Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

20.05.2024 АТ «Банк Кредит Дніпро» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначало наступне. 18.02.2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] , укладено кредитний договір № 22038000299589, згідно до якого банк зобов`язався надати відповідачу грошові кошти (кредит) в розмірі 224 000, 00 грн., строком на 60 місяців з кінцевою датою повернення кредиту - 18.02.2025 року, а останній повернути кредит зі сплатою процентів за користування кредитом на строкову заборгованість 0, 001 % річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56 % річних. Банк свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу кредит, водночас останній порушує умови договору, з огляду на що, станом на 26.04.2024 року за вказаним договором утворилася заборгованість в розмірі 188\~971, 07 грн., яка складається з залишку простроченого кредиту 188\~970, 97 грн., та залишку прострочених відсотків 0, 10 грн., яку банк, на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, просить стягнути з відповідача, а також суму понесених судових витрат. Ухвалою судді від 06.06.2024 року у справі відкрито провадження і її призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання на 08 год. 30 хв. 26.06.2024 року. В подальшому підготовче судового засідання було відкладено на 08 год. 00 хв. 17.07.2024 року. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.07.2024 року справу було призначено до судового розгляду по суті на 08 год. 30 хв. 06.08.2024 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в засідання не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає. Враховуючи наведене та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи у відсутність учасників справи та прийняти рішення на підставі наявних матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Статтею 12\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас за змістом ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним\~договором банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї\~глави,\~якщо інше\~не встановлено\~цим параграфом\~і не\~випливає із\~суті кредитного\~договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Виходячи з приписів, викладених в ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.\~610\~ЦК Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 18.02.2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] , укладено кредитний договір № 22038000299589, згідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти (кредит) в розмірі 224 000, 00 грн., строком на 60 місяців з кінцевою датою повернення кредиту - 18.02.2025 року, зі сплатою процентів за користування кредитом на строкову заборгованість 0, 001 % річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56 % річних. Умови укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] кредитного договору були погоджені сторонами у встановленому законом порядку і відповідач проти них не заперечував. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. Згідно розрахунку, станом на 26.04.2024 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 188\~971, 07 грн., яка складається з залишку простроченого кредиту 188\~970, 97 грн. та залишку прострочених відсотків 0, 10 грн. Вказана заборгованість відповідачем добровільно на час розгляду справи в суді не погашена. За таких обставин, суд доходить висновку, що позов АТ «Банк Кредит Дніпро» слід задовольнити та стягнути з відповідача вказану заборгованість за договором. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас виходячи з положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, у зв`язку із визнанням відповідачем [PERSON] позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог щодо нього, з останнього підлягає стягненню на користь позивача 50 % від половини судового збору сплаченого при зверненні з позовом до суду, а саме у розмірі 1 924, 57 грн., а інші 50 % судового збору від половини судового збору сплаченого при зверненні з позовом до суду в розмірі 1 924, 57 грн., повертаються позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved