Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він та відповідач по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Крюківського районного суду міста Кременчука від 20.03.2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх спільного сина в розмірі ? усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 27.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 03.09.2020 року шлюб між ними розірвано. Позивач проживає у місті Прага Чеської Республіки. У березні 2022 року після нападу рф на Україну, за згодою батьків їх спільний син переїхав до батька у місто Прага, де наразі і проживає та навчається. Оскільки син проживає з позивачем, перебуває на його утриманні, останній вважає, що не має сплачувати аліменти на користь відповідача. За викладених обставин позивач і вимушений звернутись до суду із позовом про припинення стягнення аліментів. 22.11.2023 року ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі судді від 22.11.2023 року та надано суду позов у новій редакції. 02.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. 19.04.2024 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, оскільки проживає за кордоном, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, відзив на адресу суду не направила, однак направила до суду докази виїзду на постійне місце проживання до сина до міста Прага Чеської Республіки. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін по справі, на підставі наявних в матеріалах справи документів, оскільки сторони належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 03.09.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 03.9.2010 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області (а.с. 19). Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука від 03.09.2020 року шлюб між сторонами розірвано. Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04.03.2011 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області (а.с. 18). Положеннями статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За умовами ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно із ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За умовами ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. За правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) зроблено висновок про те, що аліменти це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти. Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір (постанова Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №520/21069/18 (провадження № 61-1347св20). Припинення стягнення аліментів можливе, зокрема, тоді, коли дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача (постанова Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №686/18140/21 (провадження №61-6611св22). Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. При цьому, факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання аліментів з боку того з батьків, з ким стала проживати дитина на користь того з батьків з ким вона проживала. Відповідно до вимг частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З огляду на наведену вище норму Закону та із врахуванням позиції сторін, суд вважає доведеною ту обставину що з березня 2022 дитина [PERSON] , [INFO] , був вимушений виїхати за кордон у зв`язку із нападом рф на територію України, та на даний час проживає у місті Прага Чеської Республіки де на той час також мешкав і його батько, позивач по справі і те, що переїзд дитини був узгоджений сторонами по справі. Згідно статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається зі змісту позовної заяви [PERSON] як на підставу своїх вимог посилається на факт перебування на його утриманні з березня 2022 року неповнолітньої дитини, що фактично унеможливлює подальше стягнення з нього аліментів присуджених рішенням суду на користь відповідача з метою утримання їх сина [PERSON] , [INFO] . Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша\~статті 95 ЦПК України). Відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України\~встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст. 77-80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши та вивчивши матеріали цивільної справи суд приходить до висновку, що стороною позивача не було надано суду жодного доказу як на підтвердження факту стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання дитини (рішення суду, документів виконавчого провадження, тощо) так і перебування з березня 2022 року неповнолітнього сина на утриманні позивача після переїзду за кордон, що є такою обставиною, яка підлягає обов`язковому доведенню під час розгляду такої категорії справ як припинення стягнення аліментів. Надані позивачем документи у вигляді свідоцтва про народження дитини та про укладення шлюбу, копії паспортів як позивача так і його дитини, підтверджують лише факт родинних відносин між зазначеним вище особами, однак ніяким чином не доводять того, що з березня 2022 року неповнолітній син позивача після переїзду за кордон проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Наданні стороною позивача докази складені іноземною мовою суд не приймає до уваги оскільки порядок надання останніх в частині відсутності належного перекладу останніх, суперечить вимогам чинного цивільно-процесуального законодавства що регламентує визначення допустимості та належності письмових доказів. Досліджуючи питання\~перебування неповнолітньої\~дитини на\~утриманні позивача,\~як на\~тому наполягає\~останній,\~суд вважає\~за необхідне\~звернути увагу\~на наданні\~відповідачем докази,\~які спростовують\~зазначене вище\~твердження позивача,\~а саме виписку по картці/рахунку № [NUMBER] видану на ім`я [PERSON] , за змістом якої вбачається що протягом 2023 та 2024 років карткою проводились розрахунки за послуги та товари у місті Прага; картковий рахунок періодично поповнювався коштами через термінали самообслуговування у місті Кременчуці Полтавської області; копія договору на проживання за адресою: [ADDRESS] , та фотокартки із зображенням відповідача разом із дитиною за їх спільним місцем мешкання і під час сумісних прогулянок місцем Прага (а.с. 68, 74). На думку суду, надані стороною відповідача докази підтверджують, що на час розгляду справи в суді відповідачка мешкає разом із неповнолітньою дитиною в Чехії, приймає участь у вихованні та утриманні останнього, тоді як надані позивачем докази підтверджують лише факт родинних відносин між сторонами, про що було зазначено вище і саме тому з підстав недоведеності позивачем належними та допустимими доказами факту зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого та перебування останнього на утриманні позивача, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог [PERSON] про припинення стягнення аліментів. На підставі викладеного, відповідно до статей 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: dismissed