Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що з відповідачем [PERSON] 26.11.2011 року зареєструвала шлюб, який рішенням Смілянського районного суду Черкаської області від 03.05.2022 року розірваний. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. На даний час неповнолітня [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В зв`язку з цим вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. А тому, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] аліменти, в розмірі в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 11.08.2023 р. та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. 26.12.2023 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог вказуючи, що рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22.03.2022 року в задоволенні позову [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] аліментів на утримання дитини відмовлено в повному обсязі. Вказане рішення суду було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області, зокрема судами було підтверджено, що позивач не має права, передбачені нормами СК України на аліменти, та відповідно, і право звертатися з позовом. Також, звернув увагу суду на те, що 06.06.2023 року Управлінням праці та соціального захисту населення Дніпропетровської районної у місті Херсон ради було йому [PERSON] та його дочці [PERSON] встановлено та підтверджено факт взяття на облік внутрішньо-переміщених осіб. Тобто [PERSON] та [PERSON] з червня 2023 року проживають разом за адресою [ADDRESS] . Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 січня 2024 року справу передано до Придніпровського районного суду м.Черкаси для розгляду за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2024 року, для розгляду цивільної справи №712/3883/23 визначено суддю Демчика Р.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2024 року справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. До початку розгляду справи подала заяву про розгляд справи без її участі. На позовних вимогах наполягала та не заперечувала проти винесення рішення. Крім того, надала документи, які підтверджують факт проживання неповнолітньої дитини [PERSON] разом з матір`ю, позивачкою [PERSON] , а також лист Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м.Херсон ради щодо скасування довідку внутрішньо переміщеної особи на ім`я [PERSON] , у зв`язку з поданням недостовірних даних [PERSON] .. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Відповідно до наданого відзиву, позовні вимоги не визнав. В задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх у часників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 травня 2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 26 листопада 2011 року розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, серії [NUMBER] , виданого повторно 27 вересня 2022 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що зроблено актовий запис №238. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6\~ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 та ч.2\~ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідачем [PERSON] , разом з відзивом на позовну заяву, на підтвердження проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , разом з батьком [PERSON] подані: Довідка від 06.06.2023 №6522-5002862421 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , фактичне місце проживання/перебування [ADDRESS] та Довідка від 06.06.2023 №6522-5002862446 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , фактичне місце проживання/перебування [ADDRESS] . Разом з тим, згідно з листом Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м.Херсон ради від 24.06.2024 №02/1099 встановлено, що 06.06.2023 [PERSON] , звернувся до управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради із заявою про взяття його та доньку, [PERSON] , [INFO] на облік, як внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися з Корабельного району м. Херсона, а саме: [ADDRESS] до Дніпровського району м. Херсона, фактичне місце перебування: [ADDRESS] . Відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509, [PERSON] та його доньку, [PERSON] було взято на облік, як внутрішньо переміщених осіб. [PERSON] (довідка ВПО від 06.06.2023 № 6522-5002862421) та його донці. [PERSON] (довідка ВПО від 06.06.2023 № 6522-5002862446) були видані довідки, які підтверджували взяття на облік та встановлення статусу внутрішньо переміщених осіб. При подані заяви, [PERSON] подав всі підтверджуючі документи на себе та доньку, [PERSON] , [INFO] , в тому числі копію свідоцтва про народження своєї доньки разом з оригіналом, серії [NUMBER] від 13.04.2012 року. Спеціалістами управління соціального захисту населення м.Сміла було повідомлено, що [PERSON] , [INFO] , внесена до Єдиної бази даних про внутрішньо переміщених осіб за повторно виданим свідоцтвом про народження, яке не відповідає даним документу поданого батьком, [PERSON] . Спеціалістом районного управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради було направлено офіційний запит громадянці [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , щодо надання письмової інформації стосовно перебування її доньки на обліку, як внутрішньо переміщеної особи та отримання грошової допомоги на проживання у м. Сміла, а також правомірності звернення [PERSON] '. до управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради. Цього ж дня була отримана відповідь, в якій гр. [PERSON] повідомила, що з 2016 року фактично разом з [PERSON] вона та її донька, [PERSON] не проживають. [PERSON] з дитиною не спілкується, участі у вихованні та матеріальному забезпечені дитини не приймає. В офіційному розлученні [PERSON] та [PERSON] перебувають з 13.06.2022 року, за рішенням Смілянського міськрайощюго суду Черкаської області, у зв`язку з чим відбулась зміна прізвища з [PERSON] на [PERSON] , Крім того, гр. [PERSON] зазначила, що статус внутрішньо переміщеної особи її доньці було оформлено за даними ксерокопії свідоцтва Про народження, так як при розлучені юридичний батько, [PERSON] навмисно не віддав оригінал свідоцтва про народження дитини, внаслідок чого [PERSON] був оформлений дублікат свідоцтва про народження, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.09.2022 року. Враховуючи вищезазначене та той факт, що управлінням було з`ясовано про подання [PERSON] завідомо неправдивих відомостей, рішенням від 20.07.2023 до № 50000-2155124-2023-2 заявнику було відмовлено в надані статусу доньці, як внутрішньо переміщеній особі. Довідку внутрішньо переміщеної особи, яка була видана управлінням праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради, а саме: [PERSON] від 06.06.2023 за №6522-5002862446 скасовано та вважається недійсною, у зв`язку із поданням недостойних даних. \~ \~ \~ \~Таким чином, твердження відповідача [PERSON] , проте, що неповнолітня дитина дочка [PERSON] проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] не відповідають дійсності. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дитина сторін - [PERSON] проживає разом з матір`ю - позивачкою по справі [PERSON] та знаходяться на її утриманні, що підтверджується Довідкою Квартального комітету №4 Смілянської міської ради від 30.05.2024 року №133221. Також, відповідно до Довідки Загальноосвітньої шкоди 1 ступеня Гімназія імені В.Т.Сенатора» Смілянської міської ради Черкаської області від 11 червня 2024 №257, затвердженої директором [PERSON] , секретарем [PERSON] , дійсно навчається у 7-Б класі НВК «ЗОШ 1 ступеня-гімназії імені В.Т.Сенатора» ( з дошкільним підрозділом) Смілянської міської ради Черкаської області. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що стороною позивача доведено факт проживання доньки [PERSON] спільно з позивачем [PERSON] .. На даний час позивачка [PERSON] не може в повній мірі забезпечувати належний розвиток дочки. Доказів того, що відповідач бере участь в утриманні дочки суду не надано. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України (в редакції, що набрала законної сили 08.07.2017року), способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України (в ред., що діє з 08.07.2017 року) визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом. Крім того, частиною першою статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України в ред., що діє з 08.07.2017 року). За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Позивач формує свої позовні вимоги, а суд в силу ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, та в межах заявлених нею позовних вимог, про що неодноразово звертав увагу в своїх постановах і Верховний Суд. Тому, при заявлені позивачкою позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягають аліменти на утримання неповнолітньої дитини в частці від доходу відповідача. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та стягнення із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 16.08.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини. Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Крім того, суд вважає за необхідне, на підставі ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved