Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він народився [INFO] та його матір`ю є [PERSON] . Батька він не має, у свідоцтві про народження його батька зазначено відповідно до ст. 135 СК України, зі слів матері. Мати [PERSON] майже з народження не приймала участі у його вихованні та не забезпечувала його, весь час зловживала алкогольними напоями, вела аморальний спосіб життя. Наразі у Жмеринському міськрайонному суді Вінницької області перебуває на розгляді справа № 130/2688/23 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України. Про нього з народження піклувались бабуся, дідусь та рідна сестра його матері [PERSON] [PERSON] . Протягом всього життя позивача, а особливо протягом останніх років, відповідач з ним не спілкується та не бачиться взагалі, не цікавиться успіхами та станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, його навчання, підготовку до самостійного життя, що підтверджується наданими ним письмовими доказами. Наразі протягом 2022 - 2023 років позивач перебуває в Німеччині, разом з рідною сестрою відповідача [PERSON] , постійно проживає з нею та відвідує місцеву школу. Крім того, відповідно до свідоцтва про призначення опікуном, [PERSON] призначена його опікуном в Німеччині. Відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, духовної, моральної або будь-якої іншої участі у його вихованні. За вказаних обставин позивач просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо нього та встановити над ним піклування та призначити піклувальником [PERSON] , [INFO] , яка на даний час займається його вихованням та утриманням, оскільки внаслідок позбавлення батьківських прав його матері він залишиться повністю без батьківського піклування, враховуючи запис про батька на підставі ст. 135 СК України, тобто зі слів матері (а.с. 1 - 8). Ухвалою суду від 29.01.2024, за результатами усунення недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі, ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 80). 25.04.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження в справі, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Частково задоволено клопотання представника позивача про виклик і допит в судовому засіданні свідків (а.с. 122). Позивач в судовому засіданні пояснив, що матір ним майже не піклувалася протягом усього його життя та не утримувала взагалі. З матір`ю зв`язку він майже не мав, його виховували тітка, бабуся та дідусь. Мати зловживала спиртними напоями, постійного місця проживання не мала. Коли він став дорослішим, його матір в спілкуванні з ним лише погрожувала та просила грошей. На даний час він проживає в Німеччині, в зв`язку з військовим станом в Україні його забрала проживати до себе тітка. Просив призначити піклувальником його тітку, з якою він проживає в Німеччині і також там навчається. Представник позивача, адвокат Тетева-Родюк І.О., в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що [PERSON] не займалася сином з самого народження, постійно змінює співмешканців і місце проживання. Коли після запровадження воєнного стану позивач вирішив виїхати за кордон до тітки, його матір в нього за дозвіл на виїзд вимагала 500 євро. Відповідач в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Заяв про розгляд справи без її участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений судом строк до суду не подано. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служби у справах дітей Вінницької міської ради,в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу та винести по ній рішення за його відсутності, підтримав висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] в судове засідання не з`явилася, попередньо подала заяву, в якій просила позов задовольнити та призначити її піклувальником неповнолітнього позивача. В судовому засіданні було допитано в якості свідка [PERSON] , який пояснив, що він є сусідом родини позивача і відповідачки з 1994 року, з того часу знає цю родину. [PERSON] разом з ним він не бачив. Бачив його з бабусею, або з тіткою [PERSON] . Матір він за тією адресою не бачив вже років 10. Чув, що вона мешкає десь в районі, але участі у вихованні сина він не бачив. Відомо, що матір позивача веде негативний спосіб життя, зловживала алкогольними напоями, позитивних відгуків про неї свідок не чув. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона рідна тітка [PERSON] , сестра [PERSON] і [PERSON] , відповідачки. [PERSON] займалась [PERSON] лише до двох років з його народження, потім ним займалась [PERSON] . [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не цікавиться ним, лише вимагає від нього, щоб саме він їй фінансово допомагав. Ще до війни [PERSON] хотіла, щоб [PERSON] виїхав до неї за кордон, але матір Вітора вимагала за дозвіл на виїзд з України гроші. Заслухавчши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 16.10.2006, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батьком зазначений [PERSON] . Даний факт також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 11, 12 - 13). [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями довідок про реєстрацію місця проживання особи від 03.08.2023 (а.с. 14, 19). [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , в яких батьком зазначений [PERSON] , а матір`ю [PERSON] та копією свідоцтва про шлюб [PERSON] серії [NUMBER] , відповідно до якого між [PERSON] та [PERSON] 13.08.2011 було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1932 (а.с. 20, 21, 22). Згідно копії свідоцтва про призначення опікуном, виданого судом першої інстанції Біденкопфа у справах сім`ї, по справі № 34 F 380/22 VM від 02.08.2022, яке перекладено з німецької мови на українську мову перекладачем [PERSON] та засвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Гайдейчук Г.В., [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , призначена опікуном [PERSON] , [INFO] (а.с. 25 - 27). [PERSON] , [INFO] , в`їхав до Федеральної Республіки Німеччина 27.04.2022 у супроводі [PERSON] , яка уповноважена його матір`ю. Віктор відвідує Бургвальдську школу з 19.05.2022 до орієнтовно 31.07.2023 і навчається у класі -/1, шкільна програма для здобувачів освіти, що адаптуються до нової програми навчання, що підтверджується довідками, які перекладено з німецької мови на українську мову перекладачем [PERSON] та засвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Гайдейчук Г.В. (а.с. 28 - 29, 30 - 32). Відповідно до довідки про реєстрацію за місцем проживання для повідомлення про переїзд від 11.05.2022, яку перекладено з німецької мови на українську мову перекладачем [PERSON] та засвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Гайдейчук Г.В., [PERSON] проживає з 27.04.2022 за адресою: [ADDRESS] (а.с. 33 - 34). [PERSON] відвідував інтенсивні мовні курси (з німецької мови) 3 19.05.2022 по 21.07.2023, що підтверджується копіями свідоцтв про участь в інтенсивному мовному курсі загальноосвітньої школи від 21.07.2023, які перекладено з німецької мови на українську мову перекладачем [PERSON] та засвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Гайдейчук Г.В. (а.с. 35 - 45). 09.02.2023 [PERSON] у справах іноземців Земельного округу Вальдек-Франкенберг було видано попередній дозвіл на проживання, який було продовжено. Дані копії документів перекладено з німецької мови на українську мову перекладачем [PERSON] та засвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Гайдейчук Г.В. (а.с. 46, 47, 48 - 49). Відповідно до засвідченого перекладу копії додатку до посвідки на проживання, [PERSON] проживає у Земельному окрузі Вальдек-Франкенберг (а.с. 50, 51). Згідно відповіді на адвокатський запит адвоката від 20.11.2023, комунальний заклад «Вінницький ліцей № 26 ім. Героя України Д. Майбороди» повідомив, що [PERSON] , [INFO] , був зарахований до даного закладу в 2013 році. В 2022 році здобув базову середню освіту, отримавши свідоцтво про отримання базової середньої освіти та був відрахований у зв`язку зі вступом до іншого закладу освіти. Протягом 2020 - 2021 н.р. та 2021 - 2022 н.р. у його вихованні брали участь дідусь та бабуся, вони цікавилися його навчанням, відвідували батьківські збори, постійно телефонували класному керівнику, повідомляли про причини відсутності, якщо була потреба. Мати [PERSON] , [PERSON] , протягом 2020 - 2021 н.р. та 2021 - 2022 н.р. на контакт з класним керівником не виходила, до школи не приходила, навчанням сина не цікавилась, участі у батьківських зборах не брала (а.с. 52 - 53). Відпповідно до відповіді Вінницької СДЮСШОР з легкої атлетики на лист адвоката від 15.11.2023, [PERSON] , в період з 01.11.2021 по 24.02.2022 тренувався у Вінницькій СДЮСШОР з легкої атлетики, у секції стрибків у висоту, під керівництвом тренера-викладача [PERSON] . За рекомендації вчительки фізичної культури ЗНЗ № 26 м. Вінниця [PERSON] тренувався протягом випробувального періоду, як спортивно обдарований юнак. До школи прийнятий не був, оскільки була відсутня заява від батьків. Відвідуванням тренувань опікувалась вчителька фізичної культури. На тренування до спортивної школи приходив самостійно, без супроводу дорослих. Мати до спортивної школи не приходила, його успіхами не цікавилася (а.с. 54). Згідно висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 13.05.2024 № 01/00/011/133420 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] , було встановлено зі слів [PERSON] , що [PERSON] ним не цікавиться, з днем народження та святами не вітає, коштів на його утримання не дає, він проживає разом з тіткою у Німеччині, до того також проживав з тіткою в Україні. [PERSON] повідомила, що з введенням воєнного стану в Україні вони, з дозволу [PERSON] , виїхали з дитиною у Німеччину, де перебувають і на даний час. З [PERSON] стосунків практично не підтримує, вона не цікавиться життям сина та не дає кошти на його утримання, також повідомила про випадок, коли [PERSON] телефонувала до неї уночі в нетверезому стані та вимагала у неї кошти. Підставою для звернення до суду стало те, що на її думку, [PERSON] може у подальшому звернутися до суду з питань стягнення аліментів на її утримання з повнолітнього сина та наголосила, що це було рішення самого [PERSON] Працівникам служби у справах дітей Жмеринської міської ради вдалося поспілкуватися з [PERSON] . Вона повідомила, що за адресою: [ADDRESS] не проживає, постійного місця проживання не має. Її було запрошено до служби, однак вона за викликом не з`явилася, на телефонні дзвінки більше не відповідала. Тому орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав матері, [PERSON] , щодо дитини, [PERSON] , [INFO] (а.с. 131 - 133). Відповідно до відповіді Виконавчого комітету Вінницької міської ради на адвокатський запит адвоката від 02.07.2024, виконавчий комітет повідомив, що органом опіки та піклування Вінницької міської ради було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] по відношенню до [PERSON] , оскільки вважає, що питання встановлення піклування та призначення піклувальника дитині не є спором і суд не ставив вимоги щодо надання відповідного висновку, висновок з даного питання не надавався. У разі звернення [PERSON] чи інших громадян до виконавчого комітету Вінницької міської ради із заявою про призначення піклувальником дитини, яка має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та відповідними документами, органом опіки та піклування Вінницької міської ради буде розглянуто дане звернення (а.с. 155 - 157). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, та в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім враховані права батьків. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Положеннями ст. 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «С.С. проти Словенії» дійшов висновку, що оскільки розуміння потреб дитини було обмеженим, а також не існувало емоційного зв`язку між матір`ю та дитиною, позбавлення батьківських прав у такому випадку відповідало конвенційним гарантіям, оскільки інтерес дитини до забезпечення постійного догляду та емоційної стабільності перевищив інтерес матері у збереженні правових зв`язків з дитиною. В справі «Суур проти Естонії» Європейський суд з прав людини також дійшов висновку про відповідність інтересам дитини позбавлення батька батьківських прав щодо неї в зв`язку з втратою контакту з дитиною, а примушування дитини до спілкування могло б бути контрпродуктивним. Суд враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не бере участі у вихованні та утриманні дитини, долею сина не цікавиться, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не піклується про його фізичний, духовний і моральний розвиток, не створює умов для отримання ним освіти, виявляє байдужість до дитини, при цьому об`єктивних перешкод для реалізації відповідачем її батьківських обов`язків в судовому засіданні не встановлено. Відповідач не з`явилася на жоден виклик до суду з метою розгляду даної справи, так само проігнорувала виклики до служби у справах дітей. Тобто суд вважає, що відповідач свідомо ухилялася та ухиляється на даний час від участі в житті дитини за відсутності перешкод для цього, жодних дієвих заходів, спрямованих на встановлення зв`язку з дитиною, не вживала. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. Водночас, в даній справі відповідач до судового засідання взагалі не з`явилася, обставин, викладених у позовній заяві, не спростувала. Суд також бере до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Тому суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] та такий захід відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. Також суд звертає увагу, що згідно з ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, внаслідок чого суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Згідно з положеннями ст. 1 Закону України від 13.01.2005 № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» (зі змінами) до числа дітей, позбавлених батьківського піклування, віднесено, зокрема, дітей, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав. Оскільки батько у [PERSON] відсутній, так як запис про нього в актовому записі про народження вчинено згідно ст. 135 СК України, а щодо його матері [PERSON] . суд вважає необхідним ухвалити рішення про позбавлення батьківських прав, то неповнолітній [PERSON] після набрання законної сили цим рішенням суду стає дитиною, позбавленою батьківського піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно зі ст. 59 ЦК України, піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Оскільки [PERSON] тривалий час мешкає разом з [PERSON] , має з нею довірливі, дружні відносини, вона є його рідною тіткою та фактично займається його вихованням та утриманням, та позивач просить призначити її його піклувальником, яка також бажає бути призначеною піклувальником неповнолітнього, а орган опіки та піклування не надав суду подання щодо призначення її опікуном з причин, що не залежали від суду, оскільки суд зобов`язував надати висновок щодо всіх питань, заявлених в позові, та перешкод для призначення [PERSON] піклувальником неповнолітнього [PERSON] не встановлено, враховуючи також, що вона призначена його опікуном за місцем проживання неповнолітнього в Німеччині на даний час, суд, ухвалюючи рішення про позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав, одночасно вважає за необхідне встановити піклування над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] (до повноліття дитини), оскільки за наслідком позбавлення батьківських прав його матері він буде позбавленим батьківського піклування, та призначити піклувальником дитини його рідну тітку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позовні вимоги, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, що становить 2 422, 40 грн, а саме: судовий збір у розмірі 2 422, 40 гривень (1 211, 20 за кожну з двох немайнових вимог). Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved