Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

У квітні 2024 року Служба у справах дітей Піщанської сільської ради звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила: - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь осіб чи закладу, у якому буде перебувати дитина, аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що малолітня дитина [PERSON] народився [INFO] в КП «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» ДОР та був переведений з пологового відділення до відділення інтенсивної терапії новонароджених з виїзною неонатологічною бригадою КП «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» ДОР. Мати малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з моменту госпіталізації відвідувала дитину, проте з 14.09.2023 року перестала приходити та телефонувати. З того часу мати дитиною взагалі не цікавиться. Медичні працівники постійно дзвонили по номеру мобільного телефону, який мати дитини залишила «як свій власник», проте їм іноді відповідала її сестра та повідомляла, що відповідачка працює. 17.01.2024 року комісією КП «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» ДОР був складений відповідний Акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту у пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я. Головою Адміністрації Соборного району Дніпропетровської міської ради було прийняте розпорядження від 25.01.2024 року № 29-Р «Про реєстрацію народження малолітнього [PERSON] » В.о. Голови Адміністрації Соборного району Дніпропетровської міської ради було прийняте розпорядження від 12.02.2024 року № 40-Р «Про внесення змін до розпорядження голови адміністрації Соборного району Дніпропетровської міської ради від 25.01.2024 року № 29-Р» щодо внесення змін до п.3 розпорядження в частині, що стосується документа про народження дитини [PERSON] , [INFO] , який видається для реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану. За вказаних обставин малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований у Соборному відділі ДРАЦС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), видане свідоцтво про народження дитини серія [NUMBER] від 15.02.2024 року, видане Соборним відділом РАЦС у місті Дніпрі та витяг з ДРАЦС громадян про державну реєстрацію народження, виданий Соборним відділом РАЦС у Дніпрі від 15.02.2024 року № 00145372051. Наказом Служби у справах дітей Піщанської сільської ради № 20 від 06.03.2024 року тимчасово влаштовано [PERSON] , [INFO] , як дитину, що залишилась без піклування батьків в родину [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за адресою фактичного проживання: [ADDRESS] . Дитина перебуває під належним доглядом та піклуванням в родині [PERSON] , що бажають стати прийомними батьками для дитини. Матір дитини [PERSON] на телефонні дзвінки не відповідає, на зв`язок вийшла її сестра, яка повідомила, що мати знає про стан дитини та піклуватися про нього не бажає, оскільки працює та не має вільного часу на дитину. Комісія ССД Піщанської селищної ради неодноразово намагалась здійснити вихід у родину [PERSON] , з метою обстеження умов проживання, проведення профілактичних робіт з матір`ю дитини, з метою повернення матері до дитини, проте за місцем проживання [PERSON] була відсутня, вищезазначені заходи впливу виявились безрезультатними. Отже, позивач, наводячи вищевказані факти, як кожен окремо так і в сукупності, розцінює дії [PERSON] як ухилення від виховання та належного догляд і піклування за дитиною, свідомого нехтування нею своїх обов`язків, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов`язків, яка не забрала свою дитину з пологового відділення, і не виявила протягом тривалого часу батьківського піклування. Ухвалою суду від 01 травня 2024 року було відкрито загальне позовне провадження по справі (а.с. 33). Ухвалою суду від 05 червня 2024 року було закінчено підготовче провадження по справі (а.с. 51). Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, надав детальні пояснення щодо обставин, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до наступного висновку. [INFO] в КП «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» ДОР народився [PERSON] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , та був переведений з пологового відділення до відділення інтенсивної терапії новонароджених з виїзною неонатологічною бригадою КП «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» ДОР (а.с. 9). 17.01.2024 року комісією КП «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» ДОР був складений відповідний Акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту у пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я (а.с. ). Головою Адміністрації Соборного району Дніпропетровської міської ради було прийняте розпорядження від 25.01.2024 року № 29-Р «Про реєстрацію народження малолітнього [PERSON] » (а.с. 13). В.о. Голови Адміністрації Соборного району Дніпропетровської міської ради було прийняте розпорядження від 12.02.2024 року № 40-Р «Про внесення змін до розпорядження голови адміністрації Соборного району Дніпропетровської міської ради від 25.01.2024 року № 29-Р» щодо внесення змін до п.3 розпорядження в частині, що стосується документа про народження дитини [PERSON] , [INFO] , який видається для реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану (а.с. 14) [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований у Соборному відділі ДРАЦС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 15). Соборним відділом РАЦС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) видано свідоцтво про народження дитини серія [NUMBER] від 15.02.2024 року (а.с. 16). Соборним відділом РАЦС у Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 15.02.2024 року № 00145372051 видано витяг з ДРАЦС громадян про державну реєстрацію народження(а.с. 17). Наказом Служби у справах дітей Піщанської сільської ради № 20 від 06.03.2024 року тимчасово влаштовано [PERSON] , [INFO] , як дитину, що залишилась без піклування батьків в родину [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за адресою фактичного проживання: [ADDRESS] (а.с. 19). Згідно з повідомленням № 165 від 27.03.2024 року служба у справах дітей Піщанської сільської ради намагалась вийти на зв`язок з відповідачкою з метою обстеження умов проживання, проведення профілактичних робіт, з метою повернення матері до дитини, однак заходи впливу виявились безрезультатними (а.с. 24-29). Аналіз всіх поданих письмових доказів свідчить про те, що відповідачка не забрала дитини з закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявила щодо неї батьківського піклування. Таким чином матір новонародженої дитини ухиляється від виховання та належного догляду і піклуванню за дитиною та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Правовідносини, що виникли між сторонами, з приводу позбавлення батьківських прав, врегульовані наступними нормами закону, а саме. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з п. 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання обов`язків з виховання дітей, визначених ст. 150 СК України, не забрала дитину з пологового відділення та закладу охорони здоров`я, та протягом шести місяців не виявила щодо неї батьківського піклування. Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Рішеннями виконавчого комітету Піщанськоїсільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 20травня2024 року № 118 затверджено висновок служби у справах дітей Піщанської сільської ради, яким визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 38-44). За змістом ч.2-3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як передбачено ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, оскільки за нормою ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів відповідно до ч.1 ст.182 СК України суд має врахувати низку визначених у нормі права обставин. Проте, матеріали справи відповідних доказів не містять, особливостей стану здоров`я дітей, що б зумовлювало збільшення судом розміру аліментів, ніж це передбачено загальними нормами сімейного законодавство, учасниками справи не повідомлено. Відомості про майновий стан, доведений розмір витрат, а також наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків суду не надані. Інших обставин, що мають істотне значення, судом під час розгляду справи не встановлено. Крім того, як передбачено ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом лише у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Підстав для застосування норми ч.3 ст.182 СК України у даній справі не встановлено. Вказаною нормою передбачено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов до суду пред`явлено 05.06.2024 (а.с.1). Також суд враховує, що за змістом ч.1 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Тому, враховуючи доведеність тієї обставини, що дитина перебуває на утриманні в родині [PERSON] та [PERSON] , суд на підставі наведених вище норм у їх сукупності та взаємозв`язку вважає за доцільне стягнути з відповідачки аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідачки, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 01.03.2024, до досягнення дитиною повноліття. Суду не надано належних та допустимих доказів щодо розміру щомісячних особистих витрат та коштів, необхідних на утримання дітей. Проте, суд враховує, що встановлений чинним законодавством мінімальний гарантований розмір аліментів, необхідний для їх утримання та виховання, підлягає захисту та має бути достатнім. Таким чином, за результатами розгляду справи, встановивши фактичні обставини справи, взявши до уваги та надавши правову оцінку всім зібраним у справі доказам на предмет їх належності, допустимості та достатності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту відповідає приписам ст.16 ЦК України та є ефективним для захисту прав дитини, відповідає його законним інтересам. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили необхідно надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладено та

Outcome: approved