Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

18 червня 2024 року до Веселинівського районного суду від Миколаївського районного суду за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В позовній заяві позивач зазначила, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 12 грудня 2013 року Катеринівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через втрату розуміння та поваги один до одного, постійні розбіжності у поглядах на життя, сім`ю та обов`язки, що в кінцевому результаті призвело до втрати почуття любові та припинення між ними шлюбних відносин. З грудня 2021 року вони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, проживають окремо. Просить суд розірвати шлюб. Крім того, зазначила, що відповідач є працездатним та має можливість заробляти кошти, однак добровільно кошти на утримання дітей не надає, а діти перебувають повністю на її утриманні. А тому, просить суд також стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Ухвалою суду від 19.06.2024 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено справи до судового засідання. В судове засідання позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі , просить їх задовольнити. В судове\~засідання відповідач\~ [PERSON] \~ не\~з`явився,\~про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. \~ \~ \~ \~ Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного переконання, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено,\~що шлюб\~між сторонами\~зареєстровано 12\~грудня 2013\~року Катеринівською\~сільською радою\~Веселинівського району\~Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис № 8 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Подружнє життя не склалося через втрату розуміння та поваги один до одного, постійні розбіжності у поглядах на життя, сім`ю та обов`язки, що в кінцевому результаті призвело до втрати почуття любові та припинення між ними шлюбних відносин. Вони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, проживають окремо. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 03.04.2014 року та серії [NUMBER] від 20.03.2018 року. Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальну допомогу позивачеві для належного утримання дітей. Діти проживають з позивачем і перебувають на її утриманні. Згідно зіст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно дост. 182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 180-183 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Частка доходу батька (матері) визначається судом з врахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у нього інших дітей. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1ст. 191 Сімейного кодексу Україниаліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно дост. 8 ЗУ "Про охорону дитинства"кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.439 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. Тому, дане рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Оскільки відповідач є працездатною особою, то має забезпечити дітям не тільки мінімальний рівень життя, а достойний рівень, виходячи з принципу добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України). Таким чином, з метою захисту інтересів дітей, створення їм необхідних умов для всебічного розвитку, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% (п`ятдесяти відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати 12 квітня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Такий розмір аліментів буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просила стягнути з відповідача на свою користь сплачений нею судовий збір за позовною вимогою про розірвання шлюбу, то суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 1211,20 гривень судового збору. За позовною заявою про стягнення аліментів позивач звільнена відповідно до закону, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень На підставі викладеного,

Outcome: approved