Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача Позивач [PERSON] звернулася до суду із цим позовом і в обґрунтування позовних вимог вказала, що відповідач [PERSON] є її колишнім чоловіком та батьком її сина [PERSON] , [INFO] . Наразі вони з відповідачем мешкають окремо, шлюб між ними розірвано рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 19.06.2020, син проживає з нею та знаходиться виключно на її утриманні. Відповідач не відвідує дитину, не піклується про неї, не утримує матеріально, взагалі не виявляє намірів спілкуватися та брати будь-яку участь у житті сина, який не має жодних добрих почуттів до батька, оскільки не бачив його багато років. 25.03.2024 вона уклала шлюб [PERSON] , в сім`ї склалася доброзичлива атмосфера, чоловік фактично виконує функції батька для її сина: піклується про нього, відвідує навчальний заклад, намагається створити гармонічне середовище, сприяє оздоровленню. Виконавчою службою 12.06.2020 відкрите виконавче провадження про стягнення с [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина, але фактично той їх не сплачує та станом на 25.03.2024 заборгованість з аліментів становить 153247,16 грн. На підставі того, що батько нехтує інтересами дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків тривалий час, просить позбавити його батьківських прав щодо сина. ІІ. Позиції, пояснення, заяви (клопотання) учасників справи В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, в якій наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] також до судового засідання не прибув, надавши суду заяву про розгляд справи без своєї участі, в якій висловив згоду з позовними вимогами. Відзиву на позовну заяву відповідач не подавав. Представник третьої особи - органу опіки та піклування [PERSON] також спрямувала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, про підтримання позовних вимог та про долучення до матеріалів справи письмових доказів: висновку органу піки та піклування та інших. ІІІ. Процесуальні дії у справі 29.05.2024 ухвалою суду відкрите загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 27.06.2024, відповідачеві запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, а третій особі - пояснення (заперечення) щодо позову. 27.06.2024 ухвалою суду закрите підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні 31.07.2024. 31.07.2024 у зв`язку з наявністю заяв від всіх учасників справи судом постановлено розглядати дану справу без їхньої участі з ухваленням рішення за наявними у справі матеріалами. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Батьками малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] у м. Покровську Донецької області, є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджене свідоцтвом про народження [NUMBER] . Рішенням Димитровського міського суду Донецької області у справі №226/1153/20 від 19.06.2020 шлюб між сторонами розірваний. Внаслідок реєстрації 25.03.2024 шлюбу з [PERSON] позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Дитина [PERSON] мешкає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно з побутовою характеристикою позивач фактично мешкає за цією адресою з 2006 року, з 2016 року - з сином, а наразі ще й з чоловіком [PERSON] , родина позитивно характеризується. Відповідач [PERSON] сина не відвідує, життям його не цікавиться, матеріально не утримує. За довідкою ЗДО №2 «Попелюшка» Мирноградської міської ради від 20.03.2024 №02-07/028 дитина [PERSON] відвідувала заклад з 05.08.2018 по 12.08.2022, і на той час батько [PERSON] не брав участі в його вихованні. Наразі дитина навчається у 2-А класі Опорного закладу загальної середньої освіти Мирноградської міської ради, що підтверджене довідкою №07-09/297 від 21.03.2024. Батько не цікавиться навчальними досягненнями сина, батьківські збори не відвідував. Позивач працює вчителем німецької мови Опорного закладу загальної середньої освіти Мирноградської міської ради з 2018 року, позитивно характеризується за місцем роботи, має стабільний дохід та з вересня 2023 по лютий 2024 включно отримала заробітну плату в сукупному розмірі 73232,62 грн (довідка відділу освіти ММР про доходи №56 від 21.03.2024). На підставі судового наказу Димитровського міського суду Донецької області, виданого 05.06.2020 у справі №2-н/226/166/2020, постановою державного виконавця Мирноградського МВДВС Східного МУ МЮ (м. Харків) 12.06.2020 відкрите виконавче провадження [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 06.05.2020 і до досягнення ним повноліття. Згідно з довідкою державного виконавця №22.25-33/148 від 25.03.2024 заборгованість [PERSON] за аліментами за період з травня 2020 по березень 2024 включно становить 153247,16 грн, з моменту початку стягнення відповідач жодного разу не сплатив нарахованих йому аліментів. Місце проживання відповідача за відомостями відділу ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради №3507 від 27.05.2024 з 30.07.1996 зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , побутова характеристика від 14.06.2024 посвідчує відсутність скарг та нарікань від сусідів щодо нього. На обліку як безробітний у Мирноградському міському центрі зайнятості він не перебуває, ніяких видів соціальної допомоги не отримує, не перебуває на обліку та не звертався за допомогою лікарів нарколога та психіатра, до туб. Кабінету місцевої лікарні. У письмових поясненнях на ім`я начальника Служби у справах дітей [PERSON] 01.07.2024 заначив, що він дійсно є батьком дитини [PERSON] та згоден з позовними вимогами колишньої дружити про позбавлення його батьківських прав. Вважає це таким, що відповідає інтересам дитини. Він не працює та не виплачує аліментів, з дитиною не бачиться, бо мешкає в іншому місті. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради №025 від 09.07.2024 визначено, що [PERSON] систематично безпідставно ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, тому позбавлення його батьківських прав щодо сина, на думку органу опіки та піклування, буде доцільним та відповідатиме інтересам [PERSON] . V. Оцінка суду Дослідивши надані суду дані у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 18 та частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 N789-XII та набула чинності для України 27.09.1991, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ці положення міжнародного законодавства знайшли своє визначення у законодавстві національному, і відповідно до вимог статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У випадку виникнення підстав, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, зокрема, у разі ухилення від своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстокого поводження з дитиною. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому наведені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З наданих доказів встановлено, що відповідач систематично протягом тривалого часу ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх дітей. Доказів на підтвердження поважності ухилення від виконання батьківських обов`язків суду не надавалося. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктами 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Діючи виключно в інтересах дитини з метою захисту її прав, суд, визнаючи, що законодавство України і усталена практика Європейського Суду з прав людини визначає позбавлення батьківських прав крайньою мірою при вирішенні подібних справ, не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у цій справі. Враховуючи всі обставини справи, з метою захисту інтересів малолітнього [PERSON] суд вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно нього. При цьому суд враховує, що відповідач є чоловіком працездатного віку, відомості про наявність у нього проблем зі здоров`ям відсутні, він контактував з органом опіки та піклування та погодився на позбавлення батьківських прав, отже, обставин, які б об`єктивно могли перешкоджати йому опікуватися дитиною, не встановлено. Його ухилення від виконання батьківських обов`язків триває більшу частину життя дитини, яка не відчуває його піклування, любові та турботи, не отримує від нього жодного виду допомоги. Стягнуті судом на утримання дитини аліменти відповідач від початку не сплачує. Суд наголошує, що незважаючи на позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини, він зобов`язаний виконувати свої батьківські обов`язки з утримання сина до досягнення ним повноліття, сплачуючи аліменти на його утримання. Також суд наголошує, що відповідач є обізнаним про ініціювання позивачем питання позбавлення його батьківських прав, надав заяви про згоду на це і до суду, і до Служби у справах дітей. З того часу відповідач не намагався виправити ситуацію та налагодити контакт з дитиною, не почав погашати заборгованість з аліментів, не звернувся до органу опіки та піклування із заявою про встановлення способу його участі у вихованні дитини. Вказане свідчить, що [PERSON] не має інтересу зберегти та реалізувати свої батьківські права, продовжує свідомо уникати виконання батьківських обов`язків, що зміцнює переконання суду про необхідність задоволення позовних вимог. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved