грошові кошти у власність (володіння, користування, розпорядження) не отримував. Позивачем, як позикодавцем. Також не надано доказів передачі коштів у володіння відповідачу як позичальнику, а отже і за наведених підстав спірний договір між позивачем та відповідачем не було укладено. Позивач скористався правом надання відповіді на відзив, яку направив через систему «Електронний суд», в обґрунтування якої зазначив, щодо безпідставності на необґрунтованості доводів відповідача зазначених у відзиві, а також, що викладене не заслуговує на увагу суду з огляду на наступне. Кредит наданий, а договір укладений шляхом підписання заяв, які містять усі суттєві умови, притаманні договору згідно ЦК України. Банк до моменту укладання кредитного договору вже провів ідентифікацію та верифікацію відповідача шляхом пред`явлення відповідачем в приміщенні банка оригіналу свого паспорта громадянина України та оригіналу довідки РНОКПП. Пред`явлення вищевказаних документів відбулося 09.02.2022. З оригіналів вищевказаних документів були зроблені копії, які були засвідчені відповідачем особисто. Отже, до підписання відповідачем договору банк належним чином перевірив відповідача і пересвідчився в особі відповідача - саме відповідач підписав заяву, особа відповідача була однозначно встановлена до підписання заяви. Додатково зазначає, що відповідач вводить суд в оману, що не підписував заяву на приєднання до ДКБО, оскільки на підтвердження укладання ним Договору здійснював неодноразово платежі на його погашення, що підтверджується як розрахунком заборгованості, так і випискою по рахунку. Доводи відповідача за змістом відзиву зводяться виключно до того, що останній намагається спотворити фактичні дійсні обставини справи та уникнути обов`язку з повернення коштів, а також відповідальності за невиконання зобов`язань за кредитною угодою. Отже, з огляду на викладене, відзив відповідача є безпідставним, необґрунтованим, а доводи зазначені за його змістом, такими, що не заслуговують на увагу суду. Відповідач [PERSON] направив на адресу суду заперечення на позовну заяву. В обґрунтування заперечень посилається на те, що 26.06.2024 ним отримано відповідь на відзив, яка в порушення вимог ч. 1 ст. 179 ЦПК України містить пояснення, міркування і аргументи позивача лише щодо його заперечень відсутності факту підписання заяви №1010763356 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, паспорту споживчого кредиту та Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного обслуговування фізичних осіб. Спірна заява на думку позивача підписана сторонами 18.11.2022, додані копії документів завірені більше ніж пів року тому до даної події - 09.02.2022 і ніяким чином не доводять факту верифікації відповідача при укладанні договору позики. Надані позивачем примірники електронних документів містять лише позначку про підписання із застосуванням цифрового підпису. При цьому. Ні позов, ні відповідь на відзив не містять доказів саме факту підписання зазначених електронних документів сторонами, відсутня можливість провести ідентифікацію підписантів та підтвердити цілісність даних в електронній формі. Наведене прямо підтверджує необґрунтованість та безпідставність вимог позивача. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. 18.11.2022 між сторонами [PERSON] та АТ «ПУМБ» укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №1010763356, за умовами якого позивач надав відповідачу на 36 місяців споживчий кредит на загальні споживчі цілі у розмірі 142 455,00 грн на умовах процентної ставки 0,01% річних та щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,4%. Вищевказані умови договору щодо тіла кредиту, відсотків та комісії зазначені у заяві №1010763356 від 18.11.2022 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка підписана відповідачем за допомогою електронного підпису (а.с.12-14). Крім того зазначені умови були доведені до відома відповідача перед укладенням договору, про що свідчить паспорт споживчого кредиту від 18.11.2022, підписаного відповідачем за допомогою електронного підпису (а.с.15). Заява, містить графік платежів із розміром платежу за розрахунковий період, комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Сума платежу за розрахунковий період становить 5952,06 грн щомісяця та 5951,99 грн останній платіж. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 1994,37 грн щомісяця (а.с.12). Кредитні кошти у розмірі 142 455,00 грн, відповідно до даної заяви, були перераховані на банківський рахунок відповідача, що підтверджується меморіальним ордером від 18.11.2022 №TR.61429882.65750.25578 (а.с.36). Згідно наданої виписки/особовий рахунок з 18.11.2022 по 03.03.2024 [PERSON] вбачається, що 18.11.2022 року відбулось зарахування коштів на картковий рахунок у сумі 142 455,00 грн (а.с.40-42). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за кредитним договором № №1010763356 від 18.11.2022 станом на 03.03.2024 становить - 161 244,49 грн, з яких: заборгованість за кредитом 134 272,38 грн, заборгованість процентами 13,75 грн, заборгованість за комісією 26 958,36 грн (а.с.37-39). Відповідачу [PERSON] направлено письмову вимогу від 03.03.2024 про виконання зобов`язання перед АТ «ПУМБ» та погашення заборгованості по кредитному договору №1010763356 від 18.11.2022 (а.с.31-32). Оскільки відповідач допустив порушення прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч.2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію банку відповідач підписом в заяві про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 28 жовтня 2022 року визнає та погоджується на запропоновані позивачем умови користування послугами банку щодо кредитування. Отже, підписання договору свідчить про те, що відповідач всі умови цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні цих договорів, вільні у виборі контрагента та умов договору. Частина 1 ст. 663 ЦК України вказує на те, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати своєї умови договору. Так як умови договору розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Судом встановлено, що за умовами договору сторонами було погоджено тип кредиту сума/ліміт/кредиту, строк кредитування, процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Заява підписана відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису, умовами якої передбачена сплата щомісячних періодичних платежів, комісії та процентів за користування кредитом. Також визначений кінцевий термін повернення кредиту. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Твердження відповідача, що спірний договір між позивачем та відповідачем не було укладено, грошові кошти у власність (володіння, користування, розпорядження) відповідач не отримував, суд вважає безпідставним. За таких обставин суд прийшов до висновку, що сторони обумовили у письмовому вигляді істотні умови договору у тому числі ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами. Враховуючи, що сторони домовилися про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, паспорт споживчого кредиту можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладених із відповідачем кредитних договорів. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав такий договір, однак умови договору порушив, зворотного відповідачем не доведено. Розмір заявленої до стягнення заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту у розмірі 134272,38 грн та процентами у розмірі 13,75 грн підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості. На час звернення до суду відповідач не сплатив заборгованість за договорами, доказів протилежного стороною відповідача до суду не подано, як і доказів того, що позичальник висловлював свої заперечення під час користування послугами банку (строку дії кредитних договорів) або ініціював розірвання договорів. Разом з цим, факт укладення договору з боку [PERSON] під час провадження справи в суді не спростовано. Враховуючи факт отримання відповідачем кредитних коштів, та узгодженням сторонами розміру відсотків, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині вказаних сум є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім заборгованості за кредитом та заборгованості за процентами, включена заборгованість за комісією в сумі 26958,36 грн. Відповідно до п. 11 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (ч.1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»). Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 зазначено, що згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно доч.1,2 ст. 11, ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справі встановлено, що відповідно до п. 5.7.3 публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 04.04.2022) (а.с.19-30), комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаному у заяві на приєднання до договору, від початкової (наданої) суми споживчого кредиту ( база розрахунку комісії). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за наданим споживчим кредитом розраховується за повний місяць у якому відбувається повернення заборгованості. Під повним місяцем, у цій частині 5 розділу ІІ цього договору, розуміється період, який визначається від попереднього до наступного терміну (дати) платежу згідно з графіком платежів. У п. 5 заяви на приєднання зазначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,4%. Суд звертає увагу на те, що в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також АТ «ПУМБ» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а отже, положення укладеного між сторонами кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, є нікчемними. За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією у сумі 26958,36 грн слід відмовити. Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 134 286,13 грн, яка складається з: 134 272,38 грн - заборгованості за кредитом; 13,75 грн - заборгованості за процентами. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов було задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2017,40 грн. пропорційно до задоволених вимог, виходячи з розрахунку (134 286,13*100/161 244,49 =83,28%, 83,28% *2422,40/100=2017,40).

Outcome: partial