Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

02.02.2023 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась представник позивача [PERSON] \~ адвокат\~Зольнікова В.О.\~з позовом до відповідача [PERSON] , третьою особою зазначивши Другий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якому просить суд визнати відповідача батьком [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису №249 від 23.05.2018 року про народження [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого Новобаварським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, зазначивши батьком [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з моменту звернення до суду з цим позовом та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, з моменту звернення до суду з цим позовом та до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем вона познайомилась у 2016 році та через деякий час вони стали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від цих відносин у них народився син - [PERSON] , [INFO] , батько якого був зареєстрований у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України, актовий запис № 249 від 23.05.2018 року. Так, ще під час вагітності сторони посварилися на ґрунті того, що відповідач не допомагав позивачу, не хотів узаконити їх відносини. Через декілька місяців після народження сина позивач з відповідачем стали жити окремо через постійні сварки. Відповідач батьківство своє визнавав, однак, спілкуватися з позивачем перестав. Дитина народилась з вродженими хворобами та для того, щоб дитина нормально фізично зростала, їй постійно необхідно приймати медичні препарати та вітаміни, призначено спеціальне харчування, на що позивач додатково витрачає приблизно 1200,00 грн. на місяць. Після народження дитини відповідач не цікавився долею позивача та народженої дитини, не спілкувався з ними, матеріально не допомагав, не приймав участі у їхньому житті, у вихованні дитини. При цьому неодноразово в усній формі позивач зверталась до відповідача з проханням прийняти участь в утриманні їхньої спільної дитини, допомогти матеріально, оскільки лікування коштує дуже дорого, однак відповідач уникає розмов. Відповідач має спеціальність електрика, працює на ринку, та в таксі, має постійний дохід. Також працює без трудового договору, має дохід від неофіційних джерел, розмір його дійсних доходів є достатнім щоб надавати належну матеріальну допомогу дитині, і він має таку можливість. Позивач самостійно не має матеріальної можливості утримувати дитину та забезпечити їй належну освіту, виховання, оздоровлення, відпочинок, медичне обслуговування та розвиток здібностей. Окрім того, позивач змушена сама утримувати та виховувати малолітню дитину, одночасно працювати задля матеріального забезпечення себе та дитини, при тому, що вона отримує дохід, якого недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання, як малолітньої дитини так і її особисто проживання. Отже додаткові витрати на дитину щомісячно становлять приблизно 1 200,00 грн. Також дитині необхідно оздоровлюватися та відпочивати у санаторно-курортних умовах. Оскільки, між батьками не досягнуто згоди щодо способу, порядку та обсягу участі відповідача у матеріальному утриманні дитини, позивач вимушена звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.02.2023 року позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Новобаварський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання батьківства, внесення змін до актового запису, стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини - залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали. На виконання ухвали суду від 09.02.2023 року представником позивача вказані недоліки були усунуті та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.03.2023 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Новобаварський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання батьківства, внесення змін до актового запису, стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. Призначено підготовче засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.08.2023 року клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи задоволено. Призначено у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Новобаварський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання батьківства, внесення змін до актового запису, стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини судову молекулярно-генетичну експертизу. 31.10.2023 року до суду надійшов висновок судової молекулярно-генетичої експертизи, у зв`язку з чим ухвалою суду від 08.11.2023 року поновлено підготовче провадження у цивільній справі. Також судом прийнята відмова представника позивача [PERSON] адвоката Зольнікової В.О. від розгляду клопотання про допит свідків. Ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова від\~24.01.2024\~року підготовче\~провадження у\~цивільній справі за позовом\~ [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~третя особа:\~Новобаварський відділ\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~місті Харкові\~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Харків)\~про визнання\~батьківства,\~внесення змін\~до актового\~запису,\~стягнення аліментів\~та додаткових\~витрат на\~утримання дитини закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. В подальшому судом замінено назву третьої особи Новобаварського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на правильну - Другий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, надала пояснення відповідно до викладених в позові обставин. Відповідач [PERSON] надав вступне слово, в якому визнав позовні вимоги в частині визнання його батьком дитини і стягнення аліментів, однак заперечував проти стягнення з нього додаткових витрат в зазначеному в позові розмірі. В подальшому позивач [PERSON] позовні вимоги зменшила, в частині стягнення з відповідача додаткових витрат просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , додаткові витрати на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду з цим позовом та до досягнення дитиною повноліття. Інші вимоги позивач залишила без змін. Окрім того, [PERSON] просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 10\~000,00 грн. та розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] також надав письмову заяву, в якій зменшені позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутність. Представник третьої особи Другого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, заперечень проти позову не мав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу в останньому судовому засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що зменшені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №249 та підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 23.05.2018 року Новобаварським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Відомості про батька дитини внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України від 05.01.2022 року (а.с.12). Позивач [PERSON] та її син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-14). Позивачем залучені світлини, на яких зображено відповідача [PERSON] разом з дитиною [PERSON] (а.с.18-19). Згідно з висновком судової молекулярно-генетичої експертизи Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 18.10.2023 року, [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,999999999906% (а.с.75-88). [PERSON] , [INFO] , народився із вродженими хворобами, що вбачається з копії медичної документації. Для лікування дитини позивачем купуються ліки, що підтверджено чеками на їх придбання (а.с.15-17, 128-129). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27.08.2021 року вбачається, що 27.08.2021 року [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №3630 (а.с. 56). В шлюбі у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.02.2022 року, актовий запис №94 (а.с.55). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2\~статті 78 ЦПК України зазначено, що\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі\~ст. 121 СК України\~права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Відповідно до ч.1\~ст.122 СК України\~дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно зі статтею 125 СК України 1. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. 2\~Якщо мати\~та батько\~дитини не\~перебувають у\~шлюбі між\~собою,\~походження дитини\~від батька\~визначається: 1)\~за заявою\~матері та\~батька дитини; (Пункт 2 частини другої статті 125 виключено на підставі Закону\~№ 2398-VI від 01.07.2010 ) 3) за рішенням суду. Статтею 128 СК України передбачено визнання батьківства за рішенням суду: 1. За відсутності\~заяви,\~право на\~подання якої\~встановлено\~статтею 126\~цього\~Кодексу,\~батьківство щодо\~дитини може\~бути визнане\~за рішенням\~суду. 2.\~Підставою для\~визнання батьківства\~є будь-які\~відомості,\~що засвідчують\~походження дитини\~від певної\~особи,\~зібрані відповідно\~до\~Цивільного процесуального\~кодексу України. 3.\~Позов про\~визнання батьківства\~може бути\~пред`явлений\~матір`ю,\~опікуном,\~піклувальником дитини,\~особою,\~яка утримує\~та виховує\~дитину,\~а також\~самою дитиною,\~яка досягла\~повноліття. Позов\~про визнання\~батьківства може\~бути пред`явлений\~особою,\~яка вважає\~себе батьком\~дитини. 4. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до\~частини першої статті 135\~цього Кодексу. В постанові від 16.05.2018 року у справі № 591/6441/14-ц) Верховний Суд зазначив, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. А доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. ВС роз`яснив, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Відповідно до п.2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ч.1-3\~ст.\~183\~СК України\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Частиною першою ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.\~Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 185\~ СК України передбачена участь батьків у додаткових витратах на дитину, а саме вказано, що той з\~батьків,\~з кого\~присуджено стягнення\~аліментів на\~дитину,\~а також\~той з\~батьків,\~до кого\~вимога про\~стягнення аліментів\~не була\~подана,\~зобов`язані\~брати участь\~у додаткових\~витратах на\~дитину,\~що викликані\~особливими обставинами\~(розвитком\~здібностей дитини,\~її хворобою,\~каліцтвом тощо). Розмір\~участі одного\~з батьків\~у додаткових\~витратах на\~дитину в\~разі спору\~визначається за\~рішенням суду,\~з урахуванням\~обставин,\~що мають\~істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до правової позиції Верхового Суду України, висловленій 24.02.2016 року у справі №6-1296цс15, виходячи з аналізу\~ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів,\~\~у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на вищевикладене, в даному випадку враховуючи надані позивачем і досліджені судом докази, в тому числі визнання відповідачем зменшених позовних вимог, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, зважаючи на дані висновку лабораторного молекулярно-генетичного дослідження, яким встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , складає величину не менш ніж 99,999999999906% і практично доведене біологічне батьківство відповідача щодо дитини, що визнано відповідачем [PERSON] , який також визнав позовні вимоги про стягнення аліментів та додаткових витрати у зменшеному розмірі, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , та внесення змін до актового запису №249 від 23.05.2018 року про народження [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого Новобаварським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, зазначивши батьком дитини - [PERSON] Також суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат і вважає необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Також у зв`язку з хронічними хворобами дитини суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , [INFO] , у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Разом з тим, згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати \~на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: \~у разі задоволення позову - на відповідача; \~у разі відмови в позові - на позивача;\~у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Так, 28.01.2022 року між адвокатом Зольніковою В.О. та позивачем [PERSON] був укладений договір про надання правової (професійної правничої) допомоги (а.с.20-22) та Додаткову угоду до договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 28.01.2022 року (а.с.136). Позивачем відповідно до умов договору сплачено за надання правової допомоги гонорар адвоката у розмірі 10\~000,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями до прибуткового касового ордеру та відповідає змісту договору та зазначеним в ньому послугам (а.с.135). З огляду на викладене, беручи до уваги положення ст.ст. 133, 137 ЦПК України, суд у зв`язку із задоволенням позовних вимог приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача, за відсутності обґрунтованих заперечень останнього, витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката на користь позивача у розмірі 10 000,00 гривень. Крім того під час розгляду справи позивачем [PERSON] було сплачено суму в розмірі 10\~646,00 грн. (а.с. 137) за проведення судової молекулярно-генетичої експертизи, яка призначена судом за клопотанням позивача, що підтверджується матеріалами цивільної справи. Оскільки понесені позивачем витрати на оплату експертизи також відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи, у зв`язку з задоволенням позову такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 10\~646,00 грн., що відповідає положенням ст. 139, ч.2 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1 073,60 грн., а іншу частину судового збору на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 1 073,60 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні з позовом про стягнення аліментів та додаткових витрат. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved