Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

У серпні 2022 року позивач Акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус» (далі - АТ «КБ «Глобус») звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у якому просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором від 25.08.2021 року № 01/35/21, в розмірі 1 787 178,87 грн, в тому числі: строкова заборгованість за кредитом - 1 502 807,00 грн; прострочена заборгованість за кредитом - 50 630,00 грн; строкова заборгованість за процентами - 22 429,08 грн; прострочена заборгованість за процентами - 211 312,79 грн та судові витрати. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 25.08.2021 року між АТ «КБ «Глобус» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит в грошовій формі на споживчі цілі в сумі 1 575 000,00 грн, строком кредитування на 240 місяців, кінцевою датою повернення кредиту є 24.08.2041 року включно, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11 % процентів річних. Положеннями п. 2.1. кредитного договору передбачено, що для обліку строкової заборгованості позичальника за кредитом банк відкриває позичальнику кредитний рахунок IBAN № [NUMBER] в АТ «КБ «Глобус». Відповідно до п. 2.2 кредитного договору позичальник шляхом підписання цього договору та відповідно до умов кредитування доручає банку здійснити надання кредиту шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів з кредитного рахунку на рахунок позичальника IBAN № [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] , в АТ «КБ «Глобус», код ЄДРПОУ 35591059, умови відкриття, ведення та закриття якого визначаються в договорі банківського рахунку. Пунктом 3.1 кредитного договору передбачено, що виконання позичальником зобов`язань за цим договором (повернення кредиту, сплата процентів за його користування, комісій, штрафних санкцій, інших платежів, передбачених договором) забезпечується всім майном, що передається в заставу (або буде передано) банку у заставу/іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, надалі іменується «Предмет застави» та фінансовою порукою [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Положеннями п. 4.1. кредитного договору визначено, що повернення кредиту позичальником здійснюється на рахунок IBAN № [NUMBER] в АТ «КБ «Глобус», код ЄДРПОУ банку 35591059, шляхом безготівкового перерахування з рахунків (-ів) позичальника (його поручителів, гарантів та інших осіб) та/або внесення готівкових коштів у касу банку. Кредит повертається лише в тій валюті, у якій він був наданий. Заборгованість за кредитом повертається позичальником у відповідності до графіка погашення кредиту (додаток № 2 до цього договору, що є його невід`ємною частиною), а у випадку, якщо такий не був укладений - не пізніше кінцевої дати повернення кредиту, передбаченої п. 1.1. цього договору. У випадку порушення позичальником встановлених графіком строків повернення кредиту, сума сплаченої в строк заборгованості за кредитом вважається простроченою та переноситься банком на рахунки для обліку простроченої заборгованості позичальника за кредитом. У випадку непогашення позичальником простроченої заборгованості за кредитом, банк, починаючи з дня виникнення такої заборгованості, може скористатися правом, зазначеним у п. 5.2.6 цього договору. Відповідно до п. п. 4.2. кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються за період з дня надання кредиту до дня його повернення на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно в один із 4-х останніх календарних днів (як правило 28 числа кожного місяця) за період з 28 (двадцять восьмого) числа минулого місяця до 27 (двадцять сьомого) числа поточного місяця (включно) та у день остаточного повернення кредиту. Змістом п. 4.5 кредитного договору встановлено, що у разі несвоєчасного повернення заборгованості за кредитом у строки, передбачені п. 1.1 та п. 4.1 кредитного договору, позичальник сплачує проценти з розрахунку процентної ставки, 45 процентів річних до діючої процентної ставки, що нараховується на суму простроченої заборгованості з дати її виникнення до дати її повного погашення. З грудня 2021 року відповідачем не здійснювалось погашення заборгованості за кредитним договором у відповідності до графіка погашення кредитної заборгованості (додаток № 2 до кредитного договору, що є його невід`ємною частиною), у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість за кредитним договором, що підтверджується випискою за рахунком № [NUMBER] - перенесення простроченого кредиту. Відповідно до п. 9.2 (п. п. 9.2.1) кредитного договору банк має право зупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, що передбачені цим договором, а також відшкодування збитків завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/ або іншими особами, що є поручителями позичальника (в т. ч. гарантами, майновими поручителями, заставодавцями та ін.), умов цього договору та/або угод (договорів), укладених у забезпечення виконання позичальником зобов`язань (договорів забезпечення) за цим договором, а позичальник зобов`язаний протягом 10 (десяти) календарних днів, а у випадку, якщо зобов`язання позичальника за цим договором забезпечуються заставою майнових прав на грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку в ПАТ «КБ «Глобус» - не пізніше наступного робочого дня, з дати надіслання банком відповідної вимоги повернути суму заборгованості за кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, інші платежі за цим Договором, штрафні санкції, а також відшкодувати збитки, завдані банку, у разі настання будь якого з наступних випадків, зокрема порушення позичальником строків (термінів) платежів, що встановлені цим договором. Положеннями п. 8.1. кредитного договору передбачено, що у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та/або комісій, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення. 25.08.2021 року в рахунок забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 01/35/21/П-1, згідно з яким вона поручається перед позивачем за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, а саме: зобов`язується повернути АТ «КБ «Глобус» кредит та сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити штрафні санкції та інші платежі у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором. 25.08.2021 року в рахунок забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 01/35/21/П-2, згідно з яким [PERSON] поручається перед позивачем за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, а саме: зобов`язується повернути АТ «КБ «Глобус» кредит та сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити штрафні санкції та інші платежі у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором. 25.08.2021 року в рахунок забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 01/35/21/П-3, згідно з яким [PERSON] поручається перед позивачем за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, а саме: зобов`язується повернути АТ «КБ «Глобус» кредит та сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити штрафні санкції та інші платежі у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором. Положеннями пунктів 1.3.-1.4. договору поруки передбачено, що поручитель підтверджує, що йому відомі всі умови кредитного договору. У випадку внесення боржником та кредитором (позивачем) змін та доповнень до кредитного договору поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою за цим договором зобов`язання боржника (збільшення розміру кредиту, збільшення розміру процентів за його користування, продовження строку користування кредитними коштами, комісії, тощо), що може виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У разі порушення боржником зобов`язань, передбачених кредитним договором, поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. 25.08.2021 року між позивачем та [PERSON] укладено додатковий договір № 1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору 01/35/21. Відповідно до ст. 1 додаткового договору «Сторони дійшли згоди внести зміни в кредитний договір в частині розміру процентною ставки за користування кредитом, а саме: встановити проценту ставку за користування кредитом в розмірі 17,0% процентів річних, у випадку звільнення співробітника». Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем не здійснювалось погашення заборгованості за кредитним договором у відповідності до графіка погашення кредитної заборгованості (додаток № 2 до кредитного договору, що є його невід`ємною частиною), починаючи з 13.10.2021 року у відповідача виникла прострочена заборгованість за кредитним договором, що підтверджується випискою рахунку № [NUMBER] - перенесення простроченого кредиту. 19.10.2021 року позивачем на ім`я відповідачів направлено вимоги за вих. № 1-2935, № 1-2936, № 1-2937 та № 1-2938 від 13.10.2021 року про дострокове повернення кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, що передбачені договором № 01/35/21 «Споживчий кредит» від 25.08.2021 року. Однак, вимоги не виконано, заборгованість не сплачено (не погашено). Таким чином, станом на 01.08.2022 року заборгованість за кредитним договором становить 1 787 178,87 грн , у зв`язку з чим позивач просить позов задовольнити. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2022 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. та 09.08.2022 року справу передано судді (т. 1 а.с. 66-67). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.08.2022 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (т. 1 а.с. 69-70). У листопаді 2022 року [PERSON] звернувся до суду через свого адвоката Ступак Т.О. з зустрічною позовною заявою до АТ «КБ «Глобус», [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] , у якій просить визнати недійсним укладений між АТ «КБ «Глобус» та [PERSON] договір споживчого кредиту від 25.08.2021 року № 01/35/21. Свої вимоги мотивував тим, що укладений між AT «КБ «Глобус» та [PERSON] договір споживчого кредиту від 25.08.2021 року № 01/35/21 суперечить вимогам законодавства, що регулює відносини у сфері споживчого кредитування, зокрема в частині фактичної передачі грошових коштів з метою придбання позичальником конкретного товару, роботи чи послуги, як і подальшої витрати [PERSON] цих коштів на придбання товару, роботи чи послуги. [PERSON] зазначає, що за фактом неналежного виконання завідуючим каси відділення № [NUMBER] AT «КБ «Глобус» [PERSON] своїх посадових обов`язків останнім було допущено нестачу коштів у сумі 1 575 000,00 грн. Ці обставини справи були встановлені під час розгляду Оболонським районним судом міста Києва судової справи № 756/15493/21 за позовом [PERSON] до AT «КБ «Глобус» про поновлення на роботі (рішення суд у справі від 17.08.2022 року набрало законної сили). У подальшому, з метою приховання факту нестачі у касі відділення № [NUMBER] АТ «КБ «Глобус» станом на 20.08.2021 року коштів у сумі 503 000,00 грн та 40 000,00 дол. США, керівництво банку разом із службою безпеки цього банку, чинячи психологічний тиск на учасників цієї справи шляхом погроз про порушення кримінальної справи, заставили [PERSON] підписати договір споживчого кредиту від 25.08.2021 року № 01/35/21, а решту працівників відділення № 30 (учасників цієї справи) - укласти договори поруки. Про викладені вище обставини справи [PERSON] інформував правоохоронні органи та за даним фактом порушено кримінальне провадження від 27.09.2022 року № 12022116410000422, досудове слідство у якому триває. Отже, у момент укладення договору споживчого кредиту його сторонами не додержано вимог, які встановлені ч. ч.1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України (т. 1 а.с. 88-94). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.11.2022 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до АТ «КБ «Глобус», [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] , про визнання недійсним договору. Вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до АТ «КБ «Глобус», [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] , про визнання недійсним договору об`єднано в одне провадження з первісним позовом АТ «КБ «Глобус» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (т. 1 а.с. 122-123). 27.01.2023 року до суду надійшов відзив на зустрічний позов, у якому представник АТ «КБ «Глобус» просив відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви та задовольнити первісний позов у повному обсязі. Відзив мотивований тим, що кредитний договір має всі родові ознаки, які передбачені в Законі України «Про споживче кредитування». Твердження [PERSON] про недотримання сторонами вимог ЗУ «Про споживче кредитування» в частині фактичної передачі грошових коштів не може братись до уваги, оскільки факт надання коштів підтверджується випискою за особовим рахунком № [NUMBER] (IBAN № [NUMBER] ) з 02.08.2021 року до 03.08.2022 року. Банк виконав взяті на себе зобов`язання та надав кредит в грошовій формі на споживчі цілі в сумі 1 575 000,00 грн, строком кредитування на 240 місяців, кінцевою датою повернення кредиту 24.08.2041 року включно, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11% процентів річних. Посилання позивача за зустрічним позовом на рішення Оболонського районного суду м.Києва у справі № 756/15493/21 є безпідставними, оскільки розглянуті обставини в тій справі не є взаємопов`язаними, тотожними та не мають причинно-наслідкового зв`язку. [PERSON] не є стороною договору, а тому в нього не може бути примірника договору. Наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватись судом на момент його укладання, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань (т. 1, а.с. 137-139). 21.03.2023 року представник [PERSON] - Ступак Т. О. направила відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, у якій стверджує про відсутність доказів перерахування коштів з банківського рахунку позичальника [NUMBER] в AT «КБ «Глобус» на банківський рахунок безпосереднього продавця товарів, робіт чи послуг, що є свідченням недотримання вимог п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з яким у договорі про споживчий кредит зазначаються мета отримання кредиту - товари, роботи чи послуги, на які у подальшому буде витрачено суму наданого споживчого кредиту. Вважають, що твердження AT «КБ «Глобус» про дотримання вимоги ЗУ «Про споживче кредитування» в частині зазначення мети використання кредиту, є необґрунтованими і фактично спрямовані на приховання дійсної мети складання сторонами відповідних документів, а саме - вирішити питання недостачі коштів у касі банку, допущеної діями касира [PERSON] 20.08.2021 року. Факт допущення 20.08.2021 року діями касира [PERSON] недостачі коштів в грошовому еквіваленті, що дорівнює сумі кредиту - 1 575 000,00 грн, встановлений у результаті проведення службового розслідування в AT «КБ «Глобус» від 08.09.2021 року та підтверджений Оболонським районним судом міста Києва під час розгляду справи № 756/15493/21. АT «КБ «Глобус» не надано суду доказів того, що за фактом допущення касиром [PERSON] 20.08.2021 року недостачі коштів в грошовому еквіваленті 1 575 000,00 грн були вжиті заходи, направлені на відшкодування завданих банку збитків. Допущену касиром [PERSON] недостачу коштів представники банку намагаються вирішити шляхом стягнення цих коштів за рахунок майна позичальника та інших працівників цього ж відділення банку - поручителів за договором кредиту, яких заставили підписати договори поруки шляхом погроз про кримінальну відповідальність за допущену недостачу. В порушення ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про споживче кредитування» AT «КБ «Глобус» не надав суду доказів проведення його представниками оцінки платоспроможності споживача [PERSON] .. Таким чином, вважають, що під час укладення договору споживчого кредиту від 25.08.2021 року № 01/35/21 сторони не дотрималися вимог ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України (т.1 а.с. 192-194). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.06.2023 року витребувано докази у справі (т. 1 а.с. 227-228). 27.07.2023 року відповідач за первісним позовом (третя особа за зустрічним) [PERSON] подала до суду пояснення щодо зустрічного позову, у яких підтримала факт допущення 20.08.2021 року діями касира [PERSON] недостачі коштів в грошовому еквіваленті, що дорівнює сумі кредиту - 1 575 000,00 грн та стверджувала про порушення під час укладення договору споживчого кредиту чинного законодавства в частині фактичної передачі грошових коштів з метою придбання позичальником конкретного товару, роботи чи послуги, як і подальшої витрати цих коштів на придбання товару, роботи чи послуги (т. 2 а.с. 16-17). 13.11.2023 року відповідач за первісним позовом (третя особа за зустрічним) [PERSON] через свого представника - адвоката Павлова П. В. подала до суду пояснення, у яких просить суд відмовити у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити. [PERSON] стверджує, що позивач не надав доказів на підтвердження виконання ним умов договору щодо кредитування, а саме - передачі позичальнику обумовленої суми коштів у порядку, визначеному договором. Позивачем не підтверджено факту видачі, отримання та використання кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору, а також не надано доказів оцінки фінансового стану позичальника перед укладенням кредитного договору. Позивачем також не дотримані вимоги про виконання зобов`язання позичальника з погашення заборгованості за кредитним договором. Крім того, [PERSON] підтверджує обставини, викладені у зустрічному позові та вважає, що кредитний договір містить ознаки фіктивності, що є підставою для визнання його недійсним (т. 2 а.с. 25-32). 10.01.2024 року адвокат Подольна О.М., яка діє в інтересах [PERSON] , подала до суду пояснення щодо позову та просила відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «КБ «Глобус». Зазначила, що в матеріалах справи відсутня інформація, а саме: заява на отримання кредитних коштів, на який саме рахунок було видано кредитні кошті, і чому банк сам з рахунку [PERSON] списав всі кредитні кошти, відсутня інформація, як проводилося досудове врегулювання за кредитним договором, відсутня заявка на видачу кредиту, в поручителів відсутні нотаріальні згоди на видачу кредиту від чоловіка та дружини. Крім того, вказує щодо відсутності направлення вимоги про дострокове повернення коштів. Таким чином, у задоволенні первісних позовних вимог слід відмовити у зв`язку з недоведеністю та фактичною відсутністю заборгованості. Вказує на те, що кредитний договір підписаний сторонами, які не досягли згоди з усіх істотних умов договору, волевиявлення не було вільним і не відповідало їх внутрішній волі. Вважає, що кредитний договір відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» є нікчемним, а тому кредитний договір та похідні договори слід визнати недійсними. Щодо витрат на професійну правову (правничу) допомогу зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат складає 15 000,00 грн (т.2 а.с. 53-63). 10.01.2024 року до суду від представника [PERSON] - [PERSON] надійшли додаткові пояснення у справі, у який просить відмовити у задоволенні первісного позову. Вказує, що [PERSON] не визнає позовні вимоги АТ «КБ «Глобус», оскільки кредитний договір № 01/35/21 від 25.08.2021 року був підписаний під примусом представників банку (т.2 а.с. 74-86). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.01.2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за первісним позовом та зустрічним позовом, призначено справу до судового розгляду по суті (т. 2 а. с. 100-103). Представник АТ «КБ «Глобус» Верхогляд М.М. у судовому засіданні просив первісний позов задовольнити та стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість та сплачений судовий збір. У задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити у повному обсязі. Відповідач за первісним та зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні первісного позову та підтримали зустрічну позовну заяву. Просили звернути увагу на те, що кредитний договір був підписаний під примусом. Представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити повністю у первісному позові, зустрічний позов задовольнити. Представник відповідача за первісним позовом, третьої особи за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] заперечував проти первісного позову та підтримує зустрічний позов. Вважає, що відсутні докази того, що кредитний договір був укладений, [PERSON] не отримувала вимоги, а тому у неї не виникло зобов`язань для повернення заборгованості за кредитним договором, а отже немає підстав для солідарного стягнення заборгованості. Відповідач за первісним позовом (третя особа за зустрічним) [PERSON] у судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов наступних висновків. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 25.08.2021 року між АТ «КБ «Глобус» та [PERSON] укладено кредитний договір № 01/35/21 (т. 1 а. с. 7-12). Згідно п. 1.1. кредитного договору банк надає позичальнику кредит у грошовій формі на споживчі цілі в сумі 1 575 000,00 грн, строк кредитування на 240 місяців, мета використання кредиту: споживчі цілі, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11 % процентів річних, кінцевою датою повернення кредиту є 24 серпня 2041 року включно. Положеннями п. 2.1 кредитного договору передбачено, що для обліку строкової заборгованості позичальника за кредитом банк відкрив кредитний рахунок IBAN № [NUMBER] в АТ «КБ «Глобус». Відповідно до п. 2.2 кредитного договору позичальник, шляхом підписання цього договору та відповідно до умов кредитування, доручив банку здійснити надання кредиту шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів з кредитного рахунку на рахунок позичальника IBAN № [NUMBER] РНОКПП [NUMBER] , в АТ «КБ «Глобус», код ЄДРПОУ 35591059, умови відкриття, ведення та закриття якого визначаються в договорі банківського рахунку. Пунктом 3.1 кредитного договору передбачено, що виконання позичальником зобов`язань за цим договором (повернення кредиту, сплата процентів за його користування, комісій, штрафних санкцій, інших платежів, передбачених договором) забезпечується всім майном, що передається в заставу (або буде передано) банку у заставу/іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, надалі іменується «Предмет застави» та фінансовою порукою [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Положеннями п. 4.1. кредитного договору передбачено, що повернення кредиту позичальником здійснюється на рахунок IBAN № [NUMBER] в АТ «КБ «Глобус», код ЄДРПОУ банку 35591059, шляхом безготівкового перерахування з рахунків (-ів) позичальника (його поручителів, гарантів та інших осіб) та/або внесення готівкових коштів у касу банку. Кредит повертається лише в тій валюті, у якій він був наданий. Заборгованість за кредитом повертається позичальником у відповідності до Графіка погашення кредиту (додаток № 2 до цього договору, що є його невід`ємною частиною), а у випадку, якщо такий не був укладений - не пізніше кінцевої дати повернення кредиту, передбаченої п. 1.1. цього договору. У випадку порушення позичальником встановлених графіком строків повернення кредиту, сума сплаченої в строк заборгованості за кредитом вважається простроченою та переноситься банком на рахунки для обліку простроченої заборгованості позичальника за кредитом. У випадку непогашення позичальником простроченої заборгованості за кредитом, банк, починаючи з дня виникнення такої заборгованості, може скористатися правом, зазначеним у п. 5.2.6 цього договору. Відповідно до п. п. 4.2 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються за період з дня надання кредиту до дня його повернення на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно в один із 4-х останніх календарних днів (як правило 28 числа кожного місяця) за період з 28 (двадцять восьмого) числа минулого місяця до 27 (двадцять сьомого) числа поточного місяця (включно) та у день остаточного повернення кредиту. Змістом п. 4.5 кредитного договору встановлено, що у разі несвоєчасного повернення заборгованості за кредитом, у строки, передбачені п. 1.1 та п. 4.1. кредитного договору, позичальник сплачує проценти з розрахунку процентної ставки, 45 процентів річних до діючої процентної ставки, що нараховується на суму простроченої заборгованості з дати її виникнення до дати її повного погашення. З грудня 2021 року відповідачем не здійснювалось погашення заборгованості за кредитним договором у відповідності до графіка погашення кредитної заборгованості (додаток № 2 до кредитного договору, що є його невід`ємною частиною), у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість за кредитним договором, що підтверджується випискою за рахунком № [NUMBER] - перенесення простроченого кредиту (т. 1 а.с. 43-60). Відповідно до положень п. 9.2 (п. п. 9.2.1) кредитного договору банк має право зупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, що передбачені цим договором, а також відшкодування збитків завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/ або іншими особами, що є поручителями позичальника (в т. ч. гарантами, майновими поручителями, заставодавцями та ін.), умов цього договору та/або угод (договорів), укладених у забезпечення виконання позичальником зобов`язань (договорів забезпечення) за цим договором, а позичальник зобов`язаний протягом 10 (десяти) календарних днів, а у випадку, якщо зобов`язання позичальника за цим договором забезпечуються заставою майнових прав на грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку в ПАТ «КБ «Глобус» - не пізніше наступного робочого дня, з дати надіслання банком відповідної вимоги повернути суму заборгованості за кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, інші платежі за цим договором, штрафні санкції, а також відшкодувати збитки, завдані банку, у разі настання будь якого з наступних випадків, зокрема порушення позичальником строків (термінів) платежів, що встановлені цим договором. Положеннями п. 8.1 кредитного договору передбачено, що у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та/або комісій, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення. 25.08.2021 року в рахунок забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між АТ «КБ «Глобус» та [PERSON] укладений договір поруки №01/35/21/П-1, згідно з яким вона поручилася перед позивачем за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, а саме: зобов`язався повернути АТ «КБ «Глобус» кредит у сумі 1 575 000,00 грн та сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити штрафні санкції та інші платежі у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором (т.1 а.с. 19 - 20). 25.08.2021 року в рахунок забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між АТ «КБ «Глобус» та [PERSON] укладений договір поруки №01/35/21/П-2, згідно з яким він поручився перед позивачем за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, а саме: зобов`язався повернути АТ «КБ «Глобус» кредит у сумі 1 575 000,00 грн та сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити штрафні санкції та інші платежі у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором ( т.1 а.с. 23 - 24). 25.08.2021 року в рахунок забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між АТ «КБ «Глобус» та [PERSON] укладений договір поруки №01/35/21/П-3, згідно з яким вона поручилася перед позивачем за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, а саме: зобов`язалась повернути АТ «КБ «Глобус» кредит у сумі 1 575 000,00 грн та сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити штрафні санкції та інші платежі у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором (т. 1 а.с. 27 - 28). Положеннями пунктів 1.3.-1.4. договорів поруки поручитель підтверджує, що йому відомі всі умови кредитного договору. У випадку внесення боржником та кредитором (позивачем) змін та доповнень до кредитного договору поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою за цим договором зобов`язання боржника (збільшення розміру кредиту, збільшення розміру процентів за його користування, продовження строку користування кредитними коштами, комісії, тощо), що може виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У разі порушення боржником зобов`язань, передбачених кредитним договором, поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. 25.08.2021 року між позивачем та [PERSON] укладено додатковий договір № 1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору 01/35/21 - додатковий договір (т. 1 а.с. 16). Відповідно до ст. 1 додаткового договору «Сторони дійшли згоди внести зміни в кредитний договір в частині розміру процентною ставки за користування кредитом, а саме: встановити проценту ставку за користування кредитом в розмірі 17 % процентів річних, у випадку звільнення співробітника». [PERSON] не здійснював погашення заборгованості за кредитним договором у відповідності до графіка погашення кредитної заборгованості (додаток № 2 до кредитного договору, що є його невід`ємною частиною), а тому починаючи з 13.10.2021 року у відповідача виникла прострочена заборгованість за кредитним договором, що підтверджується випискою рахунку № [NUMBER] - перенесення простроченого кредиту (т. 1 а.с. 40-42) 19.10.2021 року АТ «КБ «Глобус» на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] направлено вимоги за вих. № 1-2935, № 1-2936, № 1-2937 та № 1-2938 від 13.10.2021 року про дострокове повернення кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, що передбачені договором № 01/35/21 «Споживчий кредит» від 25.08.2021 року. (а.с.31-39) Однак, вимоги не виконано, заборгованість не сплачено (не погашено). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ст. 1054 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Позичальник не виконав зобов`язань, визначених договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Положеннями ст. ст. 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 1 додаткового договору «Сторони дійшли згоди внести зміни в кредитний договір в частині розміру процентною ставки за користування кредитом, а саме: встановити проценту ставку за користування кредитом в розмірі 17 % процентів річних, у випадку звільнення співробітника». Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст. 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, в якому передбачили умови підвищення процентної ставки, то вони мають виконуватись, а момент досягнення домовленості вважається таким, що настав. Тобто спочатку відбувається зміна процентної ставки, а потім надсилається повідомлення про це. Виходячи з вищевикладеного, слідує, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його істотних умов, у тому числі щодо автоматичного збільшення процентної ставки за кредитним договором у разі порушення його умов позичальником, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення такої домовленості, тобто з моменту підписання кредитного договору. Банк не ініціював зміни процентної ставки за кредитним договором. Зміна процентної ставки відбулась безпосередньо в наслідок порушення позичальником умов кредитного договору. Абзацом 2 ч. 4 ст. 1056 ЦК України передбачено, що у разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки. [PERSON] не здійснював погашення заборгованості за кредитним договором у відповідності до графіка погашення кредитної заборгованості (додаток № 2 до кредитного договору, що є його невід`ємною частиною), а тому починаючи з 13.10.2021 року у відповідача виникла прострочена заборгованість за кредитним договором, що підтверджується випискою рахунку № [NUMBER] - перенесення простроченого кредиту (а. с. 40-42). Станом на 01.08.2022 року заборгованість за кредитним договором становить 1 787 178,87 грн, яка складається з: строкової заборгованості за кредитом - 1 502 807,00 грн.; простроченої заборгованості за кредитом - 50 630,00 грн; строкової заборгованості за процентами - 22 429,08 грн; прострочена заборгованість за процентами - 211 312,79 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 3 ст. 554 ЦК України). У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України). Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеними між сторонами договорами, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов кредитного договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнення з позичальника та поручителів заборгованості за кредитом та штрафними санкціями за користування кредитними коштами. Щодо стягнення заборгованості з усіх відповідачів в солідарному порядку слід зазначити, що якщо за умовами окремих договорів поруки поручителі узяли на себе зобов`язання самостійно відповідати перед кредитором за виконання грошових зобов`язань боржником за кредитним договором, то кредитна заборгованість підлягає стягненню з кожного поручителя окремо, а не з усіх поручителів у солідарному порядку. Згідно зі ст. 554 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Аналіз наведеної норми дає підстави стверджувати, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобов`язання, виникає декілька самостійних зобов`язань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не пов`язані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є. Порука декількох осіб може визначатися як спільна в разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов`язання. Лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука). Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов`язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою. Викладена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 201/13782/14-ц (провадження № 61-7156св20). Принцип «jura novit curia» полягає у наступному: (1) суд знає право; (2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; (3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору. Суд, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Отже діючи в межах позовних вимог, саме суд встановлює правову природу правовідносин сторін на підставі належно доведених сторонами обставин, в результаті чого визначає норму права, що підлягає застосуванню. Такі повноваження суду носять імперативний характер, що означає обов`язок суду надати правову кваліфікацію відносинам та визначити релевантну норму. При цьому варто зазначити, що незгода суду з правовим обґрунтуванням позову не є підставою для відмови в його задоволенні, оскільки неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні правові норми. Так, з`ясувавши що учасник судового процесу послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, суд має самостійно здійснити їх правильну правову кваліфікацію та застосувати ті норми, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (постанова від 08.06.2021 у справі № 662/397/15-ц). Велика Палата при розгляді окремих справ зробила висновок, що посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені в позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог (постанови від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 та від 25.06.2019 у справі №924/1473/15). У той же час відмову в задоволенні позову через помилкове правове обґрунтування позовних вимог суд розцінює як перешкоду в доступі до правосуддя, а відтак - порушення статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та статей 55, 124 Конституції України. У цій справі є три окремі договори поруки з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , за якими кожен з поручителів поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники за порушення умов одного й того ж кредитного договору. З огляду на викладене й на відсутність положень про солідарну відповідальність поручителів у нормах чинного законодавства та в умовах договорів поруки, суд приходить до висновку про відсутність підстав для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами ч. 3 ст. 554 ЦК України. Разом з тим, відсутність підстав для солідарного стягнення з поручителів заборгованості за окремими договорами поруки, не зумовлює відмову в задоволенні позову про стягнення заборгованості з кожного поручителя окремо. Отже, між оскільки між банком та [PERSON] , між банком та [PERSON] , між банком та [PERSON] , з кожним окремо, у встановленому законом порядку, були укладені договори поруки від 25.08.2021 року, за пунктами 1.1. яких кожен з поручителів зобов`язався перед кредитором солідарно відповідати за виконання зобов`язання [PERSON] , при цьому, банк звернувся в межах строку позовної давності та порука не є припиненою, суд дійшов висновку про солідарну відповідальність боржника з кожним із поручителів. З урахуванням викладеного первісний позов підлягає частковому задоволенню. Щодо заявлених зустрічних позовних вимог про визнання недійсним кредитного договору суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А частиною ч. 2 цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. ст. 215 - 235 ЦК України особа, яка вважає, що її права, речові права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. За змістом ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових та/або супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної додаткової та/або супутньої послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору; 15) право споживача на звернення до Національного банку України у разі порушення кредитодавцем, новим кредитором та/або колекторською компанією законодавства у сфері споживчого кредитування, у тому числі порушення вимог щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимог щодо етичної поведінки), а також на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої споживачу у процесі врегулювання простроченої заборгованості. 2. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін. Однією з обов`язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв`язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, в суду немає правових підстав для задоволення позову (правова позиція міститься в постанові Верховного суду України від 25.12.2013 у справі № 6-94цс13). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, умови кредитування позичальник розумів та погодив, інформацію стосовно наданих фінансових послуг в розумінні ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» отримав. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17 зазначено таке: «Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено. Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Як неодноразово наголошував Верховний Суд України (постанови від 01 червня 2016 року у справі № 920/1771/14, від 30 листопада 2016 року у справі № 910/31110/15), під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину потрібно застосовувати загальні положення статей 3,15,16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце». Отже, у справах про оспорювання договору за позовом особи, яка не є його стороною, спершу потрібно встановити, яким чином договір порушує (зачіпає) її права та законні інтереси. Так судом встановлено, що 25.08.2021 року між банком та [PERSON] укладений договір поруки №01/35/21/П-2, за умовами якого останній поручився перед позивачем за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, а саме в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між АТ «КБ «Глобус» та [PERSON] (оспорений договір) зобов`язався повернути АТ «КБ «Глобус» кредит у сумі 1 575 000,00 грн та сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити штрафні санкції та інші платежі у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором. Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Твердження [PERSON] про недотримання сторонами вимог Закону України «Про споживче кредитування» в частині фактичної передачі грошових коштів є необґрунтованим, оскільки факт надання коштів підтверджується випискою за особовим рахунком № [NUMBER] (IBAN № [NUMBER] ) з 02.08.2021 року до 03.08.2022 року. Крім того, суд не бере до уваги додані до зустрічної позовної заяви рішення Оболонського районного суду м. Києва у справі №756/15493/21 та відповідь Бучанського районного управління поліції (відділення поліції № 5), оскільки ці докази не містять інформацію щодо предмета доказування, а саме - щодо визнання недійсним кредитного договору. Оскільки зустрічні позовні вимоги [PERSON] недоведені останнім належним чином, суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України», від 10 лютого 2010 року , заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя , у рішеннях суддів та інших органів з вирішенням спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий , що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія А, N 303 - A, п.29). Суд,

Outcome: partial