Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

У червні 2023 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі «Позивач») звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] (далі «Відповідач») про стягнення заборгованості (т.1 а.с. 2-4). У лютому 2024 року Відповідач [PERSON] через свого представника звернувся до суду з зустрічним позовом до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання недійсним пункту кредитного договору (т.1 а.с. 160-162). 11.07.2024 року рішенням суду у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості було відмовлено. Так само було відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання недійсним пункту кредитного договору (т.2.с. 4-12). 22.07.2024 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» представником відповідача [PERSON] адвокатом Назаренком Р.А. було подано заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі. Посилаючись на приписи ст. 270 ЦПК України представник відповідача просить суд ухвалити додаткове рішення у даній справі, яким вирішити питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи в сумі 117930,00 гривень (т.2 а.с. 15-19). 25.07.2024 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» представником позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подано письмові пояснення, у яких остання просила суд відмовити в задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 117930,00 гривень правничої допомоги. Зазначила, що на її думку, указаний Позивачем розмір витрат у формі гонорару адвоката в сумі 117930,00 гривень є об`єктивно завищеним, необґрунтованим та недоведеним (т.2 а.с. 39-42) 01.08.2024 року в судове засідання представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 01.08.2024 року в судове засідання відповідач [PERSON] /його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належними чином. До канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» представником відповідача подано заяву про проведення судового розгляду без його участі (т.2 а.с. 53-54). Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Таким чином, неприбуття у судове засідання учасників даної справи не перешкоджає розгляду заяви про ухваленню додаткового рішення. В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з приписами ст.47 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглядаючи дану заяву, суд ураховує наступні приписи законодавства України. Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). За результатами розгляду справи відповідно до частин першої - третьої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частино 1 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання такої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. У матеріалах справи наявні копії наступних документів, на підтвердження понесених відповідачем [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу: Договору-доручення про надання правничої допомоги від 05.02.2024 року, додаткової угоди до Договору-доручення про надання правничої допомоги від 05.02.2024 року, прибуткового ордеру №15/02 від 15.02.2024 року, прибуткового ордеру №26/02 від 26.02.2024 року, прибуткового ордеру №05/03 від 05.03.2024 року, прибуткового ордеру №01/07 від 01.07.2024 року (т.2 а.с. 22, 23-24, 25, 26, 27, 28). Згідно з п.4.2 Договору-доручення про надання правничої допомоги від 05.02.2024 року гонорар адвокатського бюро погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою до цього договору. Відповідно до п.1 додаткової угоди до Договору-доручення про надання правничої допомоги від 05.02.2024 року гонорар бюро за представництво інтересів клієнта у справ №357/7000/23 за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості в суді першої інстанції складає 3000,00 доларів США. У заяві про ухвалення додаткового рішення представником відповідача [PERSON] зазначено, що на виконання умов договору адвокатом АБ «Ольги Пєнязькової» виконано наступну роботу (детальний опис): - надання консультацій [PERSON] з приводу стягнення боргу у цивільній справі №357/7000/23; аналіз судової практики у подібних спорах; формування правової позиції у справі №357/7000/23; підготовка та написання клопотання про розгляд цивільної справи №357/7000/23 за правилами загального позовного провадження; підготовка та написання клопотання про залишення позовної заяви без руху; підготовка та написання відзиву на позовну заяву по цивільній справі №357/7000/23; підготовка та написання зустрічної позовної заяви по цивільній справі №357/7000/23; написання та направлення додаткових пояснень по цивільній справі №357/7000/23; участь адвоката Назаренка Р.А. у судових засіданнях 16.08.2023 року, 28.02.2024 року, 17.04.2024 року, 23.05.2024 року, 12.06.2024 року (т.2 а.с. 17). Згідно з прибутковими ордерами №15/02 від 15.02.2024 року, №26/02 від 26.02.2024 року, №05/03 від 05.03.2024 року, №01/07 від 01.07.2024 року АБ «Ольги Пєнязькової» прийнято від [PERSON] грошові кошти в загальному розмірі 117930,00 гривень. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. У питаннях відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд притримується позиції, що право на задоволення чи відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України у системному зв`язку, убачається, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавенте проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. До висновку про справедливість і співмірність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу на 50% від попередньо заявленої суми у аналогічній ситуації дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 11.03.2021 року у справі № 911/2681/19. Також Верховний Суд, здійснюючи розгляд справи №873/212/21, у якій досліджував питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспіввісною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Правова позиція про те, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд має право з власної ініціативи не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, міститься в постанові Верховного Суду від 12.01.2023 року у справі №908/2702/21. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial