Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 14 листопада 1995 року з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстрований Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 48. Під час шлюбу в них народилося двоє дітей донька [PERSON] , 1996 року народження, та син [PERSON] 1998 року народження, які на даний час уже повнолітні. Однак, подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність спільних інтересів і порозуміння. Оскільки разом вони не проживають більше десяти років, примирення та збереження шлюбу між ними неможливе, тому просить їх шлюб розірвати, а також після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак у\~позовній заяві\~одночасно просила\~провести розгляд\~справи в\~її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що 14 листопада 1995 року Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 48. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей донька [PERSON] , 1996 року народження, та син [PERSON] 1998 року народження, які на даний час уже повнолітні. Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося. Питання розірвання шлюбу позивачем обдумане, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №\~475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи, що позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу із [PERSON] змінила своє прізвище, тому після розірвання шлюбу згідно з ст. 113 СК України має право надалі іменуватися цим прізвищем. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст.\~141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved