Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-25 00:00:00

[PERSON] , через свого представника - адвоката Чернишова А.В., звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії щодо виплати коштів у вигляді недоотриманої пенсії, яка є спадковим майном. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] у м. Донецьк Донецької області померла мати позивача [PERSON] , [INFO] . Після її смерті на рахунку Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишилася недоотримана пенсія, яка не була нею отримана за життя. 13.04.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Київ Чекідою О.А. було відкрито спадкову справу після смерті гр. [PERSON] 25.10.2023 нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке складається з недоотриманої пенсії у розмірі 109\~304,89 гривень за період з червня 2020 року по грудень 2022 року, які належали померлій. Вказане свідоцтво видане на підставі довідки відповідача від 15.06.2023 № 0800-0501-8/36666. В жовтні 2023 року позивач звернулася через вебпортал Пенсійного фонду України до відповідача з питання виплати недоотриманої пенсії. 22.11.2023 відповідачем було повідомлено, що сума недоотриманої пенсії [PERSON] розрахована з урахуванням ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, де датою звернення є день надання спадкоємицею заяви про виплату недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, з усіма необхідними документами. Додатково роз`яснили порядок звернення спадкоємця з заявою про виплату недоотриманої пенсії. На думку позивача, відповідач, неправомірно зменшив суму пенсії, яка підлягає виплаті. Вважає дії відповідача щодо невиплати їй спадщини у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 109\~304,89 грн. згідно свідоцтва про право на спадщину за законом протиправними, а також дії відповідача щодо не нарахування та невиплати недоотриманої пенсії після смерті [PERSON] за період з травня 2016 року по червень 2020 року протиправними. Тому, посилаючись на положення ст. ст. 328, 1216, 1218, 1227 ЦК України та ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зазначаючи, що законодавством не визначено строк протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів, та зауважуючи, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень, просить стягнути на користь позивача в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію у сумі 109\~304,89 грн., що не виплачена згідно свідоцтва про право на спадщину, а також зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити пенсію за період з травня 2016 року по червень 2020 року, яка належала спадкодавцю. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Чернишов А.В. в судове засідання не з`явилися. Адвокатом Чернишовим А.В. до суду було надано заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надав відзив, в якому зазначив, що відповідно до частини другої статті 49 Закону від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону. Заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до територіального органу ПФУ через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (пункт 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1). За життя [PERSON] особисто за поновленням виплати пенсії не зверталася, пенсійні кошти за період з травня 2016 року по день смерті не нараховувались. Обставини які б обумовили причини не звернення пенсіонера за відновленням виплати пенсії Управлінню невідомі. Можливість виплати сум пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, врегульовано статтею 52 Закону №1058, в тому числі і в частині їх виплати спадкоємцям, за умови надання свідоцтва про право на спадщину, де спадковим майном зазначено пенсію померлого пенсіонера. У випадках, коли на день смерті пенсіонера нарахування та виплата пенсії не здійснювалась, заява щодо поновлення виплати пенсії особисто пенсіонером не надавалась, органи Пенсійного фонду України можуть відновити нарахування пенсії на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно з частиною другою статті 49 Закону № 1058, з урахуванням вимог статті 46 Закону № 1058 (не більше ніж за три року до дня звернення за отриманням пенсії). Датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення визначеного нотаріусом спадкоємця з усіма передбаченими законодавством документами (аналогічні права належали спадкодавцю). Оформлення права на спадщину здійснюється нотаріусом шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом. При наданні відповіді на запит нотаріуса щодо суми недоотриманої пенсії органи Пенсійного фонду України вказують розмір недоотриманих сум пенсій на дату формування довідки про суму недоотриманої пенсії та обов`язково зазначають, що розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу ПФУ особи, яка має право на отримання даної виплати відповідно до свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦКУ, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Розмір пенсії (склад спадкового майна), який вказаний у свідоцтві про право на спадщину, визначається на підставі довідки управління. Позивач до уповноваженого органу Пенсійного фонду України не подавала заяви про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] .. Оскільки за вказаний у позові період пенсія [PERSON] після припинення її виплати не нараховувалась для виплати, тому вона не може бути нарахована та виплачена й позивачу. Просив суд відмовити позивачу у задоволенні її позивних вимог в повному обсязі. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав є визнання права. Згідно з рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2023 у справі № 185/3369/23 заява [PERSON] , заінтересована особа Амур-Нижньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Донецьк Донецької області, було задоволено (а.с.64-65). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23 березня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Донецьк Донецької області у віці 84 років, про що вчинено актовий запис № 397 (а.с. 26, 64). Що також підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00039263992 від 13.04.2023 (а.с.67-68). 22.03.2023 [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чекіди О.А. (а.с.65-66). 13.04.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чекідою О.А. відкрито спадкову справу після смерті гр. [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.68 на звороті). 18.04.2023 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чекіда О.А. звернувся з запитом до ГУ ПФУ в Донецькій області з приводу недоотриманої пенсії, яка підлягає виплаті на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.76 на звороті). Відповідно до листа ГУ ПФУ в Донецькій області від 08.06.2023 №0500-0216-8/49229 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чекіду О.А. повідомлено, що його запит від 18.04.2023 № 10/02-14 щодо розміру недоотриманої пенсії [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , направлено за належністю до ГУ ПФУ в Запорізькій області (а.с.77). Відповідно до листа ГУ ПФУ в Запорізькій області від 15.06.2023 №0800-0501-8/36666 з долученою до нього довідкою, з яких вбачається, що гр. [PERSON] перебувала на обліку в управлінні та померла [INFO] . Залишилась недоотримана пенсія за період з червня 2020 року по грудень 2022 року у сумі 109\~304,89 грн.. Також зазначено, що розмір буде зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду особи, яка має право на спадщину із оформленим свідоцтвом про право на спадщину (а.с.77-78). Факт родинних відносин позивача та померлої [PERSON] ніким не оспорювався. 25.10.2023 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чекіди О.А. з заявою про видачу свідоцтва про спадщину за законом, зокрема, щодо недоотриманої пенсії в розмірі 109\~304,89 грн. (а.с.78 на звороті). 25 жовтня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чекідою О.А. видане свідоцтво про право на спадщину за законом у спадковій справі № 10/2023 зареєстроване в реєстрі за № 480, яким посвідчено що на підставі ст. 1261 ЦК України, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , яка померла [INFO] , є її донька [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з грошових коштів у виді недоотриманої пенсії за період з червня 2020 року по грудень 2022 року у розмірі 109\~304,89 грн., яка належала померлій на підставі довідки, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області за № 0800-0501-8/36666 від 15.06.2023. Відповідні відомості внесені до Спадкового реєстру (а.с. 16, 28, 79-82). 28.10.2023 [PERSON] через вебпортал Пенсійного фонду України направила звернення щодо отримання пенсії після її померлої матері [PERSON] .. На вказане звернення ГУ ПФУ в Запорізькій області надало відповідь від 22.11.2023 за № 19151-18739/Г-02/8-0800/23, в якій роз`яснювалися положення ст.ст. 46, 52 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виказали пораду щодо надання спадкоємицею заяви про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до територіального органу ПФУ (а.с.17). При цьому, до свого відзиву копії звернення [PERSON] від 28.10.2023 представник відповідача не надала, чому його зміст не був врахований як заява спадкоємця про отримання недоотриманої пенсії не зазначила. Відповідачем матеріали електронної пенсійної справи суду не надано. В судовому засіданні від 19.03.2024 представник відповідача відомостей щодо неї не надала. При цьому, останніми не заперечувався факт перебування в ГУ ПФУ в Запорізькій області гр. [PERSON] , [INFO] , яка рахувалася як внутрішньо переміщена особа та мала право на отриманні пенсійного забезпечення. Окрему таку обставину наведено в довідці ГУ ПФУ в Запорізькій області, яка надана 15.06.2023 на запит нотаріуса. Відомостей про те, що за життя [PERSON] особисто зверталася за поновленням виплати пенсії в судовому засіданні не встановлено. Пенсійні кошти за період з травня 2016 року по червень 2020 року останній не нараховувались. Сума недоотриманої пенсії [PERSON] на запит нотаріуса розрахована працівниками ГУ ПФУ в Запорізькій області з урахуванням ч.1 ст.46 Закону №1058 за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, за період з червня 2020 року по грудень 2022 року (день смерті пенсіонера) на загальну суму 109\~304,89 грн.. При цьому як вбачається з відзиву на позов розмір такої суми визначено за період з 01.06.2020 по 31.12.2022, а саме за три роки до дня звернення нотаріуса з відповідним запитом. Відомостей про те, що сума недоотриманої пенсії за період з 01.06.2020 по 31.12.2022 облікована в Головному управлінні та включена до Переліку отримувачів пенсій, на виконання Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165, представником відповідача не надано, але і не спростовано такого. Також, у відзиві на позов зовсім не надано аналізу зверненню позивача через вебпортал Пенсійного фонду України, яке вона скерувала вже після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме 28.10.2023. Натомість, зазначено, що спадкоємець не зверталася до відповідача із заявою про виплату їй недоотриманої пенсії. Позивачу на час звернення до суду з позовною заявою не було сплачено будь-яких сум в рахунок недоотриманої пенсії. Як вбачається з Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 25.10.2023, у спадковій справі № 70523240, заведеній приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чекідою О.А. до майна [PERSON] , померлої [INFO] , нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину 25.10.2023 (бланк НСР 179618), яке на теперішній час є чинним, на спадкове майно: кошти (рухоме майно) недоотримана пенсія загальною вартістю 109\~304,89 грн. (а.с.80 на звороті). Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як це передбачено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України(стаття 1219 ЦК України). Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Уразі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Як зазначається представником позивача за змістом позовної заяви та визнається відповідачем за змістом відзиву на позов, стосовно спадкодавця [PERSON] , на запит нотаріуса було видано довідку про нараховану та невиплачену пенсію за період з 01.06.2020 по 31.12.2022 на суму 109 304,89 грн.. Зазначена обставина також підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.10.2023. Заперечення відповідача не спростовують підстав позову і не приймаються судом до уваги, оскільки право позивача на вищевказану суму недоотриманої пенсії посвідчене свідоцтвом про право на спадщину, яке в контексті положень ст.66 Закону України «Про нотаріат» є процесуальним нотаріальним актом, що засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємця та є для спадкоємця основним правовстановлюючим документом. На час розгляду справи свідоцтво про право на спадщину за законом недійсним не визнано, неоспорене та є чинним, доказів визнання його недійсним чи внесення до нього змін відповідачем не надано. За таких обставин, сума недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, відповідає сумі, визначеній нотаріусом у свідоцтві про право на спадщину, та становить 109\~304,89 грн. Що ж до посилань відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165, якою затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, суд звертає увагу на такі обставини. У силу абзацу другого пункту 1 названого Порядку, пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік. Пунктом 4 згаданого Порядку передбачено, що пенсійні виплати за минулий період згідно з цим Порядком проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 цього Порядку, відповідно до бюджетного розпису. Розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів. У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, передбаченому абзацом другим цього пункту, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів. За результатами виконання бюджету Пенсійного фонду України за дев`ять місяців відповідного року зазначений в абзаці другому цього пункту розмір пенсійної виплати за минулий період може бути збільшений пропорційно залишку бюджетних призначень, але не може перевищувати належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів. Отже, Порядок 1165 визначає додаткові умови виплати недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, що не передбачені Конституцією України та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Конституційний Суд України у Рішенні від 09.07.2007 №6-рп/2007 вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2). Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, до повноважень якого належить прийняття законів. У свою чергу, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту. Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Конституційне поняття Закон України, на відміну від поняття законодавство України, не підлягає розширеному тлумаченню. За загальним правилом закон - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури парламентом та регулює найважливіші суспільні відносини. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Таким чином, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами. Суд враховує, що Верховною Радою України не приймались зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з приводу особливостей виплати недоотриманої пенсії пенсіонерів, які є внутрішньо переміщеними особами. Отже, зазначеною постановою звужуються права на отримання неодержаних за життя пенсійних виплат спадкодавця [PERSON] , як внутрішньо переміщеної особи у порівнянні з встановленим законом порядком отримання недоотриманої пенсії інших осіб. В силу статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012 непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Крім того, відповідно до частин першої - другої статті 8 цього Закону розроблення проектів нормативно-правових актів здійснюється з обов`язковим урахуванням принципу недискримінації; з метою виявлення у проектах нормативно-правових актів норм, що містять ознаки дискримінації, проводиться антидискримінаційна експертиза проектів нормативно-правових актів; результати антидискримінаційної експертизи проектів нормативно-правових актів підлягають обов`язковому розгляду під час прийняття рішення щодо видання (прийняття) відповідного нормативно-правового акт; обов`язковій антидискримінаційній експертизі підлягають проекти законів України, актів Президента України, інших нормативно-правових актів, що розробляються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними колегіальними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями. Як визначено статтею 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Принцип верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, є одним з головних завдань цивільного судочинства. Положенням ст.10 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Броньовський проти Польщі» зазначив, що принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов`язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя. У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України» від 14.10.2010 зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки на умовах, передбачених законом, а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення законів. Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50). З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи відповідача про виплату позивачу недоотриманих сум пенсії згідно Порядку 1165, адже наведене свідчить про невиконання державою взятих на себе позитивних зобов`язань. Окрім того, відповідачем не визнається за позивачем право власності на недоотриману пенсію спадкодавця [PERSON] за період з травня 2016 року по червень 2020 року, який не охоплюється свідоцтвом про право на спадщину. На вказану суму недоотриманої пенсії [PERSON] відповідачем відомостей нотаріусу не надано, без чого нотаріус був позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відповідно до п. 4.14. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє, крім іншого, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Оскільки відповідач не визнає наявність у нього заборгованості перед спадкодавцем, відомостей про спірну заборгованість не надав нотаріусу для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, тобто вказані обставини у їх сукупності унеможливлюють виконання нотаріусом своїх повноважень щодо видачі такого свідоцтва, отже додаткове звернення позивача до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом як обов`язкова передумова для звернення до суду не вимагається. Отже, оскільки за життя [PERSON] недоотримала пенсію у розмірі 109\~304,89 грн., яка увійшла до складу спадщини, а позивач є її спадкоємицею та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, тому суд приходить до переконання, що позивач як спадкоємець набула право на отримання невиплаченої пенсії, при цьому, як було зазначено вище, спадкоємець має право на отримання всієї нарахованої та невиплаченої за життя пенсії спадкодавця, без обмеження будь-яким часом. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути недоотриману пенсію за період з червня 2020 року по грудень 2022 у сумі 109\~304,89 грн. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Щодо частини недоотриманої пенсії за період з 01 травня 2016 року по червень 2020 року, то слід зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу вказану пенсію [PERSON] саме за цей період. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині визнання права власності на недоотриману пенсію за період з 01.05.2016 по 31.05.2020, який не охоплюється свідоцтвом про право на спадщину, оскільки період з 01.06.2020 по 31.12.2022 року охоплюється свідоцтвом про право на спадщину, пенсія за цей період нарахована і увійшла до спадку та нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити [PERSON] суму недоотриманої пенсії [PERSON] за період з 01.05.2016 по 31.05.2020, а також стягнення з відповідача на користь позивача недоотриманої пенсії у сумі 109\~304,89 грн. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом сплачено судовий збір у сумі 1093,05 грн., а тому зазначена сума підлягає до стягнення з відповідача.

Outcome: partial