Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Авдіївського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи заявлені вимоги тим, що позивач перебуває у шлюбі з відповідачем з 27 листопада 2010 року, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Сімейне життя у сторін не склалося. Стосунки у подружжя вкрай розлагодились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Інтереси та погляди на життя, побут, спільний відпочинок подружжя стали різними, протягом тривалого часу (майже три роки) разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені та мають формальний характер. У зв`язку із чим, позивач вважає, що подальше спільне життя із відповідачем втратило сенсу. Також позивач зазначає, що вона з березня 2022 року проживає разом з неповнолітнім сином, [INFO] окремо від відповідача. У період воєнного стану позивач разом із неповнолітнім сином виїхали з території України і з квітня 2024 року зареєстровані, проживають в Німеччині та мають статус тимчасового захисту в Німеччині. Станом на теперішній час позивач не працює. З квітня 2022 року від відповідача ніякої грошової чи іншої матеріальної допомоги позивач не отримує, окрім перерахування у 2022 році одноразової грошової виплати на день народження сина 06 травня в розмірі, приблизно 1 900,00 грн. Відповідач є працездатним, працює та зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, батьків на утриманні відповідача немає, стан його здоров`я дозволяє сплачувати аліменти. Ухвалою Авдіївського міського суду Донецької області від 10 квітня 2024 року цивільну справу передано за підсудністю на розгляд Дружківському міському суду Донецької області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дружківського міського суду Донецької області від 29 квітня 2024 року визначено головуючого суддю у справі - Феняка О.Р. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 02 травня 2024 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги нею підтримуються в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач по справі [PERSON] , повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання у відповідності до частини 11 статті 128 ЦПК України - шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Дружківського міського суду Донецької області: http://dr.dn.court.gov.ua., до судового засідання не з`явився за невідомою суду причиною, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання від нього на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, заочно у відповідності до вимог ст.ст. 280-281 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), проти чого позивач не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), [INFO] , з 27 листопада 2010 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, про що зроблено актовий запис за № 210, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27 листопада 2010 року. Під час перебування в шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження від 13 травня 2011 року, серії [NUMBER] , батьками в якому записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі ст. 120 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно зі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності зі ст. 112 СК України, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, якими є втрата почуття один до одного, наявність різних характерів, різних поглядів, відсутність спільних інтересів. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі, як відсутність спільного господарювання, фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність згоди на примирення, суд дістається висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого цей позов підлягає задоволенню в частині позовних вимог про розірвання шлюбу між сторонами. Зі свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що при одруженні позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». При цьому, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до позовної заяви, яка надійшла до суду, позивач просила після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище - « [PERSON] ». У зв`язку з наведеним, ухвалюючи дане рішення, суд вважає доцільним задовольнити клопотання позивача та залишити їй після розірвання шлюбу шлюбне прізвище. Згідно з статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що між сторонами не має домовленості відносно розміру сплати аліментів відповідачем на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, утому числі придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини від повідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 ЦПК України). Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони не дійшли згоди щодо розміру аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , враховуючи стан здоров`я відповідача, який є працездатною особою (доказів протилежного під час розгляду справи суду не надано), та інші істотні обставини, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача в межах заявлених позовних вимог і міру можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Суд, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Одночасно, враховуючи, що позовні вимоги задоволені, суд відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за подання позовної вимоги про розірвання шлюбу у сумі 1 211,20 гривень. Крім того, враховуючи, що при поданні позовної заяви в частині вимог про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати відповідного судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 1 211,20 гривень на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved