Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 55149,29 гривень, сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7100,00 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.06.2018 між АТ "Альфа-Банк" та відповідачкою шляхом акцептування банком пропозиції клієнта було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (мета кредиту - для особистих потреб, ліміт кредитної лінії - 200000 гривень, процентна ставка - 26% річних, фіксована, обов`язковий мінімальний платіж - 5 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 гривень). Взяті на себе зобов`язання АТ "Альфа-Банк" виконав в повному обсязі, надавши відповідачці можливість користуватися кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку. 20 вересня 2021 року між АТ "Альфа-Банк" та ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором від 08.06.2018, укладеним між АТ "Альфа-Банк" та відповідачкою. Станом на 20.09.2021 за останньою рахувалася заборгованість у розмірі 55149,29 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у системі "Електронний суд" сформував клопотання, в якому просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив щодо заочного розгляду справи (а.с. 46). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча про розгляд справи була повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення за її зареєстрованим місцем проживання (а.с. 34) копії ухвали про перехід зі спрощеного позовного провадження без виклику сторін в спрощене позовне провадження з викликом сторін, де вказана дата призначеного судового засідання, та позовної заяви з додатками (а.с. 48), які повернулися до суду з відміткою "За закінченням терміну зберігання" (а.с. 50-51), а також шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному сайті "Судова влада України" (а.с. 45). Причин неявки не повідомила, відзиву та будь-яких заяв і клопотань щодо процесуальних питань від неї до суду не надходило. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 10 червня 2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з поверненням направленої відповідачці копії ухвали про відкриття провадження у справі з позовною заявою з відміткою "за закінченням терміну зберігання", на підставі ухвали суду від 02.07.2024 здійснено перехід зі спрощеного позовного провадження без виклику сторін в спрощене позовне провадження з викликом сторін. 23 липня 2024 року представник позивача в системі "Електронний суд" сформував клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Як визначено ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення рекомендованих поштових відправлень за її зареєстрованим місцем проживання та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті "Судова влада України", в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзив на позов не подала, позивач через свого представника не заперечив проти заочного розгляду справи, про що останній подав письмову заяву, а тому суд дійшов висновку про доцільність проведення заочного розгляду справи та про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому з урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернулася до АТ "Альфа-Банк" з метою отримання кредитних коштів, у зв`язку з чим ознайомилася із умовами кредитування (у тому числі з розміром відсотків, порядком нарахування штрафних санкцій), підписавши паспорт споживчого кредиту (а.с. 5 звор.), та підписала оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с. 5), актептовану банком, за умовами якої: мета кредиту - для особистих потреб, ліміт кредитної лінії - 200000 гривень, процентна ставка - 26% річних, фіксована, обов`язковий мінімальний платіж - 5 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 гривень. 20 вересня 2021 року АТ "Альфа-Банк" та ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" уклали договір факторингу № 3 (а.с. 8-12), згідно з яким від першого до другого перейшло право вимоги до боржників, у тому числі й до [PERSON] за кредитним договором № 630930679 від 08.06.2018. Факт реального відступлення права вимоги підтверджується додатком № 1 до договору факторингу № 3 від 20.08.2021 (Характеристика прав вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами), актом приймання-передачі Реєстру боржників від 20.09.2021 та платіжним дорученням № 559 від 20.09.2021 (а.с. 13-15, 14, 17). Відповідно до згаданого додатку до договору факторингу, за [PERSON] за кредитним договором № 630930679 від 08.06.2018 рахувалася заборгованість в загальному розмірі 55149,29 грн (48779,22 грн+6370,07 грн). З 01 грудня 2022 року АТ "Альфа-Банк" змінило найменування на АТ "Сенс Банк", інформація про що міститься в відкритому доступі. Згідно із даними виписки по рахунку [PERSON] за період з 08.06.2018 по 08.04.2024 по договору № 630930679, наданої АТ "Сенс Банк" (а.с. 18-21), початковий кредитний ліміт відповідачці був встановлений з 08.06.2018. Остання активно користувалася кредитними коштами, знімала та повертала їх, а банк у свою чергу здійснював списання відсотків, комісії та штрафу за користування такими. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 630930679 станом на 20.09.2021 становить 55149,29 грн, з яких: 900 грн заборгованості по неустойці (штрафу), 5470,07 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, що складає суму 6370,07 грн, 47671,77 грн - заборгованість за прострочене тіло кредиту, 1107,45 грн - оверфард (несанкціонована заборгованість), що складає суму 48779,22 грн (така ж сума вказана станом на час згортання активу у зв`язку з продажем за договором факторингу № 3 від 20.09.2021 й у згаданій виписці). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, право вимоги за яким перейшло до ТОВ "ФК "Еліт Фінанс", непогашення відповідачкою заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до таких висновків. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержавння процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Як встановлено з матеріалів справи, відповідачка [PERSON] звернулася до ТОВ "Альфа-Банк" з метою отримання банківських послуг, попередньо ознайомившись із умовами надання таких, у зв`язку з чим уклала кредитний договір № 630930679 від 08.06.2018, за умовами якого отримала можливість користуватися кредитними коштами у межах встановленого кредитного ліміту. Доказів протилежного відповідчка не надала. Також з долучених до позовної заяви виписки та розрахунку заборгованості, встановлено, що [PERSON] активно користувалася кредитними коштами, однак не повертала їх своєчасно та в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 20.09.2021 за нею перед АТ "Альва-Банк" рахувалася заборгованість, сума та складові якої вже вказані вище. Судом також встановлено, що 20.09.2021 між ТОВ "Альфа-Банк" та ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" було укладено договір факторингу № 3, відповідно до умов якого позивачу було відступлено права грошової вимоги до боржників, зокрема, до [PERSON] , що підтверджується додатком до договору факторингу, де вказано, що заборгованість відповідачки на дату відступлення права вимоги становить 55149,29 грн. Також сума заборгованості підтверджується і розрахунком заборгованості, наданим ТОВ "ФК "Еліт Фінанс". Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Судом встановлено, що після отримання права вимоги до відповідачки ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" не здійснювало нарахування штрафних санкцій на суму заборгованості останньої за кредитним договором, як і не нараховувало процентів, а пред`явило вимогу на ту суму, яка була передана первісним кредитором. Доказів належного виконання зобов`язань по поверненню позичкових коштів відповідачка суду не надала, не подала будь-яких доказів на спростування користування наданими їй коштами, а також не подала будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови укладеного договору№ 630930679 від 08.06.2018, у встановленому порядку та строки не погашала заборгованість, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 4), а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7100,00 гривень. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову, тому, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідачки. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 7100,00 гривень надав: - договір № 05-10/2023 про надання правничої допомоги від 05.10.2023, який укладений між ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" та адвокатом Макєєвим В.М., в якому визначено, що вартість послуг адвоката встановлюється в розрахунку, що ціна однієї години затраченого адвокатом часу на надання послуг становить 1000 грн, конкретні суми до оплати наводяться в акті наданих послуг (а.с. 24-25); - акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024 на надання правничої допомоги, де вартість наданих послуг складає 7100,00 грн: 1000 грн (1 год) - первинна консультація, 3000 грн (3 год) - правовий аналіз наявних документів у замовника по справі, 3100 грн (3,1 год) - підготовка позовної заяви (а.с. 26); - платіжну інструкцію № 1134 від 07.03.2024, згідно з якою ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" сплатило на користь адвоката Макєєва В.М. 7100 грн (а.с. 26 звор.); - свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Макєєва В.М. (а.с. 27). Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. При цьому, відповідачкою не заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, як і не наведені обставини, за яких, як на її думку, заява не підлягала би до задоволення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним, обґрунтованим та співмірним, зокрема, із складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом, часом, витраченим адвокатом на їх надання. Тому, враховуючи те, що позовні вимоги задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7100,00 грн. На підставі викладеного, ст. 509, 526, 527, 610, 626, 628, 1048, 1049, 1050, 1054, 1077, 1078 ЦК України, та

Outcome: approved