Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-25 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі - відповідач) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що 08.12.2006 Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» та позичальником [PERSON] було укладено кредитний договір №451Fs-79, відповідно до якого банк зобов`язався відкрити позичальнику позичковий рахунок та надати кредит в розмірі 40 000 грн. строком на 36 календарних місяці, з 08.12.2006 до 06.12.2009 включно, зі сплатою 24 відсотків річних за користування кредитом. 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем за реєстровим номером №117179 вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «EJIIT ФІНАНС», якому ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення прав вимоги №250521-ВП від 25.05.2021, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №18102020-ВП від 18.10.2020, якому в свою чергу ТОВ ФК «СІТІ ФІНАНС» відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення права вимоги №1/БР від 15.10.2020, якому АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги №283 від 01.08.2018 відступлено право вимоги за Кредитним договором №451 Fs-79 від 08.12.2006 укладеного між АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та [PERSON] , в розмірі 66 648,16 грн., з них: 40 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 25 098,16 грн. - заборгованість за відсотками та комісією; 1 500,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями; грн. - плата за вчинення виконавчого напису, стягнення заборгованості проводиться за період з 25.05.2021 по 03.06.2021. 01.10.2021 стягувачем ТОВ «ФК «EJIIT ФІНАНС» виконавчий напис було пред`явлено до примусового виконання, за заявою стягувача від 17.08.2021, а приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. 31.10.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER], за яким із позивача проводяться стягнення. Позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки його було вчинено нотаріусом на підставі наданих стягувачем документів, які зроблені в односторонньому порядку, не підтверджено безспірність заборгованості, а до стягнення пред`явлено заборгованість за відсотками за користування кредитом після спливу строку кредитування; а також виконавчий напис вчинено на договорі, який не був нотаріально посвідчений, що свідчить про допущені нотаріусом грубі порушення як норм Закону України «Про нотаріат» так і інших нормативно правових актів, що послугувало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, однак 08.05.2024 подав до суду заяву про визнання позову, а також заяву про зменшення розміру витрат на правничу правову допомогу, виходячи з критерію реальності співмірністю адвокатських послуг у співставленні до складності справи. Представник третьої особи - Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 06.05.2024 надіслав до суду письмові пояснення відповідно до яких послався на норми діючого законодавства, які регулюють дані правовідносини, при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Ухвалою суду від 29.04.2024 вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, встановив, що 08.12.2006 між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» та позичальником [PERSON] було укладено кредитний договір №451Fs-79, відповідно до якого банк зобов`язався відкрити позичальнику позичковий рахунок № [NUMBER] та надати кредит в розмірі 40 000 грн. строком на 36 календарних місяці, з 08.12.2006 до 06.12.2009 включно, зі сплатою 24 відсотків річних за користування кредитом, на споживчі цілі. Остаточна дата погашення кредиту 07.12.2009. Відповідно до Графіка, який є Додатком №1 до вказаного договору сторони узгодили розмір та порядок погашення кредиту )а.с.15-16). 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем за реєстровим номером №117179 вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «EJIIT ФІНАНС», якому ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення прав вимоги №250521-ВП від 25.05.2021, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №18102020-ВП від 18.10.2020, якому в свою чергу ТОВ ФК «СІТІ ФІНАНС» відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення права вимоги №1/БР від 15.10.2020, якому АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги №283 від 01.08.2018 відступлено право вимоги за Кредитним договором №451 Fs-79 від 08.12.2006 укладеного між АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та [PERSON] , в розмірі 66 648,16 грн., з них: 40 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 25 098,16 грн. - заборгованість за відсотками та комісією; 1 500,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями; грн. - плата за вчинення виконавчого напису, стягнення заборгованості проводиться за період з 25.05.2021 по 03.06.2021. 01.10.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №117179 від 09.06.2021 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення із [PERSON] заборгованості в розмірі 66 648,16 грн. Згідно з Інформацією про виконавче провадження за ВП [NUMBER] станом на 22.04.2024 проводяться виконавчі дії. Позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому просить суд визнати зазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таке вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. Слід зазначити, що 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. За змістом статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), постановах Верховного Суду, зокрема від 14 березня 2019 року у справі №201/13708/16-ц (провадження № 61-25811св18), від 31 січня 2018 року у справі №285/2975/16 (провадження № 61-31641св18), які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Слід відмітити, що відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Разом з тим, слід звернути увагу, що відповідачем не надано будь-яких заперечень, аргументів та доказів на спростування доводів позивача наведених у позові щодо інформування його про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора, тоді як заявлена стягувачем сума заборгованості стосовно якої вона порушила питання про вчинення нотаріусом виконавчого напису оспорюється позивачем. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п.1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі N 158/2157/17, суд зазначив: "Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника". Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 09.06.2021 на кредитним договором від 08.12.2006, строк якого сторонами узгоджено до 06.12.2009, з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, а відповідачем не доведено, що для вимоги, за якою видавався виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності. Окрім цього, за вказаних вище обставин та позиції позивача сума заборгованості за кредитним договором не є безспірною, а вказаний виконавчий напис виданий після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, отож кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зважаючи на викладене, в контексті наведених правових норм регулювання предмета спору, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини наведені ним у позовній заяві, відтак позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Представником відповідача до суду подано клопотання про зменшення розміру судових витрат з надання правничої допомоги, однак, як встановлено судом позивач не заявляла про стягнення витрат на правничу допомогу у позовній заяві, тому суд вважає дане клопотання недоречним та залишає його без розгляду. Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Ураховуючи те, що суду надано належні докази на підтвердження сплати позивачем судового збору, відповідач визнав позовні вимоги, в результаті чого ухвалено рішення, тому суд ухвалює рішення в цій частині про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 605, 60 грн., а іншу частину в розмірі 605, 60 грн., відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved