Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності за спадкове майно. В обгрунтовання поданого позову зазначено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з: житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , правовстановлюючі документи на який відсутні. Відповідно до технічного паспорту, складеного КП КМР «БТІ» від 14.03.2024 року, житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1, житловою площею 50.4 кв. м. та загальною площею 86,9 кв. м., літньої кухні - літ. Б, сараю - літ. В1, гаражу - літ. Г, убиральні - літ. Д, сараю - літ. Е, сараю - літ. Ж1, сараю - літ. З1, надвірні споруди - № 1-5, І. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого, все своє майно заповідала онуці [PERSON] . Відповідач [PERSON] спадщину належним чином не оформлювала, на вищевказане спадкове майно, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] не претендує та в подальшому претендувати не буде. Позивач, [PERSON] , відповідно до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем за законом, після смерті [PERSON] , та відповідно до положень ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину фактично, оскільки проживав разом зі спадкодавцем за однією адресою на день її смерті. Позивач, звернувшись до нотаріальної контори за оформленням спадщини, отримав роз`яснення щодо неможливості оформлення спадкових прав, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, та йому було рекомендовано звернутись до суду для вирішення цього питання. Оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні, то оформити право власності в нотаріальному порядку позивач не має можливості. В зв`язку з зазначеним позивач просить суд: - визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] , який в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1, житловою площею 50.4 кв. м. та загальною площею 86,9 кв. м., літньої кухні - літ. Б, сараю - літ. В1, гаражу - літ. Г, убиральні - літ. Д, сараю - літ. Е, сараю - літ. Ж1, сараю - літ. З1, надвірні споруди - № 1-5, І, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд, розглянути справу за його відсутності, в межах чинного законодавства. Відповідач [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву відповідно до якої просила розглянути справу за її відсутності, позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] за її батьком - позивачем [PERSON] . Додатково зазначила, що вона, як спадкоємець за заповітом, на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у вигляді вищезазначеного житлового будинку не претендує та в подальшому не претендуватиме. Дана обставина, в силу вимог ст. 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свободи та інтереси інших осіб. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого 17.01.1963 року Виконавчим комітетом Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та виданого повторно 07.05.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по Білгород-Дністровському району Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №07 від 17.01.1963 року, /а. с. 6/. Згідно Акту від 21.01.1970 року Кілійської групи техбюро Одеського облвідділа по справа будівництва та архітектури вбачається, що на підставі рішення виконкому Кілійської міської Ради депутатів трудящих від 14.01.1970 року №7, [PERSON] та [PERSON] виділено в натурі для користування, земельну ділянку площею 522 кв.м., розташовану за адресою [ADDRESS] . Згідно Акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням виконкомом Кілійської міської Ради депутатів трудящих від 11.07.1985 року №138 вбачається, що комісія постановила вважати прийнятим до сдачі домоволодіння [PERSON] та [PERSON] , розташоване по [ADDRESS] . Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Кілійської міської Ради народних депутатів від 19.10.1990 року №247 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] дозволено будівництва гаражу по [ADDRESS] . Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Кілійської міської Ради народних депутатів від 19.10.1990 року №249 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] вирішено узаконити на праві приватної власності самочинно збудовані будови по [ADDRESS] . Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Кілійської міської Ради народних депутатів від 19.08.1993 року №188 вбачається, що за [PERSON] та [PERSON] вирішено закріпити земельну ділянку по [ADDRESS] ,загальною площею 703 кв.м.. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.03.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області вбачається, що [PERSON] , помер [INFO] , актовий запис № 183 від 14.03.2016 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.08.2019 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Головного територіального управління юстиції в Одеській області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис № 412 від 29.08.2019 року, /а. с.7/. Відповідно до заповіту від 01.12.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Кілійського районного нотарільного округу Одеської області та зареєстровано в реєстрі за №1361 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті зробила наступне заповідальне розпорядження: все її майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала [PERSON] , [INFO] , /а. с. 8/. Відповідно до технічного паспорту, складеного Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» від 14.03.2024 року встановлено, що житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1, житловою площею 50.4 кв. м. та загальною площею 86,9 кв. м., літньої кухні - літ. Б, сараю - літ. В1, гаражу - літ. Г, убиральні - літ. Д, сараю - літ. Е, сараю - літ. Ж1, сараю - літ. З1, надвірні споруди - № 1-5, І, /а.с. 9-11/. Згідно домової книги за адресою [ADDRESS] вбачається, що за даною адресою були зареєстровані та проживали [PERSON] , 1947 року народження, [PERSON] , 1945 року народження, [PERSON] , 1962 року народження та [PERSON] , 1970 року народження. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.11.2023 року Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис № 503 від 16.11.2023 року. Згідно акту про встановлення фактів від 07.05.2024 року складеного депутатом Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за місцем проживання: [ADDRESS] , на момент смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] , лікувала її, а після смерті здійснював її поховання, про що додатково засвідчують сусіди. Згідно повідомлення Ренійської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. № 717/01-16 від 14.06.2024 року вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 77320388 від 13.06.2024 року. Та згідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 77320403 від 13.06.2024 року, заповіт за номером в реєстрі нотаріальних дій №1361, датою посвідчення 01.12.2017 року, заповідачем якого є [PERSON] , [INFO] - чинний, /а.с.22-24/. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про належність житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , - [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Враховуючи те що відповідач, [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, на час відкриття спадщини не проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] та з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори, відповідно до положень ст. 1269 ЦК України, з заявою про прийняття спадщини не зверталась, та подальшому, з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини також не зверталась, тому вона вважається такою, що спадщину не прийняла. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Відповідно до п. п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, враховуючи неприйняття спадщини відповідачем та визнання нею позову, відсутність інших спадкоємців на спадкове майно, суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved