Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

[PERSON] (далі позивач), через представника, звернувся до суду з позовом до Турбівської селищної ради (далі відповідач), в якому просив: - визначити позивачу додатковий двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , а після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт від 09.08.2011, яким заповіла її майно своїм дітям: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] та позивачу. Позивач не знав про заповіт матері, а дізнався від своїх рідних сестер лише після смерті рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] . Таким чином, позивач і його сестри не прийняли спадщину матері, на відмінно від їх рідного брата [PERSON] , який прийняв її шляхом постійного спільного проживання з нею, хоч і за життя не отримав свідоцтва про право на спадщину. Оскільки позивач не знав, про те що має право на частку в спадщині матері, як і не знав про те, що таку ж частку мають інші його сестри та брат [PERSON] , а тому й після смерті останнього, також протягом шести місяців не подав до нотаріуса заяву про прийняття його спадщини і постійно з ним не проживав. З наведених причин, позивач не зміг вчасно подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини рідного брата [PERSON] . Ухвалою суду від 27.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкові справи. Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник не заперечує проти позовної вимоги, тим самим позов визнав, і у своїй заяві просив суд про розгляд справи без нього. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, а у своїй заяві просили суд про розгляд справи за їх відсутності, позов просили задовольнити. Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи фіксацію судового засідання. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Згідно свідоцтва про право власності №161 від 22.03.2007 [PERSON] належав житловий будинок з прибудовою та господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт 09.08.2011 посвідчений секретарем виконавчого комітету Приборівської сільської ради [PERSON] номер в реєстрі 37, за яким заповіла її майно своїм дітям: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] та позивачу. [INFO] мати позивача [PERSON] померла, а після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов вищевказаний житловий будинок. У відповідь на витребування суду спадкової справи померлої [INFO] [PERSON] приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Башта-Бєлаєвою М.О. було повідомлено, що така спадкова справа не заводилася. Згідно довідки, виданої Приборівською сільською радою №416 від 19.06.2014 до складу сім`ї [PERSON] входили: чоловік - [PERSON] (помер [INFO] ); дочки [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; син [PERSON] та син - позивач. Згідно довідки, виданої Приборівською сільською радою №415 від 19.06.2014 на день смерті [PERSON] 12.03.2013 з нею проживав та був зареєстрований за однією адресою: [ADDRESS] , лише один син - [PERSON] . Таким чином, лише останній прийняв спадщину матері, а інші її діти заяв до нотаріуса про прийняття спадщини не подавали. Однак, [INFO] [PERSON] помер, не встигнувши оформити прийняту ним спадщину матері [PERSON] . З матеріалів спадкової справи [PERSON] №53/2024 вбачається відсутність відомостей про членів його сім`ї та відсутність його заповіту, а згідно довідки, виданої Турбівською селищною радою №163 від 10.06.2024 вказано, що [PERSON] до дня своєї смерті [INFO] проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] і на день смерті спадкодавця інші особи не були з ним зареєстровані і спільно не проживали. Позивач стверджує, що не знав про заповіт матері, а дізнався від своїх рідних сестер лише після смерті рідного брата, який за життя встиг прийняти спадщину матері шляхом постійного спільного з нею проживання, хоч і за життя не отримав свідоцтва про право на спадщину. Тому після смерті брата [PERSON] , позивач протягом шести місяців не подав нотаріусу відповідну заяву. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. В силу вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1262 ЦК України в другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. В силу приписів ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. В силу вимог ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Об`єктивні, непереборні або істотні труднощі можуть виникати у спадкоємця, який знає про факт смерті спадкодавця, у зв`язку з чим знає (має знати) про наявність у нього певного строку для прийняття його спадщини, але зіштовхується з певними обставинами, які йому заважають це зробити. Суд оцінює характер цих обставин. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, і які не оспорює відповідач, а в сукупності на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Суд встановив, що брат позивача [PERSON] вважається таким, хто в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, єдиний, з-поміж своїх сестер [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та брата - позивача, який прийняв спадщину після смерті їх померлої [INFO] матері [PERSON] , попри те, що остання за життя заповіла належне їй майно всім вищевказаним дітям, і на яке [PERSON] мав право в силу припису ч. 1 ст. 1223 ЦК України. Однак, [INFO] [PERSON] помер, не встигнувши оформити прийняту ним спадщину матері [PERSON] , а з матеріалів спадкової справи [PERSON] вбачається відсутність відомостей про членів його сім`ї та відсутність його заповіту, та й до дня своєї смерті він лише один проживав та був зареєстрований у будинку покійної матері по [ADDRESS] . Також суд встановив, що позивач як рідний брат [PERSON] , єдиний подав до нотаріуса заяву про прийняття його спадщини, будучи в силу припису ст. 1262 ЦК України спадкоємцем другої черги за законом, при цьому [PERSON] за життя заповіту не складав, сім`ї не мав та проживав самотнім. Позивач стверджує, що не знав про заповіт матері, а дізнався від своїх рідних сестер лише після смерті [INFO] рідного брата [PERSON] , тому й протягом шести місяців не подав до нотаріуса заяву про прийняття його спадщини. Суд вважає, що встановлені причини пропуску строку для прийняття позивачем спадщини померлого брата [PERSON] є поважними і обставини, які цьому передували є такими, які перешкоджали позивачу вчасно прийняти спадщину. Позивач не знав про заповіт матері [PERSON] , за яким вона заповіла своє майно, крім позивача й іншим своїм дітям, і спадщину якої прийняв лише один постійно проживаючий з нею син [PERSON] , який помер одиноким не залишивши заповіту, а тому не можна застосовувати відповідальність у вигляді позбавлення позивача як брата [PERSON] права отримати спадщину за невиконання умови закону (подання заяви про прийняття спадщини у встановлений строк), бо він не знав про виникнення обставини, яка передбачає виникнення такого права на отримання спадщини та обов`язку вчинити певні дії для цього. Не можна не виконати те, про що навіть не знав. Крім того, відповідачем фактично визнано пред`явлену до нього позовну вимогу під час судового розгляду. Суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовна вимога: визначити позивачу додатковий двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved