Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 27 липня 2013 року в загальному розмірі 30454,61 грн. станом на 11 червня 2023 року, яка складається із заборгованості за кредитом - 24912,61 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 5542,00 грн.. Позов обгрунтовано тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву №б/н від 27 липня 2013 року, підтвердивши свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач підтвердив факт його ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання ним вказаної анкети-заяви. Згідно договору, укладеного сторонами в порядку ст.634 ЦК України, відповідачу було відкрито кредитний рахунок, надано кредитну картку та встановлено кредитний ліміт, розмір якого в подальшому був збільшений до 24500,00 грн.. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на передбачених договором умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Натомість відповідач, будучи зобов`язаним здійснювати погашення кредиту та процентів шляхом внесення коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором. З урахуванням понесених судових витрат, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача по справі сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 2684,00 грн.. Відповідач по справі [PERSON] відзиву на позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог у встановлений судом строк не подав. ІІ. Заяви та клопотання. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» згідно письмових клопотань, доданих до позовної заяви, не заперечував проти розгляду справи за його відсутності та винесення судом заочного рішення у разі виникнення обставин, викладених в ч.1 ст.280 ЦПК України, а також прохав суд розглянути позов до [PERSON] про стягнення заборгованості у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.108). В порядку ст.85 ЦПК України представник позивача прохав суд здійснити огляд та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПриватБанк», з метою підтвердження ідентичності витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, який додано до позову, оригіналу Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк» та які діяли і були оприлюднені на момент укладення кредитного договору (а.с.109). Заяв та клопотань від відповідача по справі [PERSON] в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. В зв`язку з тим, що в судове засідання відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про дату, час і місце його проведення в порядку ст.128 ЦПК України, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, судом за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, 30 липня 2024 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Ухвалою суду від 30 липня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про огляд та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПриватБанк». ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 27 липня 2013 року відповідач [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку погодився з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг та погодився з ними. Також відповідач погодився отримати екземпляр цього договору шляхом його роздруківки із сайту http://privatbank.ua (а.с.113). Факт підписання даної анкети-заяви відповідачем по справі [PERSON] під час судового розгляду спростований не був. Судом встановлено, що в анкеті-заяві від 27 липня 2013 року відсутні будь-які відомості про: розмір наданого відповідачу кредиту згідно укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг, вид отриманої ним кредитної картки (з урахуванням наявності різних кредитних карток типу «Універсальна») та умови кредитування (зокрема, процентна ставка; дата, на яку мають бути погашені нараховані відсотки за користування кредитом; розмір щомісячного платежу за користування кредитними коштами; розміри та порядок нарахування штрафу та пені за порушення договірних зобов`язань). Укладений між сторонами договір від 27 липня 2013 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить також і строку повернення кредиту (користування ним). На підтвердження досягнення між сторонами згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору банком до позовної заяви були додані умови кредитування (визначені позивачем як паспорт споживчого кредиту), підписані відповідачем 26 січня 2021 року, в якому зазначені: 1) різні суми (кредиту ліміту) - до 50 тис. грн. (для картки «Універсальна»), до 75 тис. грн. (для картки «Універсальна Gold»), до 100 тис. грн. (для картки «Platinum»), до 200 тис. грн. (для картки «MС World BlackEdition»), до 300 тис. грн. (для картки «Visa Signature»), до 400 тис. грн. (для картки «MC WorldElite») та до 800 тис. грн. (для картки «Visa Infinite»); 2) строк договору та строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; 3) процентна ставка у межах пільгового періоду - 0,00001% річних та процентна ставка поза межами пільгового періоду - 42% річних (для картки «Універсальна»), 40,08% річних (для картки «Універсальна Gold») та 36% річних для інших карток («Platinum», «MС World BlackEdition», «Visa Signature», «MC WorldElite», «Visa Infinite»), а також процентна ставка при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 84% річних (для картки «Універсальна»), 81,60% річних (для картки «Універсальна Gold») та 72% річних (для карток: «Platinum», «MC World BlackEdition», «Visa Signature», «MC WorldElite», «Visa Infinite»); 4) порядок повернення кредиту (кількість та розмір платежів, періодичність внесення) - шляхом договірного списання з рахунку клієнта, в т.ч. за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта, а також шляхом внесення клієнтом коштів в розмірі мінімального обов`язково платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту; 5) розмір мінімального обов`язково платежу: 5% від заборгованості, але не менше 100 грн., щомісячно та 10% від заборгованості, але не менше 100 грн., щомісячно (у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення) - для карток «Універсальна» та «Універсальна Gold», а також 7% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. + комісія, щомісячно та 10% від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісяця - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (для карток «Platinum», «MC World BlackEdition», «Visa Signature», «MC WorldElite», «Visa Infinite»); 6) підтвердження відповідача про те, що він ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи із обраних ним умов кредитування (а.с.116-119). До позовної заяви банком також були додані Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.121-151) та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який передбачає чотири види Тарифів в залежності від виду кредитної картки: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» (а.с.120), які відповідачем [PERSON] не підписані. Крім того, на обгрунтування позовних вимог представником банку була надана копія анкети-заяви клієнта-фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, підписана [PERSON] 26 січня 2021 року, в якій міститься: загальна інформація про відповідача, як клієнта (дата народження, адреса реєстрації, сімейний стан, сукупний місячний дохід та інше); прохання відповідача відкрити йому поточний рахунок/картку у гривні; досягнуту між банком та відповідачем, як клієнтом, угоду про використання простого електронного підпису (а.с.114 - 115). Зазначена анкета-заява від 26 січня 2021 року не містить жодної інформації про умови кредитування та її належність, як складової, до укладеного між сторонами по справі 27 липня 2013 року договору про надання банківських послуг. Згідно інформації, зазначеної у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача по справі [PERSON] , останньому 20 травня 2019 року був відкритий картковий рахунок № [NUMBER] із встановленням кредитного ліміту в сумі 4000,00 грн., який в подальшому 27 листопада 2019 року був збільшений до 9000,00 грн., 12 грудня 2019 року - до 19 000,00 грн. та 26 січня 2022 року - до 24500,00 грн., а станом на 19 вересня 2022 року - зменшений до 0,00 грн. (а.с.104). Відомостей про встановлення кредитних лімітів на картковий рахунок відповідача у зазначених вище розмірах виписка по особовому рахунку відповідача не містить. Як вбачається з наданої представником позивача довідки, в межах укладеного між сторонами кредитного договору відповідачу [PERSON] були надані кредитні картки за № [NUMBER] зі строком дії до 10/22, № [NUMBER] зі строком дії до 11/24 та № [NUMBER] зі строком дії до 02/26 (а.с.103). Як вбачається із виписки по особовому рахунку відповідача, в якій міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей, за період з 20 травня 2019 року по 01 січня 2023 року витрати відповідачем [PERSON] грошових коштів за отриманим кредитом (в тому числі зняття готівки, придбання продуктів та поповнення мобільного телефону) складали 50649,81 грн., а погашення отриманого кредиту здійснювалось шляхом внесення ним відповідних сум в загальному розмірі 36599,86 грн.. До суми здійснених відповідачем витрат кредитних коштів за вказаний період банком були включені платежі за договором «Страхування кредитного ліміту» у загальному розмірі 1926,85 грн. (а.с.88-91). Під час судового розгляду відповідачем [PERSON] , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані банком докази отримання та користування ним кредитними коштами, а також здійснення платежів на погашення отриманого кредиту в зазначених вище розмірах. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 27 липня 2013 року заборгованість відповідача за наданим кредитом станом на 11 червня 2023 року складає 30454,61 грн., з яких: - заборгованість за простроченим тілом кредиту - 24912,61 грн.; - заборгованість за простроченими відсотками - 5542,00 грн.. V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України). Відповідно до положень ч.2 ст.1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що позивач АТ КБ «ПриватБанк», пред`являючи вимогу про стягнення із [PERSON] заборгованості за наданим йому кредитом в сумі 24912,61 грн., яка у доданому до позовної заяви розрахунку заборгованості визначена банком як заборгованість за простроченим тілом кредиту, також прохав стягнути з відповідача і заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 5542,00 грн., зазначену у розрахунку заборгованості за договором як заборгованість за простроченими відсотками. На обгрунтування права вимоги в цій частині, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором №б/н від 27 липня 2013 року, надав, як невід`ємну складову кредитного договору, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (архів Умов розміщений на сайті:https://privatbank.ua/terms/), в яких, зокрема визначені права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, а також підписані відповідачем 26 січня 2021 року анкету-заяву клієнта-фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та паспорт споживчого кредиту із визначеними в ньому: 1) процентними ставками за користування кредитом в межах пільгового періоду та поза ним за різними типами кредитного продукту (картками); 2) порядком повернення кредиту (зокрема, розміром і періодичністю внесення платежів). Крім того, представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» на обгрунтування позовної вимоги про стягнення із [PERSON] заборгованості за простроченими відсотками зазначив у позовній заяві про те, що прострочені відсотки - це нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, які на конкретну дату мали бути погашені відповідачем, але не погашені, або погашені частково не у повному обсязі. Разом з тим, надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містять підпису відповідача [PERSON] про його ознайомлення з ними, а в анкеті-заяві, підписаній відповідачем 27 липня 2013 року, не встановлений строк кредитування, не зазначена процентна ставка за користування наданими в кредит грошовими коштами, як і не визначені інші фінансові умови кредитування, передбачені Тарифами та Умовами, зокрема, дата, на яку відповідачем мало б бути здійснено погашення нарахованих відсотків за користування кредитним лімітом. З огляду на викладене, судом враховується, що позивач в своєму розрахунку кредитної заборгованості при визначенні суми заборгованості за простроченими відсотками, жодним чином не мотивував їх нарахування, в тому числі не зазначив підстав для визнання заборгованості за вказаними відсотками простроченою. Належних в розумінні ч.1 ст.77 ЦПК України доказів укладення між сторонами договору інших угод з цього приводу позивачем під час судового розгляду надано не було. З огляду на викладене, позивачем не було надано суду доказів того, що саме додані банком до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач [PERSON] погоджуючись з ними шляхом підписання 27 липня 2013 року анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, і сама лише обставина наявності відповідної редакції Умов та Правил надання банківських послуг, розміщеної на офіційному сайті банку на дату підписання відповідачем цієї анкети-заяви жодним чином не спростовує даного висновку суду. Таким чином, до спірних правовідносин сторін неможливо застосувати правила ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, і який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», як до дати виникнення спірних правовідносин сторін (27 липня 2013 року), так і до моменту звернення позивача до суду з даним позовом (19 серпня 2023 року), а тому, за відсутності в безпосередньо підписаній відповідачем 27 липня 2013 року анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, в тому числі і щодо їх розміру та строків погашення, враховуючи не подання позивачем належних доказів на підтвердження конкретних запропонованих відповідачу Умов та Правил надання банківських послуг, додані до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, а також Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не можуть свідчити про прийняття відповідачем [PERSON] , як позичальником, запропонованих йому позивачем, як кредитором, умов та приєднання його, як другої сторони, до запропонованого договору в цілому, а, отже, не можуть оцінюватися судом як стандартна (типова) форма, встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Такий висновок суду відповідає правовому висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, який відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. За змістом ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (архів Умов розміщений на сайті: https://privatbank.ua/terms/) та Витяг з Тарифів обслуговування чотирьох кредитних карт «Універсальна», які маються у матеріалах справи, не містять підпису відповідача [PERSON] , а тому їх не можна вважати складовою частиною кредитного договору, укладеного між сторонами по справі 27 липня 2013 року шляхом підписання відповідачем анкети-заяви. Доданий представником позивача до позовної заяви паспорт споживчого кредиту, в якому вказана дата його підписання відповідачем [PERSON] - 26 січня 2021 року також не є належним в розумінні ст.77 ЦПК України доказом на підтвердження узгодження між сторонами розміру відсотків за користування кредитними коштами та порядку їх нарахування з огляду на наступне. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин сторін) до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Як вбачається зі змісту підписаної відповідачем анкети-заяви від 27 липня 2013 року, наданий позивачем паспорт споживчого кредиту не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки будь-яких відомостей про нього, як невід`ємну складову такого договору, вказана анкета-заява не містить (а.с.113). Крім того, наданий позивачем АТ КБ «ПриватБанк» паспорт споживчого кредиту не може бути і доказом ознайомлення відповідача з конкретними, запропонованими саме йому умовами кредитування, на які він погодився, оскільки в підписаній відповідачем анкеті-заяві від 27 липня 2013 року відсутні відомості про те, який саме тип кредитного продукту (кредитної картки) був обраний відповідачем. Натомість у паспорті споживчого кредиту, в якому одночасно зазначені різні типи кредитного продукту - картки «Універсальна», «Універсальна Gold», «Platinum», «MC World BlackEdition», «Visa Signature», «MC WorldElite», «Visa Infinite», не міститься будь-якого підтвердження того, за якою саме картою відповідачем [PERSON] були обрані умови кредитування. Судом також враховується, що у наданому позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 27 липня 2013 року, розмір процентної ставки був визначений банком з урахуванням умов кредитування різних карт і становив: 1) в період з 01 серпня 2020 року по 02 січня 2022 року - 3,5%, що відповідає річній процентній ставці 42,00% та умовам кредитного продукту «Універсальна»; 2) в період з 12 січня 2022 року по 11 червня 2023 року - 3,4%, що відповідає річній процентній ставці 40,8% та умовам кредитного продукту «Універсальна Gold». Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження узгодження банком з відповідачем саме таких умов кредитування, які б поєднували два типи кредитного продукту, суду надано не було. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що доданий до позовної заяви паспорт споживчого кредиту містить лише узагальнену інформацію про запропоновані банком варіанти умов кредитування та орієнтовної загальної вартості кредиту, яка надається споживачу для ознайомлення, та передує укладенню самого договору про споживчий кредит на обраних споживачем умовах кредитування після проведення банком оцінки кредитоспроможності споживача, тобто передує укладенню самого договору, а тому сам факт підписання відповідачем [PERSON] паспорту споживчого кредиту 26 січня 2021 року без надання банком будь-яких підтверджень про конкретні прийняті відповідачем умови кредитування, не може свідчити про погодження сторонами у письмовому вигляді ціни договору, укладеного між ними 27 липня 2013 року, у формі сплати відповідачем процентів за користування кредитними коштами, їх розміру, порядку нарахування та строків погашення. Отже, відсутні підстави вважати, що відповідач [PERSON] , підписавши 26 січня 2021 року паспорт споживчого кредиту, був належним чином повідомлений про умови, що стосуються сплати процентів за користування наданим йому банком споживчим кредитом. Таким чином, за відсутності обґрунтованих підтверджень прийняття відповідачем [PERSON] конкретних умов кредитного договору, передбачених Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та паспортом споживчого кредиту, зокрема, щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами (їх розміру та строків погашення), з урахуванням того, що підписана відповідачем 27 липня 2013 року анкета-заява не містить вказаних умов, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за відсотками (простроченими) в сумі 5542,00 грн. та відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю. Крім того, судом враховується, що підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту свого порушеного права чи інтересу. У даній справі на обгрунтування підстав позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] процентів АТ КБ «ПриватБанк» посилався виключно на умови кредитного договору, який, як було встановлено судом, не містить узгоджених сторонами умов щодо розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами. Вимог про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом з підстав та у розмірі встановленому ч.1 ст.1048 ЦК України позивач не пред`являв, відповідних розрахунків суми боргу за обліковою ставкою Національного банку України суду не надав, внаслідок чого вони не були предметом судового розгляду по суті. З огляду на викладене, суд не вбачає процесуальних підстав для розширеного тлумачення наведених АТ КБ «ПриватБанк» підстав позову та, як наслідок, самостійного застосування положень ч.1 ст.1048 ЦК України при вирішення даного спору. Додана представником позивача до позовної заяви копія анкети-заяви клієнта-фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, підписана [PERSON] 26 січня 2021 року, також не може бути належним доказом на підтвердження умов укладеного між сторонами 27 липня 2013 року договору, оскільки в ній міститься лише загальна інформація про відповідача, як клієнта (дата народження, адреса реєстрації, сімейний стан, сукупний місячний дохід та інше); прохання відповідача відкрити йому поточний рахунок/картку у гривні; досягнуту між банком та відповідачем, як клієнтом, угоду про використання простого електронного підпису та відсутня будь-яка інформація про суму кредитного ліміту, процентну ставку за користування кредитом, строк повернення кредитних коштів та інші умови кредитування. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитом (простроченим тілом кредиту) в сумі 24912,61 грн., суд приходить до наступного висновку. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» на обгрунтування позовної вимоги про стягнення із відповідача [PERSON] заборгованості за тілом кредиту зазначив в позовній заяві про те, що прострочене тіло кредиту - це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено відповідачем, але не погашено, або погашено частково не у повному обсязі. Судом встановлено, що укладений між сторонами кредитний договір від 27 липня 2013 року у вигляді анкети-заяви, підписаної відповідачем [PERSON] , не містить кінцевого строку повернення кредиту (користування ним), так само як і щомісячних чи будь-яких інших строків внесення відповідачем грошових коштів на погашення отриманого кредиту в цілому. На підтвердження розміру заборгованості за договором №б/н від 27 липня 2013 року позивачем надано розрахунок, який охоплює період з 20 травня 2019 року по 11 червня 2023 року. Разом з тим, за змістом п.62 «Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління Національного банку України 04 липня .2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, саме виписка з особового рахунку клієнта банку є належним та допустимим первинним доказом на підтвердження проведених операцій з коштами на його рахунку, а тому доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] за наданим йому кредитом суд оцінює як такий, що має виключно інформаційний характер та відображає проведений позивачем обрахунок пред`явлених ним до відповідача вимог майнового характеру. З інформації, зазначеної в доданій до позовної заяви виписці по картковому рахунку відповідача [PERSON] , вбачається: 1) відсутність зазначених в позовній заяві та довідці про зміну умов кредитування відомостей про збільшення банком кредитного ліміту до 24500,00 грн.; 2) здійснення відповідачем в період часу з 20 травня 2019 року по 11 червня 2023 року витрат кредитних коштів (шляхом зняття готівки, поповнення мобільного телефону, купівлі продуктів) на загальну суму 50649,81 грн. та внесення на погашення заборгованості за наданим кредитом грошових коштів в загальному розмірі 36599,86 грн.; 3) включення банком до здійснених відповідачем витрат за наданим кредитом страхових платежів за договором «Страхування кредитного ліміту» (починаючи з 07 липня 2020 року), загальний розмір яких станом на 05 грудня 2021 року становить 1926,85 грн.. Таким чином, зі змісту виписки по особовому рахунку відповідача [PERSON] судом встановлено, що за період з 07 липня 2020 року по 05 грудня 2021 року банком до загальної суми заборгованості за кредитом, крім безпосередньо здійснених відповідачем витрат кредитних коштів, були включені також щомісячні страхові платежі за договором «Страхування кредитного ліміту» в загальному розмірі 1926,85 грн.. Разом з тим, підписана відповідачем [PERSON] анкета-заява від 27 липня 2013 року не містить будь-якої інформації про договір страхування кредитного ліміту (зокрема, дату його укладення, строк дії, розмір страхового платежу та порядок його сплати), внаслідок чого зазначений у виписці по рахунку відповідача договір страхування кредитного ліміту не може оцінюватись судом, як складова частина укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] кредитного договору про надання банківських послуг. З огляду на викладене, враховуючи не надання позивачем АТ КБ «ПриватБанк» належних та допустимих доказів на підтвердження узгодження між ним та відповідачем [PERSON] як сторонами договору від 27 липня 2013 року умов щодо сплати відповідачем, починаючи з 07 липня 2020 року страхових платежів за договором «Страхування кредитного ліміту» із визначенням їх розмірів та порядку нарахування, суд приходить до висновку про безпідставність включення банком страхових платежів в розмірі 1926,85 грн. до загальної суми здійснених відповідачем витрат кредитних коштів за період з 20 травня 2019 року по 11 червня 2023 року. Крім того, зі змісту доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором №б/н від 27 липня 2013 року вбачається, що внесені відповідачем грошові кошти, зараховувались банком, крім погашення заборгованості за тілом кредиту, також і на погашення заборгованості по нарахованих (1251,87 грн.) відсотках. Разом з тим, судом встановлено, що анкета-заява від 27 липня 2013 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відповідачем відсотків (їх розміру, строків погашення, в тому числі і за рахунок наданого кредиту), що, як наслідок, свідчить про відсутність підстав для покладення на відповідача [PERSON] обов`язку по сплаті процентів за використання кредитного ліміту, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованості за наданим кредитом - 1251,87 грн. (сума погашеної заборгованості за відсотками) підлягали зарахуванню саме на погашення тіла кредиту. Даний висновок суду відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 09 січня 2020 року у справі №643/5521/19. За вказаних обставин визначений банком у доданому до позовної заяви розрахунку розмір заборгованості відповідача [PERSON] за простроченим тілом кредиту в сумі 24912,61 грн. не можна вважати обгрунтованим. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані за кредитним договором та використані відповідачем [PERSON] , як позичальником, в рахунок кредиту грошові кошти в сумі 48722,96 грн. (50649,81 грн. (загальні витрати - 1926,85 грн. (сума страхових платежів)) у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» повністю повернуті не були, що свідчить про порушення його прав, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд приходить до висновку про наявність в АТ КБ «ПриватБанк» права вимагати захисту своїх майнових прав у передбачений законом спосіб - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої та не повернутої суми кредитних коштів, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитом в розмірі 12123,10 грн., тобто в межах наявної різниці між сумою фактично отриманих і використаних відповідачем кредитних коштів за період з 20 травня 2019 року по 11 червня 2023 року з вирахуванням платежів за договором страхування кредитного ліміту (1926,85 грн.), та загальною сумою коштів, внесених ним на погашення кредитної заборгованості за вказаний період часу (36599,86 грн.), що відповідає наступному розрахунку: 48722,96 грн. (50649,81 грн. (загальні витрати кредитних коштів) - 1926,85 грн. (загальний розмір нарахованих банком платежів за договором страхування кредитного ліміту)) - 36599,86 грн. (сума погашення заборгованості) = 12123,10 грн.. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №751/861/17, тягар доказування обґрунтованості заявлених позовних вимог покладено на позивача, виходячи з принципу змагальності сторін. З огляду на викладене, при ухваленні рішення судом приймається до уваги, що відсутність заперечень відповідача [PERSON] проти позову шляхом подання відзиву на позовну заяву, не свідчить про визнання ним обставин, якими АТ КБ «ПриватБанк» обгрунтовує свої вимоги, та не звільняє позивача від обов`язку надати суду належні, допустимі, достатні і достовірні докази існування обставин, на які він посилається в позовній заяві. Крім того, відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №156/268/21 від 03 серпня 2022 року, при вирішенні спору спростувати доводи позову покладається на відповідача, а не на суд, особливо при заочному порядку розгляду справи. Проте це означає лише те, що у такому випадку суд повинен розглянути позов і визначити розмір заборгованості виходячи з умов договору та вимог закону. Отже, висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, при відсутності заперечень відповідача [PERSON] проти позову, грунтується саме на дослідженні судом умов укладеного ним з АТ КБ «ПриватБанк» договору від 22 жовтня 2018 року та вимогах закону, а тому не може свідчити про порушення судом обов`язку доказування, передбаченого ст.81 ЦПК України. Відсутність позову відповідача [PERSON] про визнання кредитного договору від 27 липня 2013 року недійсним (оспорювання правочину), також не може бути перешкодою для неврахування його інтересів, як позичальника, під час розгляду справи за позовом банку про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. Такий висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №205/4928/18. VI. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача по справі [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача по справі АТ КБ «ПриватБанк» кошти по сплаті судового збору в розмірі 1068 грн. 42 коп. (2684 грн. 00 коп. (100%) - 1615 грн. 58 коп. (60,192890%), при цьому 60,192890% = 18331 грн. 51 коп. (загальна сума заборгованості за кредитом, у стягненні якої судом відмовлено), що були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, відсутні.

Outcome: dismissed