Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася у Придніпровський районний суд м.\~Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.02.1984 вона з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті\~Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Київ), про що зроблено відповідний актовий запис №\~150. Як зазначено, на сьогоднішній день їхня сім`я фактично розпалась і її збереження неможливе, оскільки між ними склались вкрай неприязні стосунки, що призвело до втрати почуття любові та взаємоповаги один до одного. Кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв`язку з чим, шлюбні стосунки фактично припинені, вони мешкають окремо. Крім того, зауважує на тому, що нічого спільного між ними, як членами подружжя, не залишилось, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а збереження шлюбу, на її думку, безперспективне. У позовній заяві також вказано, що за час перебування у цьому шлюбі вони не мають дітей, шлюб розривають вперше, між ними відсутній спір про поділ спільного майна. На підставі викладеного вище, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 02.02.1984, актовий запис №\~150. Ухвалою суду від 25.03.2024 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Заперечень щодо такого порядку розгляду справи до суду не надано. 02.05.2024 на адресу суду надійшла заява від відповідача [PERSON] , яка подана його представником\~ адвокатом Доном\~В.О., про надання строку для примирення з позивачем на строк 06\~місяців. Зазначено, що він не бажає розривати шлюб, має бажання вжити заходів для об`єднання родини, не втратив почутті любові до позивача, оскільки вбачає можливість налагодити подружні стосунки. Ухвалою суду від 02.05.2024 частково задоволено заяву відповідача, яка подана його представником, про надання строку для примирення. Надано сторонам у справі строк для примирення\~ 03\~місяці. Зупинено провадження у справі до 05.08.2024, у зв`язку з наданням сторонам строку для примирення. У судовому засіданні, 05.08.2024, ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, поновлено провадження у справі, у зв`язку з закінченням строку для примирення, визначеного судом, та призначено її до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, хоча повідомлялася судом про місце, дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку. Разом з тим, 05.08.2024 до суду надійшла письмова заява позивача від 05.08.2024 про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, оскільки примирення з відповідачем не відбулося. Крім того, зазначила, що судові витрати у справі вона залишає за собою. У судове засідання представник позивача\~ адвокат Руднічук\~Д.В. не з`явився. 05.08.2024 подав до суду письмову заяву від 05.08.2024 про розгляд справи без його участі. Позицію позивача, яка висвітлена у поданій нею заяві від 05.08.2024, підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча судом повідомлявся у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи. Разом з тим, 05.08.2024 адвокатом Доном\~В.О., подано до суду письмову заяву від 05.08.2024 про розгляд справи без його участі та участі відповідача. Крім того, зазначив, що сторона відповідача не заперечує проти задоволення позову. Відзив на позов не подано. Враховуючи думку учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 02.02.1984 [PERSON] ,\~ [INFO] та [PERSON] ,\~ [INFO] , зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті\~Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Київ) зроблено відповідний актовий запис №\~150 від 02.02.1984 та видане свідоцтво про шлюб (повторне) серії [NUMBER] від 09.02.2024. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка\~ [PERSON] , дружини\~ [PERSON] \~(а.с.\~3). Також встановлено, що сторони спільних дітей не мають. До того ж, судом не встановлено наявності спору про поділ спільного майна між сторонами. Суд враховує позицію сторін, встановлені під час розгляду обставини щодо їхнього не проживання подружнім життям протягом тривалого часу, відсутності спільного бюджету, спільне господарство ними не ведеться. Крім того, вжиті судом заходи щодо збереження сім`ї, тобто наданий термін для примирення, не призвели до бажання позивача проживати однією сім`єю з відповідачем і надалі. Також, відповідачем, незважаючи на його наміри примиритися з позивачем, не були наведені жодні обставини, які б свідчили про його дійсне бажання зберегти сім`ю, ним не були зазначені факти та не надані докази про те, що за наданий судом строк для примирення, ним вживались заходи задля збереження сім`ї. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.\~12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.\~3, 4 ст.\~77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.\~2 ст.\~78 ЦПК України). Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.\~16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті\~110 цього Кодексу (ч.\~3 ст.\~105 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.\~1 ст.\~110 СК України). Частиною другою ст.\~112 СК України, встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Така ж позиція висловлена у п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №\~11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер. Взаємні почуття між ними втрачені, згода на продовження шлюбу у позивача відсутня, а відповідач не переконав суд у тому, що наявні підстави вважати за можливе збереження сім`ї, тобто відсутня їх вільна і повна згода на шлюб. Встановлено, що вони проживають окремо та не підтримують сімейних відносин протягом тривалого часу, а також вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом. Наданий їм судом строк на примирення бажаних результатів не дав і сторони не примирилися. До того ж, відповідач визнав обставини та позовні вимоги, про що подав, через свого представника\~ адвоката Дона В.О., відповідну заяву від 05.08.2024, і визнання ним позову, за нормами ст.\~206 ЦПК України, прийнято судом. При дослідженні судом фактичних взаємовідносин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які у сторін відсутні. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б спільним інтересам сторін, що має істотне значення. Так, до початку розгляду справи по суті позивач не змінила предмет або підставу позову, не збільшила та не зменшила розмір позовних вимог, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, а тому суд розглянув цивільну справу у межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Отже, враховуючи зазначене вище, суд вважає за необхідне позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити у повному обсязі, оскільки не доведені наміри зберегти сім`ю, примирення між сторонами неможливе. До того ж, статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем\~ « [PERSON] », що не суперечить нормам чинного законодавства. При цьому, відповідних позовних вимог про зміну (залишення прізвища позивача) заявлено не було, а тому відсутні підстави для їх вирішення судом. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову\~- на відповідача. При зверненні до суду із цим позовом позивач сплатила судовий збір у розмірі 1211\~грн. 20\~коп., що підтверджується платіжним документом від 19.02.2024. Разом з тим, судові витрати (судовий збір) слід залишити за позивачем, враховуючи її позицію з цього приводу, яка висвітлена у письмовій заяві від 05.08.2024. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved