Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

[PERSON] 25.03.2024 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначено, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10.07.2011 року, від якого [INFO] народилася донька [PERSON] . На початку березня 2022 року відповідачка залишила родину та виїхала до м.Хмільник Вінницької області. Влітку 2022 року повернулась до м.Одеси, але до сім`ї не повернулася, її місце проживання позивачу невідоме. Після від`їзду відповідачки, позивач зі своєю донькою переїхав до будинку свого батька, де і проживає до теперішнього часу. Про зміну місця проживання доньки позивач повідомив відповідачці, проте остання жодного разу не побажала побачитися зі своєю дитиною. Оскільки спільне життя у сторін не склалося, позивач також звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вже тривалий час відповідачка не піклується про дитину, про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться її станом здоров`я, успіхами в школі, не забезпечує необхідним харчуванням, у разі хвороби доньки, не забезпечує медичним доглядом та лікуванням, що негативно впливає на фізичний та духовний стан дитини. У зв`язку з тим, що [PERSON] залишила родину, доньку, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а тому [PERSON] змушений був звернутися до суду з зазначеним позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . За результатами автоматизованого розподілу від 25.03.2024 року справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси [PERSON]. Ухвалою суду від 27.03.2024 року провадження у даній справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні. 26.04.2024 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, до клопотання просила долучити нотаріально посвідчену заяву, якою підтвердила, що будь-якої участі у вихованні та утриманні дитини не приймає та наміру приймати участь не має, фінансово не забезпечує. Фактично створила іншу родину. Найближчим часом планує подати позовну заяву про розірвання шлюбу. Майнових та інших претензій не має. З позовними вимогами ознайомлена та згодна, визнає їх у повному обсязі, просить орган опіки та піклування та суд розглядати справу щодо позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , без її присутності, з рішенням суду згодна. Вказана заява зареєстрована в реєстрі за №458. 26.04.2024 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла заява про відкладення підготовчого судового засідання та клопотання про долучення до матеріалів справи копії нотаріально посвідчених письмових заяв свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Колмаковою Н.В. та зареєстрована в реєстрі за №100,101,102 та копію запрошення Київської районної адміністрації від.24.04.2024 №С-361 [PERSON] на засідання комісії, яке відбудеться 02.05.2024 року. 22.05.2024 року позивач [PERSON] надав клопотання, в якому просив долучити до матеріалів справи Висновок органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради №С-361 від 15.05.2024 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] », закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду по суті, судове засідання просив провести за його відсутністю. Ухвалою суду від 30 травня 2024 року залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [INFO] . Також зазначеною ухвалою закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 04.06.2024 року про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку, на підставі службової записки помічника судді [PERSON] - Савченко В.Ю. , з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі, згідно розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м.Одеси Німас І.Я. №303/24 від 14.06.2024 року, було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи. Справа надійшла до провадження судді Приморського районного суду м.Одеси Чернявської Л.М. Ухвалою суду від 18.06.2024 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в судовому засіданні. 24.07.2024 року [PERSON] через канцелярію суду надав клопотання, в якому просив викликати у судове засідання та допитати в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні 30.07.2024 року був присутній [PERSON] , позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та зазначив, що він з 10.07.2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] , від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . З 2022 року відповідачка залишила родину, та з того часу жодного разу не побажала побачитися зі своєю дитиною, не піклується про дитину, про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться її станом здоров`я, успіхами в школі, не забезпечує необхідним харчуванням, у разі хвороби доньки, не забезпечує медичним доглядом та лікуванням, що негативно впливає на фізичний та духовний стан дитини. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, на адресу суду поштою надала клопотання, в якому позовні вимоги визнала, не заперечує проти задоволення позову, справу просила розглядати за її відсутністю. Також в матеріалах справи міститься заява [PERSON] щодо визнання позову про позбавлення її батьківських прав, яку було посвідчено 26.03.2024 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ковальовою К.І. У судовому засіданні в якості свідків були допитані: [PERSON] , який пояснив, що є сусідом батька [PERSON] , знає сім`ю позивача понад 10 років, [PERSON] , яка пояснила, що знайома з родиною позивача, та [PERSON] , яка зазначила, що працювала з позивачем [PERSON] , бувала у нього вдома по роботі. Також свідки підтвердили пояснення позивача [PERSON] , зазначивши, їм відомо про те, що [PERSON] залишила родину з 2022 року, донька [PERSON] проживає з батьком, який опікується за дитиною, в той час як матір не бачили давно, остання не навідується до дитини, не інтересується її життям. Також, у судовому засіданні, зі згоди батька [PERSON] , судом вислухана думка [PERSON] , [INFO] , яка зазначила, що її вихованням займається тільки батько, матір вона не бачила з 2022 року, з того моменту вона перестала спілкуватись з матір`ю. Мати про неї не піклується, не цікавиться її життям, не поздоровляє з днем нарождення. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, представник Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради на електронну адресу суду надала заяву, в якій просили провести судове засідання у відсутності представника, у вирішенні всіх питань покладаються на розсуд суду з урахуванням Висновку «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за №с-361 від 15.05.2024 року, та законних інтересів дитини. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.07.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №740. Від шлюбу у сторін є малолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за №470, яка проживає разом з батьком [PERSON] . Як вбачається з пояснень Позивача, [PERSON] у березні 2022 року покинула родину, проживає окремо, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, не цікавиться її розвитком, харчуванням, лікуванням, участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на утримання доньки за весь цей час не надає. З березня 2022 року донька [PERSON] , [INFO] , постійно проживає з позивачем, який займається її вихованням, у дитини є всі необхідні речі, продукти харчування тощо. З моменту від`їзду [PERSON] батько [PERSON] самостійно піклується про доньку, про її стан здоров`я, харчування, розвиток та навчання. Протягом тривалого часу відповідачка перестала дбати про дитину, не цікавитися її здоров`ям, не приймає участь у вихованні доньки, не піклується про її духовний та фізичний стан, що підтверджується висновком органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради №С-361 від 15.05.2024 року. Згідно висновку органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради №С-361 від 15.05.2024 року вирішено вважати за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітньої [PERSON] , [INFO] . З Акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 09.04.2024 року вбачається, що дитина проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] , у приватному будинку, в якому для дитини відведена окрема кімната, яка облаштована усім необхідним для дитини відповідного віку. З акту бесіди від 09.04.2024 року вбачається, що дитина з матір`ю не спілкується з початку повномасштабного вторгнення рф, тобто з 2022 року, мати не приїздить, не телефонує, не вітає доньку з днем народження та іншими святами, до школи не приходить та не цікавиться успіхами та захопленнями доньки. На запитання, чи не проти вона позбавлення батьківських прав матері, відповідала, що не проти. З висновку органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради №С-361 від 15.05.2024 вбачається, що батьки дитини [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 липня 2011 року. У шлюбі [INFO] народилася [PERSON] . Відповідно до витягу з реєстру Одеської територіальної громади від 19.03.2024 року №2024/0002747362, малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: м.Одеса, фактично проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з реєстру Одеської територіальної громади від 19.03.2024 року №2024/002746515, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Зі слів батька дитини - [PERSON] , мати дитини [PERSON] , тривалий час ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами у навчанні, станом здоров`я, не піклується про фізичний та духовний Розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя тощо. Дана інформація також підтверджується заявами знайомих (друзів) [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу №0001-32ЕК-9XA0, підписана з лікарем-педіатром Ващенко Тетяною Миколаївною в КНП «Дитяча міська поліклініка №3» ОМР батьком дитини - [PERSON] . Відповідно до інформації, наданої КНП «Дитяча міська поліклініка №3» ОМР від 15.03.2024 року №263 малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в даному медичному закладі з 09.10.2023 року. Декларація укладена з лікарем-педіатром Ващенко Т.М . До дитячої поліклініки дитину приводить батько - [PERSON] , на профілактичні огляди, чергові щеплення та за довідкою про стан здоров`я (для басейну). Батьком надається належний догляд дитині, він піклується про стан здоров`я дитини. Всі рекомендації лікарів при захворюванні дитини виконується вчасно. Дитина на диспансерному обліку в КНП «ДМП №3» ОМР не перебуває (а.с.22). Відповідно до інформації, наданої КНП «Дитяча міська поліклініка №3» ОМР від 18.04.2024 року №410, малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в даному медичному закладі з 09.10.2023 року. Декларація укладена з лікарем-педіатром Ващенко Т.М . Батьком надається дитині належний догляд, він опікується здоров`ям дитини. Мати дитини - [PERSON] з дитиною до дитячої поліклініки та до лікарів з будь-якого приводу не зверталась. Згідно з довідкою наданою, ФОП [PERSON] від 11.03.2024 року №3, [PERSON] , [INFO] , систематично відвідує уроки англійської мови та гурток творчості в мовному центрі «Гра» м.Одеси. Дитину на заняття супроводжує батько [PERSON] . Мати дитини до мовного Центру «Гра» м.Одеси жодного разу не приходила (а.с.15). Відповідно до довідки, наданої ФОП [PERSON] від 14.03.2024 року №15, [PERSON] , [INFO] , є пацієнтом стоматологічної клініки ФОП [PERSON] . На всі процедури, стосовно стоматологічного лікування, профілактичні огляди, санації полості рота, лікування карієсу тощо, супровід дитини здійснюється батьком [PERSON] . Мати дитини до стоматологічної клініки ФОП [PERSON] не приходила, дитину [PERSON] , не супроводжувала (а.с.16). Згідно з інформацією, наданою Одеським приватним закладом освіти «Тіква - ОР Самеах» від 16.04.2024 року №32,33, малолітня [PERSON] навчається у школі з першого класу. За час навчання зарекомендувала себе виключно з позитивного боку. Мати дитини контакту зі школою не підтримує з 01.09.2022 року, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Батько дитини [PERSON] , цікавиться успіхами та шкільним життя дитини, завжди спілкується з педагогами, які навчають його доньку, відвідує батьківські збори (а.с.13). Відповідно до інформації наданої Центром соціальних служб Одеської міської ради від 06.03.2024 року №01-C-3622/1-0 за зверненням [PERSON] щодо надання психологічних послуг йому та малолітній дитині [PERSON] , [INFO] , 26.02.2024 року, 29.02.2024 року, психологом відділу соціальної роботи Центру соціальних служб Одеської міської ради у Київському районі проведена психологічна робота з дитиною, за результатами якої встановлено наступне: під час психологічної роботи, [PERSON] була спокійною, на запитання психолога відповідала по суті, внутрішньої напруги під час відповідей на запитання не спостерігалось. На всебічні теми дівчина спілкується легко, але вважає, що їй бракує наполегливості та здатності долати зовнішні та внутрішні перешкоди. Зі слів дівчинки, навчання в школі їй дається легко. Перевагу надає таким предметам, як фізика та алгебра. [PERSON] має достатній рівень знань для свого віку. У неї добре розвинені мислення та пам`ять. Мова граматично правильна, звичайного темпу. За характером [PERSON] доброзичлива та відкрита дитина. У вільний час полюбляє малювати та читати книжки. Ким хоче стати в майбутньому, ще не визначилась. На успіх [PERSON] реагує емоційно, потребує уваги та признання її значимості. Дівчинці дуже важливо, щоб її слухали, чули, обіймали та проявляли щиру емоційну підтримку. У зв`язку з життєвими обставинами, на даний час, [PERSON] відчуває тривогу, побоювання, невпевненість, нестабільність, недовіру до зовнішнього світу та страх перед майбутнім. Внаслідок цього сформовані такі якості, як боязкість, значне внутрішнє напруження та внутрішньо особистісний конфлікт. У стресовій ситуації, скоріш за все, [PERSON] може розгубитися, тому їй необхідна підтримка близьких людей. За результатами проведеної методики «Моя сім`я» можна зрозуміти, як дівчина бачить свою сім`ю або обставини, які відбуваються з нею. [PERSON] намалювала себе та батька, тримаючи за руки і бабусю з дідусем поруч, що свідчить про позитивні емоційні відносини між ними. Дівчина не намалювала свою маму, це може говорити про конфлікт та відсутній емоційний зв`язок з нею. [PERSON] вважає батька найголовнішим у родині. Він піклується про неї, виховує та позитивно впливає на формування гарної поведінки та проявленню яскраво творчих здібностей. На стильному матеріалі методики відмічені: батько, дівчинка, бабуся та дідусь. В тестових завданнях та на малюнках - матір відсутня. Це свідчить про те, що між дитиною та її матір`ю відсутній зв`язок та спілкування. Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї/особи від 01.02.2024 року зі слів [PERSON] , він повністю виконує батьківськи обов`язки, доглядає за дитиною, має з нею гарні та довірливі відносини. Мати дитини - [PERSON] , участі у вихованні дочки не приймає. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] від 26.03.2024 року, яка засвідчена приватним нотаріусом ОМНО Ковальовою К.І., відповідно до якої [PERSON] , не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Повідомила, що участі у вихованні та утриманні дитини не приймає та наміру приймати не має, фінансово не забезпечує. Фактично створила іншу родину. Найближчим часом планує подати позовну заяву про розірвання шлюбу. Майнових та інших претензій не має. З позовними вимогами ознайомлена і згодна, визнає їх у повному обсязі та просила орган опіки та піклування, суд розглядати справу щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , без її присутності. Як вбачається з позову та досліджених судом наявних у справі документів, матір ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку дитини, не проявляє щодо неї батьківської турботи та уваги, не цікавиться життям доньки. Доказів щодо спростування зазначених фактів суду не надано. Зазначене також було підтверджено в судовому засіданні поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Таким чином суд вбачає, що позивач виховує свою малолітню доньку, приймає активну участь у її житті, піклується її життям та розвитком, забезпечує необхідне для дитини, що позитивно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Одним з головних принципів сімейного права є паритетність у побудові сімейних відносин. Цей принцип знайшов своє відображення в Основному Законі України - Конституції, у статті 51 якої зазначено, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою в розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлений батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Статтею 164 Сімейного кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточені. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-учасниці дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч.1 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України містить роз`яснення з приводу того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради №С-362 від 15.05.2024 року своїм висновком вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Судом встановлено наявний факт ухилення відповідачкою від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї доньки, яка виражається у тому, що вона не відвідує дитину, не цікавиться її життям та розвитком, не надає необхідне забезпечення харчування, медичний догляд, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з донькою; не надає їй доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі і не може бути для дитини прикладом та авторитетом; не виявляє інтересу до внутрішнього світу доньки, не створює умови для отримання нею освіти. Відповідачка не займається вихованням та утриманням малолітньої доньки, не турбується про долю дитини, її майбутнє. Зазначено відповідачкою не спростовано. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України). Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд дійшов до висновку, що матеріали справи містять достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження винної поведінки відповідачки [PERSON] та свідомого нехтування своїми обов`язками відносно власної дитини. Врахувавши встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний їх зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про можливість застосування крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , тому позов підлягає задоволенню. При цьому суд роз`яснює, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, на чому також наголосив у своїй постанові Верховний Суд від 28.09.2021 по справі № 459/3411/18. Також, відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України, позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.ч.1-3 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З урахуванням вищевикладеного суд вважає за можливе стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька, матері має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та інтересам дитини, не порушить прав сторін. Згідно ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, оскільки позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, суд вважає необхідним покласти на відповідачку оплату судового збору у розмірі 1 211,20 грн. на користь держави. З наведеного вище, суд вважає позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved