Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 12.06.2024 року до Заліщицького районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява [PERSON] ,\~який діє\~в інтересах\~ [PERSON] ,\~до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування, яка згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 12.06.2024 року розподілена судді Шевчук В.М. Представник позивачки [PERSON] просить суд встановити юридичний факт перебування у зареєстрованому Лисівською сільською радою Заліщицького району Тернопілсьької області, актовий запис №29, шлюбі [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та просить визнати за позивачкою, як спадкоємицею права на обов`язкову частку у спадщині на підставі ч.1 ст.1241 ЦК України, після смерті [INFO] [PERSON] на 1/8 частину земельної ділянки, площею 0,93 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лисівської сільської ради, кадастровий номер 6166085800:01:001:0111, право власності на яку посвідчено державним актом серії ТР №062841 від 30.04.2009 року. \~ В обґрунтування позовних вимог представник позивачки посилається на те, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, площею 0,93 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Лисівської сільської ради, кадастровий номер 6122085800:01:001:0111, право власності на яку посвідчено державним актом серії ТР №062841 від 30.04.2009 року. Спадкодавець [PERSON] за життя 12.02.2020 року склав на користь відповідача [PERSON] заповіт, посвідчений секретарем виконкому Лисівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №17, яким заповів [PERSON] все належне йому на день смерті майно. Відповідач [PERSON] отрмав 22.12.2023 року у Заліщицькій державній нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом на 7/8 частин спірної земельної ділянки, яке зареєстровано за реєстраційним номером 300. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та оформлення права власності після смерті [PERSON] позивачка звернулася із заявою до державного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори. В.о.державного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори Інна Дідик повідомила позивачці про відмову у вчиненні вказаної нотаріальної дії, оскільки позивачкою не підтверджено шлюбні відносини з спадкодавцем [PERSON] , тому пропонує для вирішення спору з метою оформлення права на спадкове майно після смерті [INFO] [PERSON] звернутися з позовом до суду. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи \~ \~ \~ Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилися, однак від представника позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] \~у підготовче\~судове засідання\~не з`явився,\~однак подав\~до суду\~письмову заяву,\~в якій\~просить цивільну\~справу розглядати\~без його\~участі,\~з позовними\~вимогами згідний. \~ \~ \~ ІІІ. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 17.06.2024 року суддя Шевчук В.М. відкрила провадження у цивільній справі та визначила проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Дослідивши матеріали\~ цивільної справи, суд вважає,\~ що позовна заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно даних паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 18.01.1997 року, виданого Заліщицьким РВ УМВС України в Тернопільській області, [PERSON] народилася [INFO] та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно даних паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 04.04.1998 року, виданого Заліщицьким РВ УМВС України в Тернопільській області, [PERSON] народився [INFO] та зареєстрований за адресою: с.Лисівці Чортківського району Тернопільської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.10.2021 року [PERSON] помер [INFO] у віці 78 років, про що 21.10.2021 року Товстенською селищною радою Заліщицького району Тернопільської області складено відповідний актовий запис №257. Згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 14.11.1968 року [PERSON] , 1943 року народження, та [PERSON] , 1949 року народження, зареєстрували шлюб 14.11.1968 року, про що 14.11.1968 року складено відповідний актовий запис №29. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно з заповітом від 12.02.2020 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Лисівської сільської ради Заліщицького району Тернопілсьької області Синишин С.В., та зареєстрованим у реєстрі за №17, [PERSON] на випадок своє смерті зробив таке розпорядження: «все моє майно, де б воно не знаходилось, з чого воно не складалось і взагалі все те, на що я буду мати право за законом на день моєї смерті заповідаю [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податку [NUMBER] , який народився [INFO] в м.Чортків Тернопільської області». Як вбачається з довідки Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області від 05.06.2024 року №221, [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , були чоловіком та дружиною. Як вбачається з довідки Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області від 05.06.2024 року №222, [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 1969 року і до дня смерті. На момент смерті разом із спадкодавцем в [ADDRESS] проживали та продовжують проживати: 1. [PERSON] , [INFO] дружина померлого; 2. [PERSON] , [INFO] дочка померлого; 3. [PERSON] , [INFO] зять померлого; 4. [PERSON] , [INFO] внук померлого; 5. [PERSON] , [INFO] внук померлого; 6. [PERSON] , [INFO] невістка померлого; 7. [PERSON] , [INFO] правнук померлого. На момент смерті спадкодавець перебував у зареєстрованому шлюбі. Свідоцтво на право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами [ADDRESS] не видавалось. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №062841, виданого на підставі розпорядження голови Заліщицької райдержадміністрації №97 від 23.02.2004 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010964700509, [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лисівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, розміром 0,93га. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємицею на обов`язкову частку у спадщині за законом після смерті чоловіка [PERSON] , а тому має право на спадкування майна після смерті [PERSON] . У матеріалах спадкової справи №80/2023, заведеної 17.10.2021 року до майна померлого [PERSON] , вбачається, що [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Листом в.о.державного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори Тернопільської області І.Дідик №613/02-14 від 22.12.2024 року позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки позивачкою не підтверджено шлюбні відносини з спадкодавцем [PERSON] , відтак встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення права власності на спадкове майно у нотаріальному порядку. V. Оцінка суду Згідно зі ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Нормою ч.1 ст.235 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року в справі №320/948/18 зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.4 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу. А, тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що померлий [INFO] [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Суд вважає, що розбіжності у документах, які б підтверджували факт реєстрації шлюбу між вказаними особами позбавляють [PERSON] права на отримання спадщини, чим порушуються її спадкові права, які підлягають поновленню шляхом задоволення заяви. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України сдкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Належно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно зі ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.1275 ЦК України якщо від\~прийняття спадщини\~відмовився один\~із спадкоємців\~за заповітом,\~частка у\~спадщині,\~яку він\~мав право\~прийняти,\~переходить до\~інших спадкоємців\~за заповітом\~і розподіляється\~між ними\~порівну. Якщо\~від прийняття\~спадщини відмовився\~один із\~спадкоємців за\~законом з\~тієї черги,\~яка має\~право на\~спадкування,\~частка у\~спадщині,\~яку він\~мав право\~прийняти,\~переходить до\~інших спадкоємців\~за законом\~тієї ж\~черги і\~розподіляється між\~ними порівну. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено пра вових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування п.23 передбачає, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності судовому розгляду не підлягають. У разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вирішуючи дані позовні вимоги, суд виходить з того, що дані правовідносини є спадковими, а позивачка позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому її право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання відповідно до вимог положень п.1 ч.2 ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. При цьому, у своїй постанові по справі №570/997/19 від 16.06.2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду звернув увагу, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст.392 ЦПК України право власності на майно може бути визнано судом також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Позовні вимоги мають оцінюватися судом, виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачем [PERSON] суперечить вимогам закону. За встановлених обставин справи суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємиці при оформленні її спадкових справ, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивачка [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса за прийняттям спадщини після смерті [PERSON] , відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, відтак [PERSON] має право на спадкування майна, яке належало померлому [PERSON] . VI. Щодо розподілу судових витрат Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах, оскільки позивачка не заявляє вимогу про стягнення судових витрат з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved