Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаною вище позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 09.12.2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу у них є двоє дітей. На її утриманні залишилась донька [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком дитини, проте допомагає нерегулярно, у зв`язку з чим вона вимушена систематично нагадувати про необхідність сплати коштів на утримання доньки. Дитина [PERSON] , [INFO] потребує матеріальної допомоги та підтримки з боку батька, оскільки являється дитиною з інвалідністю. Дівчинка навчається в 3-Б класі комунального закладу «Чернівецький обласний навчально-реабілітаційний центр №1». Окрім того, посилалась на те, що донька перебуває під наглядом вузьких спеціалістів: психіатра дитячого, невролога дитячого та ортопеда-травматолога дитячого. Також дитина потребує безлактозного харчування. У відповідності до виписки з медичної картки стаціонарного хворого №245 від 01.05.2024 року [PERSON] виставлено діагноз: наслідки органічного ураження ЦНС із розладом спектру аутизму, загальним недорозвитком мови І рівня, лордоз поперекового відділу хребта, плосковальгусне положення нижніх кінцівок, пола стопа, дитячий аутизм із ЗНМ І рівня. Доньці була погоджена індивідуальна програма реабілітації дитини-інваліда №119 від 08.09.2022 року, якою визначені основні критерії, рекомендації, що необхідні для дитини. Матеріально досить складно самостійно забезпечувати доньку в достатньому об`ємі усіма лікарськими засобами, купувати безлактозне харчування, виконувати визначені медичною документацією рекомендації, купувати підгузки, відвідувати платні секції реабілітації, організовувати елементарне дозвілля дитині, купувати речі та взуття, що необхідні для дитини. Також, дитину потрібно забезпечувати засобами для саморозвитку, що є матеріально затратним для неї. З урахуванням зазначених обставин, принципів розумності, справедливості та виваженості, вартості цін на товари і послуги, вважає, що батько зобов`язаний піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідним харчуванням, допомагати в медичному догляді та лікуванні доньки з інвалідністю та створювати належні умови для її проживання. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 8000 гривень щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття. Ухвалою суду від 22.05.2024 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено її до судового розгляду. Представником відповідача подано відзив на позов. У відзиві представник позовні вимоги визнав частково, а саме: не заперечував проти стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітньої дитини у розмірі 2000 гривень. Зазначив, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27.05.2024 року шлюб між сторонами було розірвано. Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У 2015 році відповідач разом із позивачем та їх спільними дітьми переїхали проживати до Іспанії. У квітні 2023 року [PERSON] забрала їх спільну доньку [PERSON] та поїхала до України. Їх спільний син [PERSON] з того часу залишився проживати із ним та знаходиться на його повному утриманні. Він завжди приймав участь у вихованні та утримання дітей. Після того, як у квітні 2023 року позивач поїхала з донькою до України, він щомісяця перераховує грошові кошти на карту позивача на утримання доньки, зокрема: 05.03.2024 року 200 євро; 04.04.2024 року 150 євро; 08.05.2024 року 165 євро; 06.06.2024 року 165 євро; 03.07.2024 року 550 євро. Вказував на те, що позивач отримує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю. Він на даний час офіційно не працює, має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , а тому вважає, враховуючи обов`язок позивачки утримувати дітей, що достатнім є стягнення з нього аліментів у розмірі по 2000 гривень щомісячно. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила суду, що їх донька є дитиною з інвалідністю з дитинства (аутизм), потребує постійної сторонньої допомоги, у зв`язку з чим вона не має змоги працювати. У дитини є особливі потреби у зв`язку з хворобою. Періодично є потреба робити дороговартісні аналізи. Дитина перебуває на безлактозному харчуванні, в памперсі, самостійно не може їсти. У той час коли вони із відповідачем разом проживали в Іспанії, його середньомісячний заробіток становив біля 1500 євро. Підтвердила той факт, що їх неповнолітній син [PERSON] залишився проживати разом із батьком в Іспанії та перебуває на його утриманні. Вона отримує соціальну допомогу у розмірі біля 8000 гривень щомісячно. В Іспанії вона одержувала допомогу на доньку по 2 рази на рік в розмірі по 500 євро. Просила позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково з підстав, викладених у поданому до суду відзиві. Пояснила суду, що на утриманні [PERSON] перебуває неповнолітній син. Окрім того, відповідач щомісячно добровільно надає допомогу на утримання доньки. На даний час [PERSON] дійсно проживає в Іспанії, не працює, його дохід носить мінливий нерегулярний характер. Не заперечувала проти стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 2000 гривень щомісячно. Суд,\~заслухавши пояснення\~позивача та\~представника відповідача,\~дослідивши письмові\~докази,\~з`ясувавши\~фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Так,\~судом встановлено,\~що сторони\~з 09.12.2010\~року перебували\~в зареєстрованому\~шлюбі.\~Від шлюбу\~у них\~є двоє\~малолітніх дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(а.с.40)\~та [PERSON] ,\~ [INFO] \~(а.с.9). Відповідач [PERSON] записаний як батько, а позивач [PERSON] - як мати в свідоцтвах про народження дітей, запис про батьківство, материнство не оспорювали. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України. Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 51\~Конституції України \~та\~ статтею 180 Сімейного кодексу України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою та другою\~статті 141 СК України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу). Згідно з частиною другою\~статті 150 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Отже, під час вирішення спору про стягнення аліментів на утримання дитини визначальним є те, разом із ким спільно проживає дитина. Положеннями статті 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 Кодексу). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 Кодексу). Положеннями ст.181 Кодексу визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як було встановлено судом малолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом із позивачем, що відповідач у поданому відзиві не заперечував. Спір про матеріальне утримання малолітнього [PERSON] на даний час між сторонами відсутній. Син проживає разом із батьком в Іспанії, що позивач у судовому засіданні не заперечував. На підставі наведеного суд вважає, що позивач має право на стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки донька проживає разом із нею, а тому, з урахуванням заявлених позовних вимог, аліменти повинні бути визначені у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі\~статтями 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Суд зазначає, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Так, як вбачається з дослідженого судом посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] є дитиною з інвалідністю до 18 років (а.с.10). Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №245 від 11.05.2024 року [PERSON] встановлено діагноз: наслідки органічного ураження ЦНС із розладом спектру аутизму, загальним недорозвитком мови І рівня. Лордоз поперекового відділу хребта. Плосковальгусне положення нижніх кінцівок. Соматично здорова. Лактозна непереносимість (а.с. 13). Дитина перебуває під наглядом вузьких спеціалістів: психіатра дитячого, невролога дитячого та ортопеда травматолога дитячого, потребує безлактозного харчування. Зазначена обставина підтверджується довідкою КНП «Міська дитяча поліклініка» №31 від 01.04.2024 року (а.с.12). Окрім того, судом встановлено, що [PERSON] навчається в 3-Б класі комунального закладу «Чернівецький обласний навчально-реабілітаційний центр №1» та не перебуває на повному державному забезпеченні (а.с.11). Дівчинка потребує постійної фізичної реабілітації, ортопедичного взуття, коректора постави, підгузників, що підтверджується індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда №119 від 08.09.2022 року (а.с.14-15). Відповідач [PERSON] на даний час перебуває в Іспанії. Разом із ним проживає малолітній син сторін [PERSON] , [INFO] та перебуває на його утриманні. Вказані обставини сторони по справі визнали. Будь-яких\~доказів щодо\~розміру доходів,\~які одержує\~за кордоном\~ [PERSON] \~суду надано\~не було.Доказів наявності у власності відповідача рухомого та нерухомого майна суду також надано не було. Аргументи позивача щодо необхідності врахування при визначенні розміру аліментів на утримання дитини витрат на оплату комунальних послуг за адресою [ADDRESS] суд відхиляє, оскільки вказані витрати не є витратами на утримання дитини. Витрати, пов`язані з медичним обстеженням та лікуванням малолітньої, обумовленими її хворобою, відповідно до вимог ч.1 ст.185 СК України є додатковими витратами\~на дитину,\~що викликані\~особливими обставинами\~(її\~хворобою,\~каліцтвом тощо),\~а тому\~позивач не\~позбавлена можливості\~у визначеному\~Законом порядку\~звернутися до\~суду з\~відповідним позовом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від 6 років становить - 3196 гривні. Одночасно частиною другою статті 182\~СК України в редакції від 08.07.2017 року встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1598 гривень. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку платника аліментів. Отже, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Статтею 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації права дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Суд також враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обов`язок по утриманню дітей. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Визначаючи розмір коштів, що стягуються як аліменти, суд повинен прагнути не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Розмір стягуваних аліментів повинен служити задоволенню актуальних життєвих потреб, відповідати життєвому стандарту в місці проживання, а не призводити до збагачення та бути джерелом інших нецільових витрат. З огляду на зазначені вище принципи захисту та піклування про дітей, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. При цьому суд акцентує увагу на тому, що [PERSON] є повнолітньою особою працездатного віку та зобов`язаний матеріально утримувати власну дитину. Оскільки дитина проживає разом із матір`ю, а відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий із позивачем обов`язок щодо їх утримання і матеріального забезпечення, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі по 4500 гривень щомісячно. На переконання суду такий розмір аліментів, з урахуванням обов`язку позивачки по утриманню дитини, забезпечить потреби малолітньої дитини, відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача, який має на утриманні ще одну малолітню дитину, задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів, і з урахуванням балансу інтересів батьків та дитини буде достатнім для забезпечення його належного утримання та відповідатиме можливостям батька надавати таку допомогу. Положенням ст.191Сімейного кодексу України\~визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1ст.430 Цивільного процесуального кодексу України\~суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial