Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 06.11.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкем було укладено електронний договір № 5032975 про надання споживчого кредиту на суму 14300,00 грн на строк 20 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,90% в день. ТОВ «Авентус Україна» передало у власність відповідачки грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . 18.04.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 18-04/23-Ф, відповідно до вимог якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань станом на 14.03.2024 утворилася заборгованість у розмірі 38481,30 грн, яка складається із: суми кредиту 14300,00 грн, суми процентів за користування кредитом 24181,30 грн. Посилаючи на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 38481,30 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн. Ухвалою суду від 26.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Протокольною ухвалою суду від 09.04.2024 слухання справи відкладено для повторного виклику учасників справи на 10:20 30.05.2024. У судове засідання призначене на 30.05.2024 та 23.07.2024 учасники справи не з`явилися, про причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду від сторін не надходило, відповідач правом на подання відзиву до суду не скористався. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.11.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено електронний договір № 5032975 про надання споживчого кредиту на суму 14300,00 грн на строк 20 днів (а.с.13-17) Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором M955049, 06.11.2021 23:03:48. Згідно п.1.2. Договору, на умовах, встановлених договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені Договором. Згідно п. 1.5 вказаного вище договору сторони погодили стандартну процентну ставку 1,90% в день, яка застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору. Додатком №1 до вказаного вище договору №5032975 від 06.11.2021 погоджено Графік платежів та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 18), відповідно до якої яккщо споживачем не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки загальна вартість кредиту складе 19734,00 грн. В паспорті споживчого кредиту (а.с. 19-21) вказана орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 19734,00 грн., а за зниженою ставкою 17017,00 грн. Відповідач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від позивача прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір, тобто договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». 18.04.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 18-04/23-Ф, відповідно до вимог якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (а.с.38-42). Відповідно до витягу з реєстру боржників, який є додатком № 1 до договору факторингу № 18-04/23-Ф від 18.04.2023, ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право вимоги до [PERSON] за договором позики № 5032975 на загальну суму заборгованості 38481,30 грн, яка складається із: суми кредиту 14300,00 грн, суми процентів за користування кредитом 24181,30 грн. (а.с. 43). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. На виконання вказаної вимоги на електронну адресу боржника було направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги за договором позики № 5032975 від 06.11.2021 (а.с. 23). Представник позивача вважає, що первісним кредитором було виконано зобов`язання за укладеним договором, а у зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним вище договором позики, у відповідача утворилась заборгованість в сумі 38481,30 грн, яка складається із: суми кредиту 14300,00 грн, суми процентів за користування кредитом 24181,30 грн (а.с. 24-37). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Так з кредитного договору (п.1.4) вбачається, що останній укладений 06.11.2021 строком на 20 днів. Згідно п. 4.1 договору, строк кредиту може бути продовжено за ініціативою Споживача в порядку, визначеному п. 4.2.1-4.2.4 Договору, або в порядку автопролонації (п. 4.3.1-4.3.2). Згідно з вимогами п. 4.3.1 Договору якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на наступний календарний день, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до п. 4.2.1-4.2.4 Договору. Згідно п. 4.2.2 пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із способів, наведених у цьому договорі. З розрахунку заборгованості долученої до позову вбачається, що відповідач 27.11.2021 здійснив платіж на суму 2988,70 грн (в розмірі нарахованих відсотків), які було зараховано погашення відсотків нарахованих за зниженою процентною ставкою, тобто фактично відповідачем була зроблена пропозиція (оферта), щодо продовження строку користування кредитом у відповідності до п.4.2.2. Договору. Зі змісту п. 4.2.3 Договору вбачається, що Товариство має право, а не обов`язок, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомленні Споживачем Товариству в Особистому кабінеті/зазначенні в договорі. Тобто фактично в договорі визначено, що у разі акцептування пропозиції (оферти) споживача про продовження строку користування кредитом, товариство повинно у спосіб визначений п.4.2.3. Договору повідомити про це споживача. Представником до позову не долучено належних та допустимих доказів вчинення дій передбачених п.4.2.3 Договору для повідомлення відповідача про акцептування пропозиції (оферти) про продовження строку користування кредитом. Роздруківка повідомлення (а.с. 9 зворот) не є належним доказом здійснення такого повідомлення, оскільки вона не містить відомостей про джерело її виготовлення (зокрема, вона надана суб`єктом господарювання, який здійснював розсилку повідомлень, чи викопіювана з певного програмного забезпечення, чи це просто текс створений в текстовому редакторі), а також не містить відомостей якого кредитного договору стосується. Про наявність доказів направлення згідно п. 4.2 Договору не зазанчено і в позовній заяві. Невчиненням дій передбачених п.4.2.3 Договору позивач фактично відповідачу в продовженні строку користування кредитом, та втратив право нараховувати відсотки на залишок заборгованості. Враховуючи відсутність акцептування пропозиції (оферти) про продовження строку користування кредитом, положення Договору у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за стандартною ставкою у розмірі 19734,00 грн, яка складається з 14300 грн заборгованість за кредитом та 5434,00 грн заборгованість за відсотками, згідно розрахунку заборгованості долученого до позову відповідачем здійснювався платіж на суму 2988,70 грн. З огляду на часткове погашення заборгованості з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором №5032975 від 06.11.2021 у розмірі 16475,30 грн. При цьому суд вважає необхідним зазначити, що всупереч вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів» положення договору про строк кредиту та порядок його пролонгації складені максимально складно та завуальовано (що навіть правонаступник кредитора в позовній заяві зазначив про наявність доказів повідомлення про автопролонгацію, що не вимагається п. 4.3 Договору, та не вказав про вчинення будь-яких дій щодо акцептування пропозиції продовження договору (п. 4.2)), жоден супровідний документ не містить даних про вартість кредиту у при його автопролонгації та вказівки про її можливість взагалі, що свідчить викладення договору саме в такій формі з метою введення в оману споживачів. Про сумлінне укладення договору міг би свідчити розрахунок його вартості з врахуванням максимального строку кредитування (90 днів). Щодо стягнення судових витрат, суд дійшов наступного висновку. При зверненні до суду з позовом представник позивача зазначає, що позивач поніс наступні судові витрати: -витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,4 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №3783 від 14.03.2024 (а.с.8); -витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн, на підтвердження чого надає платіжну інструкцію від 14.03.2024 (а.с.12), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.11), звіт про надання правової допомоги згідно Договору №10/07-2023 від 10.07.2023 (а.с.10), копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги (а.с.10), Договір №10/07-2023 про надання правової допомоги (а.с.12). Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи, що позовні вимоги задоволені в розмірі 16475,30 грн, а позивач просив стягнути 38481,30 грн, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 5318,50 грн ((2422,4+10000)*16475,30/38481,30).

Outcome: partial