Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Джулай А.А. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16 вересня 2020 року між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] ; протягом тривалого часу життя між ними погіршувалося, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, втрачено почуття любові, вони не ведуть спільного господарства, фактичних сімейних відносин не підтримують, мають різне бачення ролі чоловіка і дружини в сім`ї, продовжувати шлюбні відносини позивач не бажає, а надання строку для примирення не виправить їх стан, так як попередні спроби не принесли позитивних результатів, що унеможливлює збереження шлюбу, а тому просить його розірвати. Позивач, як і його представник, були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи за вказаними в заяві засобами мобільного зв`язку та в електронній формі через систему «Електронний суд», що підтверджується відповідною телефононрамою та довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету представника-адвоката, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористались, про причини неприбуття не повідомили, в клопотанні від 02.07.2024р. просять розглянути справу в їх відсутність та задовольнити позовні вимоги, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачка відзиву на позов не подала, в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу, оскільки близько двох років вона з чоловіком разом не проживають, він знайшов собі іншу жінку, дочка залишилась з нею, наразі кожен з подружжя обрав своє життя, у зв`язку з чим час для примирення не потрібен. Після розірвання шлюбу має намір носити прізвище [PERSON] . Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка ; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 16 вересня 2020 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Борзнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) за актовим записом №32. Від даного шлюбу подружжя має малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з матір`ю й спір щодо місця проживання якої між батьками наразі відсутній. Близько двох\~років сторони\~разом не\~проживають,\~ведуть окреме\~господарство,\~спільних інтересів\~не мають,\~не спілкуються\~в обсязі\~сім`ї,\~примиритися не\~бажають,\~обоєкатегорично наполягають на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Зважаючи, що право вибору прізвища після припинення шлюбу є дискреційним правом того з подружжя, хто його змінив у зв`язку з реєстрацією шлюбу, передбаченим ст.113 СК України, то після розірвання шлюбу відповідачці за її клопотанням слід залишити прізвище [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved