Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 187819-КВ1-002 про надання кредиту від 01 лютого 2021 року, що становить 79254,51 грн., яка складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту - 41439,11 грн; - суми прострочених платежів по процентах - 37815,40 грн. Посилається в позові на те, що 01 лютого 2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено договір № 187819-КВ1-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 01 лютого 2021 року позивачем направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 187819-КВ1-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. 01 лютого 2021 року відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 187819-КВ1-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони позивача направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-7501, на номер телефону [NUMBER], котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 01 лютого 2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено Договір № 187819-КВ1-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, позивач надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 32 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0.65181718 процентів за кожен день користування Кредитом. ТОВ «Бізнес позика» надало відповідачу грошові кошти в сумі 32000,00 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про видачу коштів. 18 квітня 2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 до договору № 187819-КВ1-002 про надання кредиту, відповідно до якої позичальнику додатково надано кредит в сумі 18000,00 грн. Комісія пов`язаназ наданням додаткового кредиту 2700,00 грн. 15 вересня 2021 року ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 2 до договору № 187819-КВ1-002 про надання кредиту, відповідно до якої позичальнику додатково надано кредит в сумі 31000,00 грн. Комісія пов`язаназ наданням додаткового кредиту 4650,00 грн. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повернув, лише частково сплатив кошти. Станом на 03 січня 2024 року заборгованість відповідача становить у розмірі 79254,51 грн. що складається з: - 41439,11 грн.- суми прострочених платежів по тілу кредиту; - 37815,40 грн - суми прострочених платежів по процентах; Виходячи з цього, невиконання відповідачем умов кредитного договору, просить задовольнити позов. Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 23 січня 2024 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 24 січня 2024 року в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження в справі. Копія позову з додатками була направлена відповідачу позивачем при зверненні до суду в системі «Електронний суд» у порядку виконання вимог абз.2 ч.1 ст.177 ЦПК України. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 квітня 2024 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористалася, відзив на позов не подала. З урахуванням цього суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01 лютого 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 187819-КВ1-002 в електронній формі, порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 187819-КВ1-002 від 01 лютого 2021 року на суму 32 000,00 грн. Відповідно до умов договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 32 000, 00 грн., строком на 24 тижнів, на умовах сплати фіксованої процентної ставки в день 0,65181718, комісією за надання кредиту - 1600,00 грн. Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та правилами надання споживчих кредитів. 18 квітня 2021 року [PERSON] та ТОВ «Бізнес Позика» уклали Додаткову угоду № 1 до договору про надання кредиту № 187819-КВ1-002 в електронній формі, порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 187819-КВ1-002 від 01 лютого 2021 року на суму 18 000,00 грн. із комісією 2700,00 грн., яким також продовжено строк кредиту на 76 днів до 03 жовтня 2021 року. 15 вересня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Бізнес Позика» укладено Додаткову угоду № 2 до договору про надання кредиту № 187819-КВ1-002 в електронній формі, порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 187819-КВ1-002 від 01 лютого 2021 року на суму 31 000,00 грн. із комісією 4650,00 грн., яким також продовжено строк кредиту на 150 днів до 02 березня 2022 року. Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув. Від АТ КБ «Приватбанк» на запит суду надало лист від 07 червня 2024 року, яким підтверджено факт того, що на [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] , та надано виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 01 лютого 2021 року по 03 січня 2024 року, з якої вбачається, що 01 лютого 2021 року на картковий рахунок відповідача був зарахований переказ на суму 32000,00 грн., 18 квітня 2021 року на суму 18000,00 грн., 15 вересня 2021 року на суму 31000,00 грн. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор G-7501 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який вказувався при реєстрації на сайті. Кредитний договір був підписаний відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора G-6453 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://my.bizpozyka.com// Вбачається, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «Бізнес позика» надав [PERSON] кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача відповідно до платіжних доручень, долучених до матеріалів справи. Однак станом на день подачі позову до суду відповідачем борг за кредитним договором не повернуто. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 03 січня 2024 року складає - 79254,51 грн., яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 41439,11 грн; суми прострочених платежів по процентах - 37815,40 грн. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . З урахуванням цього, неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved