Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

Представник позивача 25.06.2024 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 17004,67 грн. Позов обґрунтовував тим, що 19.01.2020 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем укладений договір № 455340 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронному форматі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За цим договором кредитор надав відповідачу кредит у розмірі 4500 грн на строк 25 днів зі сплатою 1,90 % в день від суми позики, а позичальник зобов`язався погасити заборгованість за кредитом та сплатити відсотки. 22.02.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладений договір факторингу № 015-220221, відповідно до якого ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 05.02.2024 ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» уклали договір факторингу № 20240205/1, відповідно до якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Станом на 25.06.2024 заборгованість відповідача становить 17004,67 грн, що складається з 4500 грн заборгованості за тілом кредиту, 9832,50 грн заборгованості за відсотками, 2672,17 грн інфляційних втрат. Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у поданій до суду заяві просив справу розглянути в його відсутності. Відповідач не з`явився в судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Установлено, що 19.01.2020 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідач [PERSON] уклали договір № 455340 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах споживчого кредиту, в електронному форматі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.8-12). За цим договором кредитор надав відповідачу кредит у розмірі 4500 грн на строк 25 днів зі сплатою 1,90 % за кожен день користування позикою, а позичальник зобов`язався погасити заборгованість за кредитом та сплатити відсотки. Сторони договору погодили, що у разі прострочення виконання зобов'язань за договором більш як на 3 календарних дні, позичальник зобов`язаний сплатити товариству процент за користування позикою у розмірі стандартної процентної ставки (1,90 %), починаючи з першого дня користування позикою в межах строку надання позики; з 4-го дня прострочення заборгованість за позикою визнається проблемною, відновлюється щоденне нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, таке нарахування здійснюється до дня повернення позики, але не більше, ніж до 90-го дня прострочення (п. 3.4.2, 3.4.3 договору). 22.02.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладений договір факторингу № 015-220221, відповідно до якого ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором (а.с.38-43). 05.02.2024 ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та позивач ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» уклали договір факторингу № 20240205/1, відповідно до якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором (24-30). Згідно витягу з реєстру прав вимог до договору факторингу № 20240205/1 позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором від 19.01.2020 у розмірі 14332,50 грн, що складається із 4500 грн заборгованості за тілом кредиту, 9832,50 грн заборгованості за відсотками (а.с.16). У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором позивач заявив до стягнення з відповідача станом на 25.06.2024 заборгованість у розмірі 17004,67 грн, що складається з 4500 грн заборгованості за тілом кредиту, 9832,50 грн заборгованості за відсотками, 2672,17 грн інфляційних втрат,згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.20). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі. Частина 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 цього Закону (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частина 1 ст. 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Суд зазначає, що позивач унаслідок укладення договору факторингу набув права грошової вимоги до відповідача за договором від 19.01.2020 у розмірі 14332,50 грн, що складається із 4500 грн заборгованості за тілом кредиту, 9832,50 грн заборгованості за відсотками. Тому заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 2672,17 грн інфляційних втрат за період з 13.02.2020 до 23.02.2022 є безпідставною та не підлягає до задоволення. З урахуванням викладеного суд частково задовольняє позов і стягує з відповідача на користь позивача розмірі 14332,50 грн, що складається із 4500 грн заборгованості за тілом кредиту, 9832,50 грн заборгованості за відсотками. З урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на часткове задоволення судом заявленого банком позову на суму 14332,50 грн., що становить 84,29 % від заявленої суми позову, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати з оплати судового збору в розмірі 2041,84 грн. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частина 8 ст. 141 ЦПК України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд установив, що договорір про надання правової допомоги від 20.06.2024 (а.с.44-45) передбачає, що упродовж 10 днів з моменту ухвалення судом рішення у разі задоволення позовних вимог у повному обсязі клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду в розмірі 7000 грн; у разі ухвалення судом рішення про часткове задоволення позовних вимог клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (п. 4.2, 4.3, 4.4 договору). З огляду на часткове задоволення позову на суму 14332,50 грн., що становить 84,29 % від заявленої суми позову, суд стягує з відповідача на користь позивача 5900 грн витрат на правничу допомогу. Загальна сума судових витрат, що підлягають стягненню з відповідача, становить 7941,84 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. 207, 512, 514, 526, 639, 1046, 1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію»,

Outcome: dismissed