Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивач звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідачки про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 18.10.2019 між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачкою шляхом підписання електронним підписом було укладено договір позики, в т.ч. на умовах фінансового кредиту № 0662343502. Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000,00 грн в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання договору, з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Строк користування кредитом (траншем) - 30 (тридцять) календарних днів. Відсоткова ставка за один календарний день - 1,75 %. В рамках зазначеного договору 12.01.2020 відповідачка отримала п`ятий транш кредитних коштів в сумі 6000,00 грн згідно заяви-анкети № 2628498283 від 12.01.2020 до кредитного договору № 0662343502 від 18.10.2019. 14.07.2021 між ТОВ "Інфінанс" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір факторингу № 14-07/21, за яким до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором позики № 0662343502 від 18.10.2019. У свою чергу, ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги до боржників ТОВ "Коллект Центр" відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за договором позики № 0662343502 від 18.10.2019. Таким чином, позивач набув права вимоги до відповідачки [PERSON] за вищевказаних договором позики. У зв`язку із непогашенням отриманого кредиту відповідачкою, позивач вважає, що заборгованість останньої станом на 10.05.2024 відповідно до проведеного розрахунку заборгованості становить 112155,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 6000,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відсутплення права вимоги - 106155,00 грн. З урахуванням принципів розумності, співмірності і пропорційності позивач прохає стягнути із відповідачки заборгованість в розмірі 72901,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6000,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відсутуплення права вимоги - 66901,00 грн, а також судові витрати. Ухвалою судді Старокожка В.П. від 28.05.2024 відкрито провадження у цій справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без виклику учасників. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідачки не надходило. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідачка та/або позивач до суду не подавали. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. П. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, слід вважати відповідачку [PERSON] належним чином повідомленою про відкриття провадження у справі, оскільки відповідні судові документи, що повернулися до суду із відміткою про відсутність адресата, надіслані безпосередньо за місцем її реєстрації - [ADDRESS] . Представник позивача у позовній заяві прохав про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. 18.10.2019 між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачкою шляхом підписання електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 817w4w (а.с. 20 зворот) було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0662343502 (а.с. 16-18). Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000,00 грн в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання договору, з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Строк користування кредитом (траншем) - 30 (тридцять) календарних днів. Відсоткова ставка за один календарний день - 1,75 %. В рамках зазначеного договору 12.01.2020 відповідачка отримала п`ятий транш кредитних коштів в сумі 6000,00 грн, що підтверджується копією квитанції за сплату № 46385858 від 12.01.2020 (а.с. 21) згідно заяви-анкети 12.01.2020 (а.с. 10) до кредитного договору № 0662343502 від 18.10.2019. Згідно умов договору загальна вартість кредиту становить 9150,00 грн, з яких 6000,00 грн - тіло кредиту, 3150,00 грн - відсотки за користування ним. 14.07.2021 між ТОВ "Інфінанс" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір факторингу № 14-07/21 (а.с. 29-30), за яким до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором позики № 0662343502 від 18.10.2019, що підтверджується витягом із реєстру боржників від 14.07.2021 (а.с. 34). У свою чергу, ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги до боржників ТОВ "Коллект Центр" відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с. 35-37), в тому числі за договором позики № 0662343502 від 18.10.2019, що підтверджується витягом із реєстру боржників (а.с. 40). Таким чином, позивач набув права вимоги до відповідачки [PERSON] за вищевказаних договором позики. Отримані кредитні кошти в сумі 6000,00 грн відповідачкою станом на дату звернення до суду не повернуті, як і відсотки за користування ним. У зв`язку із непогашенням отриманого кредиту відповідачкою, позивач вважає, що заборгованість останньої станом на 10.05.2024 відповідно до проведеного розрахунку заборгованості /а.с. 22-28/ за період з 18.10.2019 по 14.07.2021 становить 112155,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 6000,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 106155,00 грн. Позивач в межах цієї заборгованості прохає стягнути із відповідачки її частину в розмірі 72901,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6000,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відсутуплення права вимоги - 66901,00 грн, а також судові витрати. Судові витрати, понесені позивачем, становлять 3028,00 грн сплаченого судового збору згідно платіжної інструкції № 0434600226 від 17.05.2024 /а.с. 1/ та 17000,00 грн витрат на отримання професійної правової допомоги згідно наданих суду копії договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 про надання правової допомоги, прайс-листа щодо вартості послуг, платіжної інструкції № 0433380000 від 10.05.2024 про оплату послуг, заявки на надання юридичної допомоги № 34 від 26.04.2024, витягу із акту №3 про надання юридичної допомоги від 03.05.2024 /а.с. 51 (зворот) - 55/. Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.ч.1,2 ст. 1046 ЦК). В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; 2) електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.ч.1-2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України, встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Указаний висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 28.03.2018 року у цивільній справі № 444/9510/12. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). Мотивована оцінка аргументів сторін. Судом встановлено, що позивач отримав право вимоги до відповідачки за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0662343502 від 18.10.2019, зокрема в частині одержаного нею 12.01.2020 п`ятого траншу кредитних коштів в сумі 6000,00 грн. Судом встановлено і це не заперечено відповідачкою, що ці кошти нею були отримані і на час звернення позивача до суду ні позивачу, ні первісному кредитору не повернуті. Як встановлено судом, за умовами вказаного договору відповідачка 12.01.2020 отримала 6000,00 грн кредитних коштів на строк 30 днів, тобто до 11.02.2020. За користування кредитом відповідачці нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості за процентною ставкою 1,75 % за кожний день користування ним. Наявність заборгованості відповідачки по сплаті тіла кредиту в розмірі 6000,00 грн підтверджується матеріалами справи та нею не оспорена. Суд вважає доведеним факт підписання договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0662343502 від 18.10.2019, отримання відповідачкою 12.01.2020 п`ятого траншу кредитних коштів в сумі 6000,00 грн та їх неповернення відповідачкою позивачу та первісному кредитору. Таким чином, суд встановив, що права позивача було порушено внаслідок неповернення кредиту відповідачкою, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за основною сумою боргу по кредиту (тілом кредиту), що становить 6000,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо заявлених вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам, суд виходить з такого. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач згідно умов вищевказаного договору вправі був здійснювати нарахування відсотків лише у період дії кредиту, тобто починаючи з 12.01.2020 протоягом 30 днів, а в подальшому він, як і попередні кредитори, не повинен був нараховувати договірні відсотки, оскільки надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні. Вказане зазначено у постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12, де Велика Палата Верховного Суду зауважила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Всупереч вищевказаному, позивач, які і попередній кредитор, здійснював нарахування відсотків за користування кредитом відповідачці поза межами строку дії договору, що підтверджується розрахунками, наданими до позовної заяви. Таким чином, враховуючи вищенаведене, із відповідачки на корить позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитними коштами в сумі 3150,00 грн (за процентною ставкою 1,75%, кількість днів, на які вони нараховані - 30, розмір тіла кредиту - 6000,00 грн), а загальна заборгованість останньої за вказаним договором, що підлягає до стягнення, становить 9150,00 грн, з яких 6000,00 грн - тіло кредиту, 3150,00 грн - відсотки за користування ним. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками по вказаному кредитному договору слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По справі позивачем сплачено 3028,00 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 0434600226 від 17.05.2024. Зважаючи на те, що позов задоволено частково, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 12,55 % сплаченого позивачем судового збору, що становить 380,01 грн. В позовній заяві позивач прохає стягнути із відповідачки понесені ним судові витрати в частині отриманої та сплаченої ним професійної правничої допомоги в сумі 17000,00 грн. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем професійної правничої допомоги адвоката згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 в сумі 17000,00 грн (сплачено на підставі платіжної інструкції № 0434600226 від 17.05.2024.). Згідно витягу з акту №3 про надання юридичної допомоги від 03.05.2024 позивачу адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" надано такі послуги: надання усної консультації з вивчення документів вартістю 4000,00 грн, підготовка пропозиції - 1000,00 грн та складання позовної заяви про стягнення боргу для подання до суду вартістю 12000,00 грн, а всього 17000,00 грн. Враховуючий, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стягненню із відповідачки на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді правової допомоги адвоката, які з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог (12,55%) становлять 2133,50 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного та,

Outcome: partial