Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача Позивач [PERSON] ,\~в інтересах\~якого діє\~ [PERSON] , звернувся з позовом до відповідача Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Краснолиманське» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав, що він в період з 07.02.2019\~року по\~13.01.2020\~року працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське». 13.01.2020 року був звільнений з підприємства за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП. При звільненні підприємство не провело з позивачем повний остаточний розрахунок по виплаті заробітної плати, як це передбачено ст. 116 КЗпП України, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 19.03.2024 року було з відповідача на його користь стягнута заборгованість по заробітній платі в сумі 50847,96 грн. Виплату цих сум було проведено у примусовому порядку виконавцем 09.05.2024 року. На час звільнення відповідач не виплатив заборгованість по заробітний платі. Відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 Кодексу законів про працю України, тобто в день звільнення. Частиною 1\~статті 117\~КЗпП України\~передбачено,\~що у\~разі невиплати\~з вини\~роботодавця належних\~звільненому працівникові\~сум у\~строки,\~визначені статтею\~116\~цього Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку,\~але не\~більш як\~за шість\~місяців.\~Як вбачається\~з квитанції\~№ 569691\~про доставку\~документів до\~зареєстрованого Електронного\~кабінету користувача\~ЄСІТС,\~відповідачу було\~доставлено його\~позовну заяву\~про стягнення\~заборгованості по\~заробітній платі\~11.02.2024\~року,\~тому,\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні позивача\~починається з\~12.02.2024\~року і\~закінчується 09.05.2024\~та становить\~64\~робочих днів.\~Вважає,\~що середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні складає 79825 гривень 28 коп, із розрахунку: середньоденна заробітна плата позивача 1247,27 гривень х 64 робочих днів. Просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 79825,28 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. \~ \~ \~ \~Позивач та\~його представник\~в судове\~засідання не\~з`явилися,\~про дату\~та час\~розгляду справи\~повідомлені належним\~чином,\~представник позивача\~надав до\~суду заяву\~про розгляд\~справи без\~його участі\~та участі\~позивача.\~ \~ \~ \~ \~ Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та\~такими,\~що не\~підлягають задоволенню\~з наступних\~підстав. Позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем в період з 07.02.2019 року по 13.01.2020 року, звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 19.03.2024 року справа № 226/333/24 з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 50847,96 грн. Судове рішення виконано 09.05.2024 року в повному обсязі, що не заперечує сам позивач. Відповідно до вимог ст.117 КЗпП встановлено, що «У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців». Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строків розпочинається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 13.01.2020 року позивач звільнився з підприємства відповідача, але в цей день він не працював, а знаходився у черговій відпустці. Підприємством проведено розрахунок середнього заробітку позивача у відповідності до вимог ПКМУ №100, а саме середньоденний заробіток позивача за останні 2 місяці складає 1247,27 грн. Працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Однак, у вказаних відносинах працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав. Інтереси роботодавця також мають бути враховані. Не слід перетворювати відповідальність відповідача на каральну санкцію, тобто, має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Відповідні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц. Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. Якщо суд не розділяє думку відповідача, то відповідач просить врахувати його інтереси, які полягають у збереженні підприємством свого матеріального та фінансового становища і платоспроможності, та зменшити розмір за затримку розрахунку при звільненні, що буде доцільним та справедливим, значно пом`якшить негативні наслідки загального спаду в економіці підприємства. Покладення на відповідача обов`язку виплати середнього заробітку під час затримки розрахунку при звільненні стане додатковою жорстокою санкцією у фінансовій сфері відповідача, тим самим перетвориться на непосильний тягар. Відшкодування, передбачене ст.117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Дії самого позивача направлені на безпідставне збагачення в судовому порядку, а останній являється інструментом такого збагачення. З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України, враховуючи розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених Позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі N 761/9584/15-ц, від 18.03.2020 у справі N 711/4010/13-ц, від 13.05.2020 у справі N 810/451/17, від 26.02.2020 у справі N 821/1083/17. З урахуванням викладеного просили суд при вирішенні даної справи застосувати принцип розумної співмірності та пропорційності, як то наголошують численні постанови Верховного суду України. Застосування принципу співмірності при вирішенні трудових спорів спричинене тим, що недобросовісними (недобромисними) можуть бути не тільки роботодавці, але й працівники. На підтримку наведеної вище позиції Велика Палата Верховного Суду, 30листопада 2020 року Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову у справі № 480/3105/19 (провадження №К/9901/5696/20). У цьому судовому рішенні у частині, що стосується виплати середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку, суд зазначив про те, що в разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сум зменшується відповідно розмір відповідальності. І цей розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку. Тобто залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку. Зауважує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» протягом багатьох років - є флагманом енергетичного комплексу України, а також - є містоутворюючим та бюджетоутворюючим підприємством і знаходиться у м.Родинське Покровської міської територіальної громади Покровського району Донецької області. У цей складний час для України, а саме після початку війни російським агресором, вугледобувна галузь переживає глибоку кризу, виконуючи свою господарську діяльність, підприємство платить податки до бюджету країни, виплачує заробітну плату працівниками які кожен день ризикуючи своїм життям щодня роблять спуски під землю для того, щоб давати енергетичну стабільність для внутрішнього виробника електроенергії та постачання цієї електроенергії до осель Українських сімей. Просить суд позовні вимоги позивача задовольнити частково, застосувати принцип розумної співмірності та пропорційності при визначенні суми середнього заробітку належного позивачеві, шляхом зменшення розміру відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, розглянути справу без участі представника. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 04.07.2024 на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи по суті призначений на 13.08.2024\~року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивач з 07.02.2019 року по 13.01.2020 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, працював прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті та 13.01.2020 року його було звільнено за ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням (а.с.14-16). В день звільнення позивач не працював (а.с. 34, 35). Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 19.03.2024 року по справі № 226/333/24 з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] була стягнута заборгованість по заробітній платі після утримання податків та інших обов`язкових платежів в сумі 50847,96 грн (а.с.17-18). Згідно довідки відповідача від 27.02.2024 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період з листопада 2019 року по січень 2020 року станом на дату складання довідки становить 50847,96 грн після утримання з цієї суми обов`язкових до сплати сум податків та зборів, з яких: заробітна плата 27165,79 грн, компенсація за невикористану відпустку при звільненні 23682,17 грн за 34 календарні дні (а.с.12). Згідно довідки відповідача від 08.07.2024 року середньоденна заробітна плата позивача становить 1247,27 грн (а.с. 33). Виплату заборгованості за рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 19.03.2024 року на користь позивача було проведено в примусовому порядку 09.05.2024 року, що не заперечується сторонами. Згідно квитанції №569691 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС, ТОВ «Краснолиманське» отримано в Електронному кабінеті від представника позивача позовну заяву про стягнення заборгованості по заробітній платі 11.02.2024 (а.с. 9). V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку,\~але не\~більш як\~за шість\~місяців (в редакції Закону\~№ 2352-IX від 01.07.2022). Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 12.02.2024 року (наступний день після отримання відповідачем в електронному кабінеті позовної заяви про стягнення заборгованості по заробітній платі) по 09.05.2024 року (по день виплати заборгованості по заробітній платі) в розмірі 79825,28 грн, із розрахунку: 1247,27 грн. х 64 робочі дні за вказаний період = 79825,28 грн. Суд погоджується з розрахунком позивача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за вказаний період. \~ Проте, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року по справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), з урахуванням\~конкретних обставин справи,\~які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: - розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; - період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; - ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; - інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. \~Тому,\~з урахуванням\~постанови Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~26.06.2019\~року по\~справі №\~761/9584/15-ц\~(провадження\~№ 14-623цс18),\~приймаючи до\~уваги розмір\~простроченої заборгованості\~роботодавця щодо\~виплати працівнику\~при звільненні\~всіх належних\~сум (заборгованість\~по заробітній\~платі складала\~50847,96\~грн.),\~період затримки\~виплати цієї\~заборгованості (який складає більше трьох років), дії позивача і відповідача та інші обставини справи, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат за період з 12.02.2024 по 09.05.2024 в сумі 55000,00 грн. Суд не приймає доводи відповідача щодо відсутності підстав для задоволенню позову, зазначені у відзиві, оскільки вони не ґрунтуються на законі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ст.141 ЦПК України, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн. за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні (з застосуванням коефіцієнту 0,8 відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір»), тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 667,62 грн. (55000 грн. х 968,96 грн. : 79825,28 грн. = 667,62 грн.). На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial