Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог В травні 2024р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі ТОВ «БІЗПОЗИКА»), звернулось в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 09.10.2023 між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та відповідачем укладено Договір № 475325-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 09.10.2023 направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір № 475325-КС-001 про надання кредиту. 09.10.2023р. відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 475325-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-1501, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 09.10.2023 між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та відповідачем було укладено Договір № 475325-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1.14957034 процентів за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). По даний час боржник не провів жодного платежу на погашення заборгованості за договором №475325-КС-001 про надання кредиту, розрахунок та розмір якої зазначені у розрахунку заборгованості за договором №475325-КС-001 позичальника - відповідача по справі, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у нього станом на 26.05.2024 утворилась заборгованість за Договором №475325-КС-001 про надання кредиту в розмірі 217145,38 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50000 грн.; суми прострочених платежів по процентах 159645,38 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 7500 грн. З врахуванням наведеного позивач просить: стягнути з відповідача на користь ТОВ «БІЗПОЗИКА» заборгованість за договором №475325-КС-001 про надання кредиту від 09.10.2023, у загальному розмірі 217145,38 грн. станом на 26.05.2024, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50000 грн.; суми прострочених платежів по процентах 159645,38 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 7500 грн., а також судовий збір в розмірі 2605,75 грн. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 04.06.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судовий розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження на 11.06.2024р. Цією ж ухвалою було задоволено клопотання представника позивача та витребувано в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: чи випускалася банківська картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) - відповідача по справі та інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № [NUMBER] за період з 09.10.2023 року по 25.03.2024 року включно, які були направлені до суду 22.07.2024р. Аргументи сторін Представник відповідача 11.07.2024р. через систему «Електронний суд» направила додаткові пояснення у справі та просила позов задоволити частково, стягнувши з відповідача набуті кошти в сумі 50000грн., в решті частині позовних вимог відмовити та вирішити питання про стягнення судових витрат. В судовому засіданні підтримала викладену письмово позицію. Представник позивача 15.07.2024р. через систему «Електронний суд» направив додаткові пояснення у справі та просив позов задоволити в повному обсязі, розгляд справи проводити без його участі за наявними доказами. Фактичні обставини справи, встановлені судом 09.10.2023р. між ТОВ «БІЗПОЗИКА» відповідачем виникли правовідносини у сфері договірних зобов`язань шляхом укладення Договору № 475325-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до якого, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 50000,00 грн. на засадах строковості, платності, а позивальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених договором та Правил про надання грошових коштів у кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА». Плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,14957034 процентів за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту 7500грн. Сторонами відповідно до умов договору кредиту погоджено, що кредит надається строком на 24 тижні, до 25.03.2024р. Пропозицію (оферта) на укладення договору про надання позики Договір №475325-КС-001 підписана відповідачем 09.10.2023р. електронним цифровим підписом. 09.10.2023р. відповідач прийняв (акцент) пропозиції (оферти) щодо укладення Договору №475325-КС-001 про надання кредиту, на умовах, визначених офертою. Отже, Договір про надання кредиту було укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору про надання кредиту №475325-КС-001 від 09.10.2023, що акцептована відповідачем 09.10.2023, шляхом підписання електронним підписом відповідача. Відповідач на даний час належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором та станом на 26.05.2024 утворилась заборгованість за Договором № 475325-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 217145,38 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50000 грн.; суми прострочених платежів по процентах 159645,38 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 7500 грн. Вказані обставини підтверджуються: (акцент) пропозицією (оферти) щодо укладення договору № 475325-КС-001 від 09.10.2023; Пропозицію (оферта) на укладення договору про надання позики договір № 475325-КС-001 від 09.10.2023; Договором № 475325-КС-001 про надання кредиту від 09.10.2023; візуальною формою послідовності дій клієнта; Анкетою клієнта з інформаційно телекомунікаційної системи від 26.05.2024; Паспортом споживчого кредиту; розрахунком заборгованості за кредитом у гривні. Також матеріали справи містять Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ТОВ «БІЗПОЗИКА», видане 25.05.2020 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг; виписку з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; розпорядження №1593 від 11.05.2017 «Про видачу ТОВ «БІЗПОЗИКА» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)». Норми права, що застосував суд Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України (далі ЦК) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту частини першої ст. ст. 638, 1054 ЦК, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. За ст. ст. 526, 612 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, що передбачено частиною першою ст. 625 ЦК. Відповідно до ст. 1054 ЦК, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Висновок суду Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 50000,00 грн. двома траншами по 25000 грн. шляхом перерахування на банківську картку відповідача № [NUMBER] (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). З огляду на те, що відповідачем не надано доказів виконання своїх зобов`язань в частині повної оплати кредиту, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення суми прострочених платежів по тілу кредиту 50000 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, суд зазначає наступне. За змістом ст. 1056-1 ЦК розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами, комісія за користування кредитом та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з умовами Договору про надання кредиту № 475325-КС-001 від 09.10.2023, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1.14957034 процентів за кожен день користування Кредитом (п.2.4 договору). Отже, сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за надання кредиту. Враховуючи вищевикладені висновки та обставини справи, суд зазначає про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення 159645,38 грн. заборгованості за процентами. Щодо простроченої заборгованості по комісії у розмірі 7500,00 грн. за договором № 475325-КС-001 від 09.10.2023 про надання кредиту, суд доходить до такого висновку. Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК). Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 у справі № 176/585/17 зазначив, що виходячи зі змісту вищевказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту - позичальнику. Таким чином, сплата позичальником на користь банку комісії у вигляді щомісячної винагороди є нікчемною, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», яка була чинною на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи - споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п. 29 постанови Верховного Суду у справі № 363/1834/17). Оскільки обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, слід визначити, що встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому позивач нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит. Більш того, матеріали справи не містять і приблизного переліку послуг, які надаються банком. Тобто, відсутнє двостороннє належне погодження сплати комісії банку та визначення обсягу послуг банку, за яку є необхідність сплачувати комісію. Таким чином, суд доходить до висновку, що вимога про стягнення комісії з відповідача у розмірі 7500,00 грн. за договором № 475325-КС-001 про надання кредиту від 09.10.2023р. є нікчемною та не може бути задоволена. Суд враховує також те, що впродовж розгляду справи відповідачем не подано пояснень чи письмових доказів на підтвердження неможливості виконання умов договору. Відсутність у відповідача грошових коштів не звільняє його від обов`язку погасити борг за укладеним договором. При вирішенні спору суд також враховує наступне. Відповідно до вимог статті 263 ЦПК, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. ст. 12, 13 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору частини четвертої статті 263 ЦПК, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Представник відповідача в своїх запереченнях не навів доказів на спростування обставин, викладених у позові. Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, суд доходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню на загальну суму 209645,38 грн, що складається з: 50000,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту та 159645,38 грн - сума прострочених платежів по процентах. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії у розмірі 7500,00 грн слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами Ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжної інструкції № 3470 від 29.05.2024 позивачем за подання позову до відповідача сплачено судовий збір в розмірі 2605,75 грн. Позовні вимоги позивача задоволені судом частково, стягнуто заборгованість в розмірі 209645,38 грн, тобто позовні вимоги задоволено на 96,55 %. Відповідно розмір судових витрат пропорційно задоволеним вимогам складає 2515,85 грн, виходячи із розрахунку (2605,75 х 96,55 % : 100), які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial