Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

16 травня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , в якій просить встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на 5/6 частки домоволодіння [ADDRESS] . В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті нотаріусом в 1986 році було видано декілька свідоцтв про право на спадщину та свідоцтво про право власності на спільне майно, а саме: на 1/2 частку домоволодіння [PERSON] (дружині) як частку у спільному майні подружжя, а а токож свідоцтв про право на спадщину за законом , на 1/6 частки домоволодіння [PERSON] (дружині), на 1/6 частки [PERSON] (доньці) та на 1/6 частки [PERSON] (доньці) - на спадкове майно, яке складалося з 1/2 частки вказаного домоволодіння, що належало [PERSON] . Але нотаріус помилково зазначив у всіх трьох свідоцтвах іншу адресу, а саме [ADDRESS] . У зв`язку з помилкою нотаріусів у адресі будинку, в подальшому всі спадкоємці не змогли належним чином зареєструвати свої права. Таким чином, [PERSON] , була власником 2/3 часток вказаного будинку, після смерті якої спадкоємцям и її майна були її доньки - [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після її смерті . звернулася [PERSON] , чи приймала спадщину [PERSON] , яка була власником 1/6 частини цього будинку - невідомо. [PERSON] була власником 1/6 часток будинку, вона померла в 2014 році і після неї прийняв спадщину її син [PERSON] . В 2015 році [PERSON] уклав шлюб з позивачкою по справі. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] . Спадкоємцями майна померлого є його дружина [PERSON] та син [PERSON] . 30.06.2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали нотаріально посвідчений договір про поділ спадщини. За зазначеним договором право на спадщину - частка будинку [ADDRESS] , відходить дружині померлого - [PERSON] . 01.12.2021 року [PERSON] звернулась до нотаріуса про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , але отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно,так , як неможливо встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON] крім того , в правоустановчих документах вказана інша адреса ,що унеможливлює встановити склад спадкового майна. В зв`язку з неможливістю захистити свої спадкові права , вимушена звертатися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 18.05.2023 року позовну заяву [PERSON] до Миколаївської міської ради про про встановлення факту та визнання права власності в порядку, третя особа - Перша миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області - залишено без руху. 12.06.2023 року представником позивача - адвокатом Герцун В.С. надана суду заява про усунення недоліків. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 12.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі , одночасно з відкриттям провадження витребувано з Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області : завірену належним чином копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; оригінал заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; завірену належним чином копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої в 2020 році. В серпні 2023 року на виконання ухвали суду надійшла завірена копія спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та повідомлено, що інші спадкові справи заведені приватними нотаріусами. 14.11.2023 року представник позивача подав клопотання про витребування доказів- матеріалів цивільної справи № 490/10207/16 для огляду в судовому засіданні - яке було задоволено судом. В обгрунтування клопотання зазначає про те, що на теперішній час позивачу стало відомо, що спадкоємцем спірного домоволодіння була також [PERSON] . 20.03.2019 року рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва (справа № 490/10207/16ц) позов [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою : [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері- [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою : [ADDRESS] - в порядку спадкування за законом після смерті бітька- [PERSON] . При розгляді зазначеної справи в порядку апеляційного оскарження стало відомо, що спадкоємцями померлої [PERSON] є її правнука [PERSON] , яка є неповнолітньою, а тому її інтереси представляє мати - [PERSON] . Де на теперішній час проживають [PERSON] з донькою, позивачу не відомо, але до теперішнього часу вони зареєстровані за адресою - [ADDRESS] . Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 20.12.2023 року заяву представника позивача адвоката Герцуна В.С. про залучення співвідповідача задоволено. Залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] , яка діє як законний представник неповнолітньої [PERSON] , які зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 16.04.2024 року закрито підготовче провадження за позовом [PERSON] до Миколаївська міська рада, [PERSON] , яка діє як законний представник неповнолітньої [PERSON] , третя особа - Перша миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування. Представник позивача просив про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся судом належним чином. Відзиву на позов не надходило. Третя особа Перша Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся судом належним чином. Судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 280-281 ЦПК України. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводиться. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, матеріали справи № 490/10207/16-ц, суд прийшов до наступного. 09.12.1955 року рішенням № 2009 виконкому Центральної райради депутатів трудящих м.Миколаєва відведено [PERSON] під будівництво житлового будинку земельну ділянку площею 336 кв.м. з присвоєнням ділянці [ADDRESS] . 31.12.1956 року рішенням № 91 Інспекції державного архбудконтролю [PERSON] надано дозвіл на будівництво житлового будинку на ділянці [ADDRESS] . 25.12.1959 року рішенням №1847 виконкому Центральної райради депутатів трудящих м.Миколаєві затверджено акт прийомки в експлуатацію житлового приватного домоволодіння за адресою [ADDRESS] , який належить [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина. 22 березня 1986 року, державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області видано свідоцтво про право власності № 433/86, відповідно до якого, нотаріусом засвідчено, що [PERSON] , як дружині, яка пережила чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , належить право власності на частку майна в загальній сумісній власності, придбаного під час шлюбу. Вказане майно складається з житлового будинку по [ADDRESS] . 22 березня 1986 року, на вказаний житловий будинок державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , видано його дружині [PERSON] та донькам [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.78-99). Отже, після його смерті, 1/2 частку житлового будинку, що належала [PERSON] , в рівних частках успадкували дружина [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено , що [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті залишилось спадкове майно, у вигляді вказаного вище житлового будинку, частка якого у сукупності склала 2/3 (1/6 успадкованого після смерті чоловіка [PERSON] та 1/2 належна [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 24 грудня 2003 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яновською С.О., зареєстрованим в реєстрі за № 4709, яким заповіла все своє майно, у тому числі зазначений житловий будинок, своїм донькам [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках кожній. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті у встановленому законом порядку із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся син померлої [PERSON] . [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не отримав через те, що помер [INFO] . Згідно матеріалів спадкової справи №729/2016, заведеної після смерті [PERSON] , із заявами до нотаріальної контори звернулися син померлого [PERSON] та дружина спадкодавця [PERSON] .. Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва по справі 490/10207/16 від 20.03.2019 року визнано за [PERSON] право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою : [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері- [PERSON] . Визнано за [PERSON] 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою : [ADDRESS] - в порядку спадкування за законом після смерті батька- [PERSON] . Ухвалою від 06 листопада 2023 року Миколаївського апеляційного суду , закрито апеляційне провадження, відкрите за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухваленого 20 березня 2019 року у справі за позовом [PERSON] до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. Відновлено дію рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухваленого 20 березня 2019 року, зупиненого на підставі ухвали Миколаївського апеляційного суду від 01 червня 2023 року. Судом досліджено матеріали спадкової справи №28/2014 заведеної після смерті [PERSON] та встановлено , що [PERSON] звернувся 23.08.2014 року з заявою про прийняття спадщини після смерті свої матері [PERSON] . Судом встановлено , що 04 вересня 2015 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після укладання шлюбу [PERSON] ( позивачка по справі) змінила прізвище на [PERSON] . Судом встановлено , що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Судом досліджено матеріали спадкової справи №729/2016 заведеної після смерті [PERSON] та встановлено , що 02.12.2016 року [PERSON] та 09.12.2016 року [PERSON] звернулися в першу Миколаївську нотаріальну контору Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Також 30.06.2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали нотаріально посвідчений договір про поділ спадщини. За зазначеним договором право на спадщину - 1/2 (одна друга) частка будинку [ADDRESS] , відходить дружині померлого - [PERSON] . Так, звертаючись до суду з вказаним позовом, [PERSON] зазначає, що після смерті [PERSON] померлої [INFO] крім [PERSON] мала право на спадкування за заповітом ще одна донька - [PERSON] , яка на її думку, за життя, теж прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори із відповідною заявою. Після відкриття спадщини, [INFO] [PERSON] померла і не встигла оформити своїх спадкових прав. Спадкоємцем майна [PERSON] був її син [PERSON] , який у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. [INFO] [PERSON] помер. На момент смерті [PERSON] все належне їй майно, у тому числі частку спірного житлового будинку успадкував її син [PERSON] , який не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину через те, що помер [INFO] . Вона, як дружина [PERSON] , є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті. Зазначає, що на момент подачі [PERSON] позову у даній справі (21 жовтня 2016 року), вона теж була спадкоємцем майна померлої [PERSON] в порядку спадкової трансмісії померлої [PERSON] . Тому вважає, що має право на 5/6 часток житлового будинку [ADDRESS] . У зв`язку з чим, вважає, що вона є спадкоємцем частини житлового будинку за правом спадкової трансмісії після смерті [PERSON] . Як вбачається з судових рішень у справі № 490/ 10207/16, судом встанволено, що як видно із матеріалів спадкової справи №8/2014, заведеної 19 березня 2014 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу після смерті Турпакової Г.В., зі спадкодавцем була зареєстрована та проживала [PERSON] , а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Звернувшись 19 березня 2014 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Шаталюк В.М., 28 травня 2016 року винесено постанову, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилось через наявність розбіжностей у написанні адреси спірного житлового будинку у правовстановлюючих документах . З матеріалів вказаної спадкової справи також вбачається, що крім [PERSON] до нотаріальної контори засобами поштового зв`язку від імені [PERSON] 20 лютого 2014 року, подана заява про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Вказана заява зареєстрована приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Шатаплюк В.М. 19 березня 2014 року, тобто після спливу визначеного законом строку для прийняття спадщини Судом апеляційної інстанції було від Державного нотаріального архіву Миколаївської області витребувано копію Спадкової справи №8/2014 до майна померлої [INFO] [PERSON] . В матеріалах зазначеної спадкової справи міститься копія конверту з відбитком поштового штепмеля його відправлення, з якого вбачається, що заява про прийняття спадщини від імені [PERSON] відправлена нотаріусу 22 лютого 2014 року, тобто в межах встановленого шестимісячного терміну . При цьому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів доведеності [PERSON] прийняття [PERSON] у встановленому законом порядку спадщини на належну їй частку у спадковому майні після смерті матері [PERSON] , унеможливлює зробити висновок про прийняття спадщини й [PERSON] після смерті його матері [PERSON] . Відтак звернення [PERSON] , яка претендує на частину спірного будинку, із апеляційною скаргою на вказане судове рішення, а також її посилання на наявність у неї права на спадкування цього майна, є передчасним. Таким чином, не можна вважати, що оскаржуваним судовим рішенням суд вирішив питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки [PERSON] . З огляду на те, що після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] , яка не була учасником справи, поданою нею з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, судовим рішенням питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, апеляційне провадження необхідно закрити. 01.12.2021 року [PERSON] звернулась до нотаріуса про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , але отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно,так , як неможливо встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON] . Крім того , в правоустановчих документах вказана інша адреса, що унеможливлює встановити склад спадкового майна. Згідно з статтею 1216 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268, частиною 1 ст. 1269, частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений частиною 1 ст. 1270 ЦК України строк. За ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ) до інших осіб ( спадкоємців ). Згідно зіст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, позивачка посилається на те, що [PERSON] через хворобу подала заяву про прийняття спадщини не особисто до нотаріальної контори, а направила поштою. Так, в матеріалах спадкової справи дійсно міститься заява, підписана " [PERSON] от 90.02.2014 року", подана засобами поштового зв`язку 22 лютого 2014 року - тобто у встанволений законом 6-ти місячний строк після смерті спадкодавця, надійшла до нотаріуса 10.03.2014 року . В цій заяві [PERSON] , повідомила нотаріуса про наявність іншого спадкоємця - доньки померлої [PERSON] . Матеріали справи не містять доказів, що [PERSON] була зареєстрована та проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Проте вже [INFO] [PERSON] померла. Отже, за об`єктивних підстав вона не могла виправити свою помилку та подати заяву особисто . 19.03.2014 року в нотаріальній конторі з заявою про прийняття спадщини також подала інша донька спадкоємиці [PERSON] - [PERSON] . При цьому у своїй заяві про наявність іншого спадкоємця - не повідомила нотаріуса, як і про смерть своєї сестри- другого спадкоємця за заповітом. Згідно з частиною другою статті 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Положення частини другої статті 1269 ЦК України кореспондується зі змістом підпунктів 3.5, 3.23. пункту 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у редакції наказу Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), які були чинними на 22 лютого 2014 року. Відповідно до підпунктів 3.5, 3.4, 3.23 Порядку, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. Своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Згідно до ст. 43 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), при вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів. При цьому, з матеріалів цієї спадкової справи вбачається, що приватним нотаріусом ММНО Шаталюк В.М. не вчинено жодних дій, щодо направлення на адресу другого спадкоємця роз`яснень щодо необхідності особистого подання заяви про прийняття спадщини , щодо повідомлення спадкоємця про необхідність подати правовстановлюючі документи, паспорт тощо. Як вбачається з Постанови Державного нотаріуса Першої миколаївської нотаріальної контори Миколаївської області Ткаченко Ю.Г. від 01 грудня 2021 року, якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у вигляді 5/6 часток житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , яке залишилось після смерті [PERSON] . - мотивовано тим, що [PERSON] до нотаріальної контори особисто із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] не зверталась, а в надісланій [PERSON] поштою заяві про прийняття спадщини не засвідчено нотаріально справжність її підпису. Будь - яких інших доказів прийняття спадщини надано не було, факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері встановити неможливо так само як і встановити склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. 16 травня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , в якій просить За встановлених судом обставин, суд вважає доведеним факт прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом подання заяви до приватного нотаруса в устанволений законом строк. Суд при цьому також враховує, що [PERSON] померла ще до отримання нотаріусом її заяви про прийняття спадщини, проте і нотаріусом не було вчинено предбачених інструкцією обов`язкових дій щодо встановлення особи спадкоємця , а в даному виападку для встановлення спадкової трансмісії. Щодо позовних вимог про визнання за [PERSON] , [INFO] , права власності на 5/6 частки домоволодіння [ADDRESS] - то ці вимоги не можуть бути задволені в межах даного позову. По-перше, згідно спадкового договору від 30.06.2018 року , вона домовилася з іншим спадкоємцем про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка лише на 1/2 частку спірного домовлодіння, проте інший спадкоємець за законом - її син [PERSON] не заявлений стороною по справі, що є самостійною підставою для відмови у позові. По-друге, рішенням у справі № 490/10207/16-ц Центрального районного суду м. Миколаєва, ухваленого 20 березня 2019 року, яке на теперішній час набрадо законної сили та ніким не скасовано, визнано за [PERSON] право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою : [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері- [PERSON] . Отже, обравши вказаний спосіб захисту порушеного права, а саме заявивши вимоги про визнання за собою права власності на 5/6 часток спірного домовлодіння в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, яка належали його матері [PERSON] ,, в тому числі 2/3 часток в порядку спадкування за заповітом після смерті матері останньої [PERSON] - і не поставивиши при цьому похзовних вимог про перерозподіл часток у справі на спадщину за закном, яка вже була прийнята іншим спадкоємцем ( про що позивачці було достовірно відомо) - [PERSON] обрала неналежний спосіб захисту порушеного права - що є також самостійною підставою для для відмови у задоволенні позову. Таким чином, оскільки судом достовірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] була власником 1/6 часток будинку в [ADDRESS] - в порядку спадкування за законом після смерті батька- [PERSON] , а після її смерті спадщину в установленому законом порядку фактично прийняв її син [PERSON] , відповідну частку спадщини після смерті якого прийняла його дружина [PERSON] - то вимоги позову про визнання за нею права воасності на 1/ 6 частину спірного будинку підлягають до задоволення. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на частину домоволодіння [ADDRESS] підлягають до задволення , а саме в частині права власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою : [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , яка належала йому на праві власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , якій ця частка належала в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька - [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову.

Outcome: partial