Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину. В позовній заяві позивачка вказала, що шлюб між ними було розірвано 14 липня 2006 року. В шлюбі, [INFO] , в них народився син [PERSON] . 06 травня 2024 року [PERSON] виповнилось 18 років, він навчається у ВСП «Бучацький фаховий коледж ЗВО «Подільський державний університет» на першому курсі денної форми навчання. Закінчення навчання передбачено 30 червня 2026 року. У зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Вищевикладені обставини змусили позивача звернутися до суду з вказаним позовом. Просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на час навчання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісяця, починаючи з 06 травня 2024 року (дата настання повноліття) та до 30 червня 2026 року. Також просить стягнути в її користь витрати в розмірі 1000 гривень, понесених на правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, просить позов задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. В ході проведення підготовчого розгляду справи відповідач позов визнавав частково. Просив зменшити розмір аліментів, оскільки працює двірником, його дохід невеликий та він не має змоги сплачувати аліменти на повнолітню дитину в розмірі 2500 гривень щомісячно. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу). За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 14 липня 2006 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 14.07.2006, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день [PERSON] досяг повноліття та навчається у ВСП «Бучацький фаховий коледж ЗВО «Подільський державний університет» на першому курсі денної, державної форми навчання з 01 вересня 2023 року. Закінчення навчання передбачено 30 червня 2026 року. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~ главою 16 Сімейного кодексу України. Згідно приписів\~ст. 199 СК України, \~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років, але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу. При цьому суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, так як було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. З досліджених судом письмових доказів встановлено, що [PERSON] навчається на державній формі навчання, отже позивачка не несе витрати на його оплату. Разом з тим, позивачем не надано доказів того, що вона, наприклад, оплачує проживання (гуртожиток, найм квартири), проїзд, інші витрати пов`язані з навчанням (чеки, квитанції тощо). Крім того, як стверджує сама позивачка, відповідач сплачує аліменти на утримання їхньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку до досягнення нею повноліття. Відповідач, в свою чергу, на підтвердження свого скрутного матеріального становища надав довідку про доходи КП «Чортків дім», звіт про здійснення відрахування та виплати КП «Чортків дім», довідку про доходи ПФУ. З даних письмових доказів вбачається, що [PERSON] працює в КП «Чортків дім» та займає посаду двірника. Його місячний заробіток становить за період з травня по грудень 2023 року 6473,60 гривень, з січня по квітень 2024 року 6816,00 гривень. З них утримано щомісячний податок з доходів фізичних осіб 1262,35 гривень та 1329,12 за відповідні періоди та 2500,00 гривень аліментів. Таким чином, в період з травня по грудень 2023 року щомісячний дохід з відрахуваннями [PERSON] становив 2711,25 гривень; в період з січня по квітень 2024 року - 2986,88 гривень. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст. 200 СК України, \~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Як вбачається\~із ч.\~1\~ст.\~182\~СК \~України,\~\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також суд враховує положення\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що \~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Судом встановлено, що позивач досяг повноліття та навчається у ВСП «Бучацький фаховий коледж ЗВО «Подільський державний університет», не працює, проживає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні, однак, її допомога є недостатньою, а тому він потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач має важкий матеріальний стан, сплачує аліменти на неповнолітню дочку. Сімейний кодекс України\~виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина, і цей обов`язок також розповсюджується на матір позивача При визначенні розміру аліментів суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню дитини, встановлені обставини справи, оцінює надані докази в їх сукупності, в зв`язку з чим дійшов висновку щодо можливості стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі, який є справедливим і не буде накладати непропорційний фінансовий тягар на відповідача, зокрема, і з врахуванням того, що син хоч і є повнолітнім, однак у зв`язку з навчанням має обмежені можливості забезпечувати своє життя самостійно, в розмірі 1500 гривень щомісячно. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до частин 1, 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, інші особи, які б понесли судові витрати відсутні, стягнення судового збору підлягає з відповідача в користь держави. \~ \~ \~ \~Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача в її користь 1000 гривень витрат на правничу допомогу, зазначає наступне. Згідно з частиною другою\~статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. В силу частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України \~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 20 травня 2020 року у справі № 154/1435/18-ц та від 17 березня 2021 року у справі № 712/1720/19. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачка надала квитанцію №7 від 25.04.2024 на сплату гонорару адвокату Камінському М. В. в сумі 1000 гривень. Однак, в матеріалах справи відсутнє свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Камінського М. В., Договір про надання правничої допомоги або ордер на надання правничої допомоги, опис юридичних послуг тощо. Оскільки, в матеріалах справи відсутні документально підтверджені витрати на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат, тому суд відмовляє у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Outcome: approved