Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, у якому після уточнення просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь: 1) матеріальну шкоду у сумі 131 524,34 грн.; 2) моральну шкоди у сумі 20 000,00 грн.; 3) моральну шкоду у сумі 15 000,00 грн. на користь малолітнього сина [PERSON] (2017 р.н); 4) моральну шкоду у сумі 15 000,00 грн. на користь малолітнього сина [PERSON] (2021 р.н.).; 5) понесені судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 22.06.2023 о 16:40:00 у Болгарії (між м. Плєвен і м. Софія, траса РРЗЗ) сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілю Асurа MDX, д.р.н. [NUMBER] (надалі - автомобіль), (власник автомобіля позивачка [PERSON] ), під керуванням [PERSON] та автомобілю AUDI Q5, д.р.н. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] . ДТП сталася з вини відповідача, що підтверджується протоколом № 1 від 22.06.2023р. рег.№ 2023-1029-638, складеного мл.контрольором поліції. У протоколі вказано, що учасник 1 (відповідач), рухаючись із великою швидкістю, заснув за кермом, допустив зіткнення із учасником 2 (чоловіком позивачки) із нанесенням матеріального збитку. Відповідач не заперечував своєї вини у ДТП. На момент ДТП в автомобілі перебували: [PERSON] (надалі - позивачка), її чоловік [PERSON] (надалі - чоловік позивачки) та діти [PERSON] (2017 р.н) та [PERSON] (2021 р.н.). Вони поверталися з Греції до м.Ромни Сумської області. В результаті ДТП автомобіль Асurа MDX, д.р.н. [NUMBER] отримав значні пошкодження та не міг рухатись своїм ходом, у зв`язку із чим позивачка була змушена скористатися послугами евакуатора для транспортування автомобіля до м. Київ, для ремонту. На послуги евакуації позивачкою було витрачено: -на маршруті Племен (Болгарія) - Русе (Болгарія) - 880 BGN від 22.06.2023 (по курсу НБУ 17452,00 грн.); -на маршруті п.п. Сірет (п.п.Тереблече)-Київ 40 900,00 грн. (квитанція від 27.06.2023 № Р5УУ-26ХМ-СВ9Х-Р7В5). Позивачка вимушена була із своєю сім`єю повернутися додому, супроводжуючи евакуацію свого автомобіля, при цьому, нею були понесені наступні витрати: 1) \~ \~ \~ \~на території Болгарії: - на проживання у м.Русе (апартаменти), 23.06.2023р-24.06.2023р. - 62.60 EUR, що по курсу НБУ 39,9494 складає 2 500,83 грн. (квитанція № 31296427240 від 22.06.2023p.); - на проживання в м.Русе (апартаменти), 24.06.2023 - 26.06.2023 - 163 євро 6763.48 грн. (квитанція № 31296981088 від 23.06.2023); - на харчування 24.06.2023 кафе «Infinit» (м.Русе, Болгарія) - 57,40 BGN (1204,46 грн.) (квитанція № 10НН-ЗТЕ9-КОКХ-СХ5К від 24.06.2023); - на харчування 26.06.2023 кафе «НарруВаг and Grill» 66,31 BGN (1391,67 грн.) (квитанція № Р80Р-24НТ-НЕВ1-Н8НВ від 26.06.2023р) ; - на продукти харчування 26.06.2023 в супермаркеті «Лідл» в м.Русе (Болгарія) 82.94 BGN (1740,61 грн.) (квитанція № 58Т1-Р1КЕ-6ТК4-ЗВТ2 від 26.06.2023); - на продукти харчування в дорогу 26.06.2023 в супермаркеті «Лідл» (м.Русе) - 132,45 BGN ( 2779,59 грн.) (квитанція № 35В7-1ТВА-90М6-5ЕМ5 від 26.06.2023). 2) \~ \~ \~ \~на території України: - \~ \~ \~ \~вартість квитків на потяг Івано-Франківськ-Київ 27.06.3023 на загальну суму 1558,98 грн.; - \~ \~ \~ \~на харчування та засоби гігієни (27.06.2023, заправка PPOIL, Тереблене, Україна) - 2526,69 грн. (квитанція № МКЕ6-74Н7-8Р6Е-ИЕ4В від 27.06.2023р); - на харчування супермаркет «Сільпо» 27.06.2023 - 21.99 EUR (по курсу НБУ 39,9234 складає 877,91 грн.) (квитанція № 31300873294 від 27.06.2023р); - вартість квитків на автобус Київ-Ромни 29.06.2023 - 1200,00 грн. (квитанції № 092777, 092774 від 29.06.2023р); - вартість квитків на автобус Ромни-Київ 03.07.2023 (участь у проведенні експертизи Автомобіля) - 1000,00 грн. ( квитанції № 083093, 083092 від 03.07.2023); - вартість квитків на автобус Київ-Ромни 03.07.2023 (участь у проведенні експертизи) - 1200,00 грн. (квитанції №084038, №084039 від 03.07.2023). Ремонт Автомобіля було здійснено фізичною особою-підприємцем [PERSON] , ІПН [NUMBER] . Вартість відновлювального ремонту Автомобіля Acura MDX, д.р.н. [NUMBER] , завданого в результаті ДТП, склала 368 428,12 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт № НА00006085 від 31.08.2023р. Відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «СК «ВУСО» за полісом «Зелена картка» № UAV-90928400 від 21.06.2023р. Відповідно до Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу автомобіля (на 22.06.2023р), замовленого ПрАТ «СК «ВУСО» у ФОП [PERSON] (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] № 753/20 від 18.08.20 р.) вартість відновлювального ремонту Автомобіля Acura MDX, д.р.н. [NUMBER] , завданого в результаті ДТП 22.06.2023р., склала 334 568,49 грн. (з урахуванням ПДВ та витрат на матеріали та запчастини). ПрАТ «СК «ВУСО» перерахувало на рахунок позивачки страхове відшкодування у розмірі 320 000,00 грн. (квитанція № 2302295-1 від 03.08.2023 та квитанція № 2302295-2 від 06.09.2023) Отримане позивачкою від ПрАТ «СК «ВУСО» страхове відшкодування повністю не відшкодувало відновлювальний ремонт її автомобіля та понесені у зв`язку із пошкодженням автомобіля витрати, тому різницю повинен відшкодувати винуватець ДТП, а саме відповідач [PERSON] . Оскільки позивачка понесла витрати у зв`язку із пошкодженням її автомобіля у загальному розмірі 451 524,34 грн., а страховиком було відшкодовано лише 320 000.00 грн., то залишок невідшкодованих реальних збитків (різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням) складає 131\~524,34 грн. Окрім того,\~позивачка просить\~суд стягнути\~на її\~користь моральну\~шкоду у розмірі 20 000,00 грн., завданої відповідачем внаслідок ДТП, та моральну\~шкоду у\~сумі 30\~000,00\~грн.\~на її\~користь завдану\~її малолітнім\~дітям [PERSON] , 2017р.н. та [PERSON] , 2021 р.н., по 15\~000,00 на кожну дитину, оскільки вона діє в інтересах своїх двох дітей. Ухвалою суду від 25.10.2023 відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено у спрощеному позовному провадженні з виклику (повідомлення) сторін. 24.11.2024 представником відповідач адвокатом Усенко А.В. подано відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що матеріали справи не міститься жодного підтвердження, що позивачка сплатила за відновлювальний ремонт 368 428,12 грн., не містять Акту виконаних робіт №НА00006085 від 31.08.2023 року. В матеріалах справи наявний «Счет на оплату №НА00006085 от 31 августа 2023 г» при цьому вказаний документ жодним чином не підтверджує ту обставину, що позивачка фактично сплатила 368 428,12 грн. за відновлювальний ремонт автомобіля, який постраждав при ДТП. Щодо понесених витрат зазначає, що позивачем не доведено ту обставину, що витрати були понесені позивачкою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, не зрозуміло, що саме купувалось, на скількох осіб винаймалось житло, що позбавляє можливість встановити причинно-наслідковий зв`язок між дорожньо-транспортною пригодою, яка сталась 22.06.2023 року та вказаними витратами. Також не доведено той факт, що при умові, що дорожньо-транспортна пригода не сталась затрат на дорогу та проживання не було. Щодо стягнення моральної шкоди зазначає, що належних доказів цьому матеріали справи не містять. Щодо стягнення витрат на правову допомогу зазначає, що позивачка не надала жодних доказів понесених витрат на правову допомогу та орієнтовного розрахунку витрат на правову допомогу. (а.с. 135-141) 30.11.2023 позивачка подала відповідь на відзив. (а.с.150-152) 15.04.2024 позивачка подала клопотання про проведення судового засідання без її участі. 30.07.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України). Судом встановлено, що 22.06.2023 о 16:40:00 у Болгарії (між м. Плєвен і м. Софія, траса РРЗЗ) сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілю Асurа MDX, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобілю AUDI Q5, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . ДТП сталася з вини відповідача, що підтверджується протоколом № 1 від 22.06.2023р. рег.№ 2023-1029-638, складеного мл.контрольором поліції. (а.с.11) В протоколі\~зазначено,\~що учасник\~1\~(відповідач),\~рухаючись із\~великою швидкістю,\~заснув за\~кермом,\~допустив зіткнення\~із учасником\~2\~(чоловіком\~позивачки)\~із нанесенням\~матеріального збитку. На момент ДТП у автомобілі перебувала позивачка [PERSON] , її чоловік [PERSON] та малолітні діти: [PERSON] (2017 р.н) та [PERSON] (2021 р.н.). Факт родинних відносин підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей (а.с.78-79) та Витягом з акту цивільного стану про шлюб (а.с.80-81). Власником автомобіля Асurа MDX, д.р.н. [NUMBER] є позивачка [PERSON] . (а.с.12-13) Відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «СК «ВУСО» за полісом «Зелена картка» № UAV-90928400 від 21.06.2023р. (а.с.143) Відповідачем та його представником вказані факти під час розгляду справи не заперечувались. Відповідно до ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності. Згідно з ч. 2 ст. 12, ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті). У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки AUDI Q5, д.р.н. [NUMBER] , яким на момент ДТП керував [PERSON] , була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО» (а.с.143-144) Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З метою визначення розміру збитку, заподіяного позивачці, ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до експертної установи Регіонального партнера ТОВ «СОС Сервіс Україна». Відповідно до Звіту №2302295 від 11.07.2023, про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Асurа MDX, д.р.н. [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту авто склала 334\~568,49 грн. На виконання вимог Закону № 1961-IV, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило позивачці страхове відшкодування у сумі 320\~000,00 грн. на підставі договору від 06.09.2023 про погодження розміру та умов здійснення страхового відшкодування Поліс Зелена карта №90928400 від 16.06.2023. (а.с.34-34,176) З огляду на вказане, невідшкодована сума збитків, яку отримала позивачка в результаті пошкодження належного їй транспортного засобу та яка підлягає стягненню з відповідача на її користь складає 14\~568,49 грн. = (334\~568,49 320\~000,00). Посилання позивачки на те, що нею було сплачено згідно «Счет на оплату» (мовою оригіналу) від 31.08.2023 ФОП [PERSON] , ІПН [NUMBER] , за виконану роботу (здійснення ремонту пошкодженого в результаті ДТП автомобіля) у сумі 368 428,12 грн. (а.с. 75-76) не знайшли свого підтвердження, оскільки вказаний звіт не містить посилання на те, з яким саме автомобілем було здійснено ремонтні роботи, а крім того, позивачкою не надано доказів сплати вказаних грошових коштів на рахунок ФОП [PERSON] , оскільки «Счет на оплату» не є бухгалтерським документом відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та який підтвердження сплати коштів. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, які застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону №1961 - IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. З огляду на вказане, витрати позивачки, понесені у зв`язку з евакуацією пошкодженого транспортного засобу на загальну суму 58\~352,00 грн. = (17\~452,00 + 40\~900,00) підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду, викладених у постановах від 15 жовтня 2020 року в справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20), від 14 лютого 2018 року в справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св18), від 13 червня 2019 року в справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року в справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року в справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року в справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року в справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), про те, що в разі якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Посилання позивачки на понесені нею витрати на території Болгарії у вигляді проживання у м.Русе (апартаменти), 23.06.2023р-24.06.2023р. - 62.60 EUR, що по курсу НБУ 39,9494 складає 2 500,83 грн.; на проживання в м.Русе (апартаменти), 24.06.2023 - 26.06.2023 - 163 євро 6763.48 грн.; на харчування 24.06.2023 кафе «Infinit» (м.Русе, Болгарія) - 57,40 BGN (1204,46 грн.); на харчування 26.06.2023 кафе «НарруВаг and Grill» 66,31 BGN (1391,67 грн.); на продукти харчування 26.06.2023 в супермаркеті «Лідл» в м.Русе (Болгарія) 82.94 BGN (1740,61 грн.); на продукти харчування в дорогу 26.06.2023 в супермаркеті «Лідл» (м.Русе) - 132,45 BGN ( 2779,59 грн.); на території України у вигляді купівлі квитків на потяг Івано-Франківськ-Київ 27.06.3023 на загальну суму 1 558,98 грн.; на харчування та засоби гігієни на загальну суму 2 526,69 грн., на харчування супермаркет «Сільпо» на суму - 21.99 EUR; купівлю квитків на автобус Київ-Ромни 1 200,00 грн.; купівлю квитків на автобус Ромни-Київ 03.07.2023 1 000,00 грн.; купівлю квитків на автобус Київ-Ромни 03.07.2023 1 200,00 грн. (а.с.25-44), судом не приймаються з огляду на наступне. Так, за змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у Постанові від 04 грудня 2019 року у справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до частини 1,2 стаття 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результат порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною 1 визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином під збитками необхідно розуміти фактичні витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права. З наведеного вище випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів - цивільна відповідальність не настає. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із порушенням. З огляду на вищевказане, позивакою не доведено того, що зазначені вище витрати в розумінні положень ст. 22 ЦК України, були необхідними для відновлення її порушеного права на відновлення пошкодженого автомобіля. Посилання позивачки у позовній заяві на понесені нею витрати у зв`язку із пошкодженням автомобіля у загальному розмірі 451 524,34 грн, на той факт, що ПрАТ «СК «ВУСО» було відшкодовано лише 320\~000,00 грн., в результаті залишок невідшкодованих реальних збитків (різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням) складає 131\~524, 34 грн., суд відкидає, з вищенаведених підстав. Відповідно до ч.1\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як роз`яснив\~Пленум Верховного\~Суду України\~у п.\~2\~постанови\~від 27\~березня 1992\~року N\~6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України). Враховуючи вище викладене, суд приходить до вмотивованого висновку про те, що загальний розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачка складає 72\~920,49 грн. = (14\~568,49 +17\~452,00 + 40\~900). В задоволенні решти позовних вимог в цій частині необхідно відмовити. Щодо стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Страховим полісом «Зелена картка» № UAV-90928400 від 21.06.2023р. (а.с.143) передбачена відповідальність Страховика ПрАТ «СК «ВУСО» та визначений предмет цього договору, яким є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з відшкодуванням страхувальником шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу на території країн, зазначених у цьому полісі. Факт укладання електронного договору міжнародного страхування посвідчується сертифікатом міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», який є необхідним документом для визнання страхового забезпечення за межами України і видається (направляється) страхувальнику. Страховик забезпечує відшкодування шкоди, заподіяної потерпілим - третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася під час дії цього полісу (договору) і винуватцем якої був водій транспортного засобу, зазначеного у цьому полісі. Перелік страхових випадків, умови здійснення страхової виплати, причини відмови у страховій виплаті, права та обов`язки сторін, а також відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов цього договору визначається законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів країни відвідання, де стався страховий випадок. Зміна і припинення дії цього договору здійснюється у порядку, встановленому законодавством України. Вимоги щодо відшкодування Страховиком моральної шкоди, вищевказаним страховим полісом не передбачені. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтовуючи вимоги\~про стягнення\~моральної шкоди,\~позивачка зазначила,\~що її автомобіль є єдиним засобом пересування, тому його пошкодження спричинило вимушену зміну її життя та життя її дітей, починаючи із самого моменту ДТП. Це вплинуло на якість повсякденного життя позивачки та її дітей, в тому числі за рахунок того, що вони не могли користуватися автомобілем. Позивачка була вимушена витрачати час на пошук експертної організації, СТО, звертатися за допомогою до юристів, збирати документи для отримання страхової виплати. В момент ДТП у автомобілі перебували позивачка, чоловік позивачки та їх малолітні діти. Діти внаслідок ДТП отримали психо-емоційний стрес, дітей досі переслідує страх та тривога, що супроводжується постійним безсонням та переживаннями, розмовами та страхом перебувати у автомобілі. Стрес та переляк, який стався у позивачки під час ДТП спричинив порушення сну, емоційну напругу, нервовість та дратівливість. Позивачка із сім`єю очікували приїзду евакуатора протягом 6 годин на трасі, влітку, під пекучим сонцем та в чужій країні. Потім ночувати в готелях, витративши на шлях додому три дні замість 10 годин. Це створювало постійні незручності, в тому числі із необхідності налагодження харчування та сну дітей у дорозі. До переживання позивачки за стан малолітніх дітей додалася необхідність організації евакуації автомобіля до України, його ремонту. Позивачка витратила значний час не тільки на організацію евакуації, а і на необхідність подання до страховика заяв та інших документів, участь у місці огляду автомобіля, приїзд з місця перебування (м.Ромни) до місця оцінки вартості відновлювального ремонту, до місця ремонту автомобіля. Необхідність постійного контролю при ремонті автомобіля порушило її життєвий ритм та витратило час, який вона завжди витрачала на догляд за дітьми. В обґрунтування\~вищевказаного,\~позивачкою було\~надано консультативний\~висновок спеціаліста\~від 05.07.2023,\~згідно якого\~малолітньому [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~встановлено діагноз:\~гостра реакція\~на стрес F43.0 внаслідок ДТП 22.06.2024. (а.с. 45) Проте, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини визнано презумпцію моральної шкоди, що полягає у тому, що у разі порушення майнових або немайнових прав середня нормально реагуюча на протиправну поведінку щодо неї, людини відчуває страждання (моральну шкоду), а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»). Тому, з огляду на вищевказане, суд приймає доводи позивачки про те, що через пошкодження транспортного засобу у неї та її сім`ї дійсно змінився звичайний ритм життя, оскільки вона вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя. При чому відповідачем не спростовані факти наявності нематеріальних втрат, наведені позивачкою. Отже, суд вважає, що завдана позивачці та її малолітнім дітям моральна шкода у контексті обставин встановлена під час розгляду справи. Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача заподіяло позивачці та її малолітнім дітям моральних страждань, однак суд вважає, що заявлені позивачкою вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. на її користь та по 15 000 грн. на кожну дитину оцінені нею суб`єктивно і є дещо завищеними, у зв`язку з чим вважає за необхідне задовольнити їх частково у розмірі 10 000 грн. на користь позивачки та по 5\~000 грн. на користь кожної малолітньої дитини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 1\~006,37 грн. = (72\~920,49*100%/131 524,34). На підставі викладеного,

Outcome: partial