Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він являється власником транспортного засобу «Chevrolet Nubira», д.н.з. [NUMBER] . 17.10.2023 вказаний транспортний засіб було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась за наступних обставин. Близько 23:20 год. вказаного дня водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись проїзною частиною від с. Гавришівка, Вінницької ОТГ, в напрямку автодороги Р 33, не обрав безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на перешкоду у вигляді автомобіля марки «Chevrolet Nubira» д.н.з. [NUMBER] , який попередньо перебував під керуванням [PERSON] та був припаркований на лівому узбіччі проїзної частини, передньою частиною назустріч автомобілю «ВАЗ 2101», без водія за кермом. Після вказаної пригоди [PERSON] , без автомобіля, самовільно залишив місце пригоди. Внаслідок вказаної ДТП [PERSON] , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 841 від 23.10.2023 отримав тілесне ушкодження, яке належить до легких тілесних ушкоджень. За даним фактом 20.10.2023 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12023020010001585 від 20.10.2023 року за ч. 1 ст. 286 КК України. Враховуючи ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих [PERSON] , постановою від 27.10.2023, винесеною слідчим ВРЗСТ СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Поліщуком І.М., кримінальне провадження №12023020010001585 від 20.10.2023 закрито. Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 13.11.2023 у справі № 128/4455/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Вказана постанова суду набирала законної сили 24.11.2023. Як стало відомо з інформації, що розміщена на сайті Моторно (транспортного) страхового бюро України, станом на 17.10.2023, тобто на момент ДТП, що відбулась з вини [PERSON] , страховий поліс (ОСЦПВ) на автомобіль марки «ВАЗ 2101», д.н.з. [NUMBER] , був відсутній. Як вбачається з відповіді відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області вих. №15135/202-2023 від 04.12.2023, за порушення [PERSON] п.2.1 «ґ» ПДР України працівниками СРПП відділу поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області відносно водія [PERSON] 24.10.2023 було винесено адміністративну постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Таким чином, цивільна відповідальність [PERSON] не застрахована у встановленому законом порядку, у зв`язку із чим він зобов`язаний нести її особисто. Як вбачається з висновку експертного дослідження від 26.10.2023 №ЕД-19/102- 23/18784-АВ, сума матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «CHEVROLET NUBIRA», реєстраційний номер [NUMBER] унаслідок ДТП, яке сталось 17.10.2023 року становила 58960 грн. Вартість відновлювально-ремонтних робіт транспортного засобу «CHEVROLET NUBIRA», реєстраційний номер [NUMBER] унаслідок ДТП, яке сталось 17.10.2023 року становила 128 333 грн. 92 коп. Отже, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини [PERSON] . [PERSON] було заподіяно майнову шкоду в розмірі 128 333 грн. 92 коп. Тому, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 128 333 грн. 92 коп(а.с. 1 - 10). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 11.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 53). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.04.2024 за наслідком зміни складу суду цивільну справу прийнято до провадження, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд по суті (а.с. 76). В судове засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача [PERSON] , адвокат Озерська І.В. подала до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просила провести без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоча вважається належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Відповідно до копії постанови про закриття кримінального провадження від 27.10.2023, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023020010001585 від 20.10.2023 закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 21). Згідно копії постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 13.11.2023, судом встановлено, що 17.10.2023 о 23.20 год. в с. Гавришівка, Вінницької ОТГ по вул. Центральній, [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. [NUMBER] , не вибравши безпечної швидкості та не впоравшись із керуванням, здійснив зіткнення з автомобілем Chevrolet Nubira, д.н.з. [NUMBER] , який був припаркований на узбіччі, чим порушив п. 12.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (а.с. 22 - 23). Відповідно до копії перевірки чинності полісу внутрішнього страхування, поліс на транспортний засіб № з7077ВИ на 17.10.2023 не знайдено (а.с. 24). Перевірка чинності полісу внутрішнього страхування є загальнодоступною, відповідно, станом на час розгляду справи судом відомості про наявність полісу на транспортний засіб з д.н.з. [NUMBER] , вказаний в постанові суду від 13.11.2023, також відсутні. Тобто власник даного транспортного засобу чи його володілець не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно копії відповіді ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 04.12.2023 на адвокатський запит, працівниками СРПП ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, відносно [PERSON] 24.10.2023 було винесено адміністративну постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення п.п. 2. 1 «г» ПДР України та складено адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП, за порушення п.п. 12. 1 ПДР України (а.с. 25). Відповідно до висновку експертного дослідження Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, судового експерта Федоренка О.П. від 26.10.2023, сума матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Chevrolet Nubira», реєстраційний номер « [NUMBER] » у наслідок ДТП, яке сталось 17.10.2023 становила 58 960, 00 грн. Вартість відновлювально-ремонтних робіт транспортного засобу «Chevrolet Nubira», реєстраційний номер « [NUMBER] » у наслідок ДТП, яке сталось 17.10.2023 становила 128 333, 92 грн. (а.с. 26 - 48). Вартість проведення експертного дослідження, згідно копії квитанції від 25.10.20203, становила 2 265, 40 грн. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відповідно до роз`яснень п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Водночас, згідно преамбули Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Даним законом визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди. Згідно п. 2.1. ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено регламентні виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, Моторне транспортне страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тобто даним законом, який є спеціальним по відношенню до Цивільного кодексу України в регулюванні порядку відшкодування шкоди, завданої внаслідок експлуатації наземних транспортних засобів, встановлено, що саме Моторне транспортне страхове бюро України відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а не безпосередньо винна особа. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.п. 38.2.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом № 1961-IV обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Тому висновок апеляційного суду про абсолютність права потерпілого на відшкодування шкоди саме за рахунок особи, яка завдала шкоди, було визнано помилковим. Враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним. На думку суду, такі висновки поширюються також на випадки, коли цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, не була застрахована, оскільки обов`язок виплати потерпілому страхового відшкодування (регламентної виплати) МТСБУ в такому випадку встановлено п. 22.1 ст. 22, п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, позивачем не обґрунтовано та не доведено, що він звертався до Моторного транспортного страхового бюро України про здійснення ним регламентної виплати на відшкодування матеріальних збитків, завданих незастрахованим транспортним засобом, на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та що йому було відмовлено у виплаті відшкодування з підстав, передбачених ст. 37 даного Закону України. Проте він не втратив такого права, адже за обставинами справи, з моменту ДТП не пройшло одного року (п. 37.1.4. ст. 37 Закону № 1961-IV). Таким чином, позивач не довів достатніми доказами наявності підстав для покладення на відповідача, як винної особи, а не МТСБУ, обов`язків по відшкодуванню матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. З урахуванням викладеного, в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Таким чином, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України,судові витрати, понесені позивачем, з відповідача стягненню не підлягають. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: dismissed