Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Добропільської міської ради Покровського району Донецької області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері позивача залишилося спадкове майно у вигляді 1/3 частини двокімнатної квартири, яку позивач разом з матір`ю та батьком сумісно приватизувати за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернулася до Добропільської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки нею прощений шестимісячний термін для прийняття спадщини та не надано доказів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У паспорті позивача є відмітка про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] , хоча вона з 2017 року проживала разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де мешкає і на даний час. На підставі викладеного, позивач просить встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим звернулася до суду. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01.05.2024 року було відкрито загальне позовне провадження. В строк встановлений судом відповідачем відзиву до суду надано не було. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10.06.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Акульшина В.Д. підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, зазначила, що встановлення данного факту необхідно позивачу для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, разом із позовом надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача Добропільської міської ради Покровського району Донецької області в судове засідання не з`явився належним чином був повідомлений, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив прийняти рішення на розсуд суду, інших заяв або заперечень щодо позову не мають. В судовому засіданні в якості свідка була допитана [PERSON] , яка пояснила суду, що вона є сусідкою [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] вже довгий час. За вказаною адресою вона проживала з матір`ю [PERSON] , яка в 2021 році померла. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення, з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач 21.09.2002 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». (а.с.16) З копії Свідоцтва про народження вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.15) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що мати позивача [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . (а.с.10) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що батько позивача [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . (а.с.13) З копії паспорта громадянина України вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Добропілля Донецької області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.5) Згідно довідки Відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області №02/16-18/244 від 23.04.2024 року, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 26.10.2017 року по 29.11.2021 року. На час смерті [INFO] була зареєстрована одна. (а.с.11) З довідки квартального [PERSON] по [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Сумісно з нею на день її смерті з 2017 року проживала донька [PERSON] , 1984 р.н. (а.с.12) Згідно копії свідоцтва про право власності на житло, яке видано 31.12.1998 року виконкомом Добропільської міської ради та зареєстровано в БТІ, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в рівних частина по 1/3. (а.с.14) Постановою держаного нотаріуса Гусєвою О.В. Добропільської державної нотаріальної контори СМУМЮ №410/02-31 від 26.04.2024 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [INFO] [PERSON] , яке складається з 1/3 частини двокімнатної квартири [ADDRESS] , оскільки нею пропущено встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини та не надано доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. (а.с.21) З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справі після смерті [PERSON] не відкривалася. (а.с.19,20) Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст.1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2Закону\~України «Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, оскільки судом встановлено факт постійного проживання позивача [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, так як це підтверджується зібраними по справі доказами та показами свідка. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, оскільки встановлення цього факту породжує для позивача юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину.

Outcome: approved