Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

[PERSON] 25.06.2024 звернувся до суду з позовом до Корюківської міської ради Чернігівської області, в якому просить суд визнати за ним право власності на дачний будинок з господарськими будівлями та спорудами (сарай «Б» дощатий, сарай «Б1» дощатий, гараж «В» цегляний), які розташовані за адресою: по [ADDRESS] , земельна ділянка для будівництва якого надавалась рішенням №131 виконавчого комітету Корюківської міської ради народних депутатів від 27.09.1989. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є землекористувачем земельної ділянки, на якій розташований самовільно збудований ним дачний будинок з господарськими будівлями, позивач вказує на те, що він довгий час користується земельною ділянкою, яка була надана йому у 1989 році Корюківською міською радою. Позивач наполягає на тому, що Корюківська міська рада не заперечує проти визнання права власності на збудований ним будинок з господарськими будівлями, ніхто крім забудовника на вказане майно не претендує. Будівництво будинку з господарськими будівлями не порушило будь-чиїх прав, при будівництві дотримано всі будівельні норми, а тому позивач вважає, що є підстави для визнання за ним права власності на вказаний житловий будинок. Ухвалою суду від 27.06.2024 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому підготовчому судовому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи. Від відповідача, 23.07.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Корюківська міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог. Отже, відповідач визнав позовні вимоги [PERSON] . Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядути без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без участі представника Корюківської міської ради. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] уродженець с. Домашлин, Корюківського району, Чернігівської області, проживає і є зареєстрованим у [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України [NUMBER] виданим 11 листопада 1997 року Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області. Згідно Рішенням №131 Виконавчого комітету Корюківської міської ради народних депутатів від 27.09.1989 позивачу була виділена земельна ділянка № [NUMBER] площею 1000 м.кв. в с. Кугуки, Корюківського району Чернігівської області для індивідуального будівництва, надана земельна ділянка була виділена в натурі, що посвідчується Схемою виносу в натурі земельної ділянки та розбивки будівель. Було видано дозвіл на проведення робіт по будівництву дачного будинку з господарськими будівлями та спорудами відповідно до плану забудови земельної ділянки. Рішенням №210 виконавчого комітету Корюківської міської ради від 23.06.2020 про впорядкування адресного господарства в селі Кугуки, господарству позивача було присвоєно нову адресу і номер - [ADDRESS] . Після отримання дозволу позивач одразу розпочав будівництво дачного будинку з господарськими будівлями, яке було закінчено через декілька років. Після закінчення будівництва заявник користується побудованим нерухомим майном, але в експлуатацію його це здав, як того вимагало чинне на той час законодавство, акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом дачного будинку не складався, тому за [PERSON] не було зареєстровано право власності, як за забудовником, на побудоване нерухоме майно. Позивач звернувся до Корюківської міської ради Чернігівської області, за узаконенням права власності на будинок, але в міській раді проінформували, що вирішення таких питань не відноситься зараз до компетенції виконавчого комітету міської ради. Позивачу порекомендували з даним питанням звернутись до державного реєстратора. Державний реєстратор відмовив у реєстрації права власності на дачний будинок в зв`язку з відсутністю акта про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом дачного будинку. Згідно довідки Корюківського районного комунального підприємства «Рампа» дачний будинок з надвірними будівлями розташований в [ADDRESS] . Дачний будинок А з піноблоку 100% готовності, 20% зносу. Житлова площа будинку становить 9,6 м.кв., загальна площа будинку становить 23,1 м.кв. з надвірних будівель сарай Б дощатий, сарай Б1 дощатий, гараж В цегляний. Загальна інвентарна вартість становить 67298 грн. По даним Корюківського РБТІ станом на 31.12.2012 власність не зареєстровано. Відповідно до ч. 1-5 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Аналіз наведеної норми, говорить про те, що будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 23,1 кв.м. є самочинним будівництвом в розумінні частини першої цієї статті, адже збудований на земельній ділянці, яка не перебуває у його власності. Водночас право власності на вказаний будинок може бути визнано за позивачем за рішенням суду, якщо земельна ділянка буда надана йому у встановленому порядку. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 р. у справі №6?1328цс15. Судом встановлено, що [PERSON] відкрито користується земельною ділянкою, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на підставі рішення Корюківської міської ради № 131 від 27.09.1989, вказані факти не заперечуються відповідачем. Відповідач не заперечує проти задоволення позову [PERSON] , тобто таке самочинне будівництво не порушує прав територіальної громади, самочинно побудований будинок з дотриманням норм та правил, що підтверджується довідкою КП «Рампа». З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що право власності на вказаний будинок підлягає визнанню за позивачем на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору в розмірі 605,60 грн. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved