Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , грошову компенсацію за належну 1/2 частки майна транспортний засіб у виді легкового автомобілю марки «Volkswagen», модель Passat, 1997 року випуску, державний номер [NUMBER] , номер кузова № [NUMBER] , що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, в розмірі 65835,00 грн. Право спільної сумісної власності [PERSON] на автомобіль марки «Volkswagen», модель Passat, 1997 року випуску, державний номер [NUMBER] , номер кузова № [NUMBER] вважати припиненим з моменту сплати вартості його частки. В обґрунтування позовних вимог, зазначає, що сторони з 08 жовтня 2011 року перебували в шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного захисту Кегичівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 63. 17 січня 2024 року, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, виховання дітей, шлюб між ними було розірвано. У період перебування в шлюбі, сторонами було придбано спільне майно, а саме легковий автомобіль марки «Volkswagen», модель - Passat, 1997 року випуску. Оскільки дане рухоме майно було придбане позивачем та відповідачем у період шлюбу, воно належить, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому [PERSON] має намір поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за нею 1/2 частини легкового автомобілю марки «Volkswagen», модель - Passat, 1997 року випуску, державний номер [NUMBER] . На даний час, дійти компромісу або згоди у питанні поділу майна сторони не можуть, оскільки кожен з них моє власну думку щодо володіння, користування і розпорядження ним. Наразі спірним майном, легковим автомобілем, користується лише відповідач. Всі вимоги позивачки стосовно надання доступу до майна - ігнорує. У зв`язку з цим, позивачка вимушена звернутись до Кегичівського районного суду Харківської області з метою захисту своїх порушених прав. Позиція відповідача. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відізвати позовну заяву [PERSON] до нього, так як даний позов не обґрунтований і доказами не підтверджений. В обґрунтування зазначено, що позивачка хоче вести суд в оману, оскільки відповідач в присутності свідків пропонував позивачці поділити майно порівну, а саме забрати спірний автомобіль і 1/2 частину йому не відшкодовувати, а врахувати в рахунок по сплаті заборгованості по аліментам. Крім того зазначив, що на даний час спірний автомобіль знаходиться в несправному стані, коштів для його ремонту немає, щоб його відремонтувати та продати щоб порівну поділити. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 12 квітня 2024 року позивачка звернулась до суду з позовом. Ухвалою суду від 16 квітня 2024 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 08 травня 2024 року. Ухвалою суду від 04 червня 2024 року клопотання відповідача [PERSON] про поновлення строку на подання відзиву задоволено. Поновлено строк для подання відзиву. Прийнято відзив відповідача [PERSON] у даній справі до розгляду. 23 липня 2024 року представником позивача [PERSON] подана заява про забезпечення доказів. Ухвалою суду від 23 липня 2024 року заяву представника позивача [PERSON] про забезпечення доказів повернуто. Сторони у судове засідання не з`явились, про місце, дату і час повідомлені належним чином, натомість надали заяви про: представник позивача позов підтримує та просить не розглядати раніше подане клопотання про витребування доказів, відповідач позовні вимоги визнає, обоє просять розглянути справу без їх участі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Як передбачено ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Матеріалами справи встановлено, що 08 жовтня 2011 року сторони уклали шлюб. Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 17 січня 2024 року розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований 08 жовтня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кегичівського районного управління юстиції Харківській області, актовий запис № 63 (копія, а.с.12-16). Відповідно копії відповіді на запит № 166343537 від 21 червня 2023 року, власником автомобіля марки «Volkswagen», модель Passat, 1997 року випуску, державний номер [NUMBER] , номер кузова № [NUMBER] є відповідач та також підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 11 березня 2020 року (а.с.83, 83 зворотної сторінки). Отже, суд приходить до висновку, що вказаний вище автомобіль було придбано подружжям за час перебування у зареєстрованому шлюбі. Згідно довідки оцінювача про вартість колісного транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen», Passat, 1997 року випуску, державний номер [NUMBER] , номер кузова № [NUMBER] , без врахування технічного стану та пробігу станом на 06 березня 2024 року становить 131670,00 грн (копія, а.с. 17-19). Також в судовому засіданні досліджено копію акту про технічний стан автомобілю марки «Volkswagen», Passat, 1997 року випуску, державний номер [NUMBER] та фотознімки долучені відповідачем (копія,а.с.45). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1,2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 та 2 ст. 364 ЦК України визначено, що співласник має право на виділ частки із майна, що у спільній, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Зі змісту пунктів 23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, враховуючи те, що спірний автомобіль був придбаний у шлюбі та відповідачем це визнається суд приходить до висновку, що є спільною сумісною власністю подружжя. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація за належну 1/2 частки майна позивача у праві спільної сумісної власності на спірний автомобіль у розмірі 65836,00 грн. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір сплачений при подачі позову в сумі 1211,20 грн. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved