Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, та просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на свою користь інфляційні витрати в розмірі 83550,52 гривень та 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 27328,94 гривень за невиконання грошового зобов`язання за договором позики за період з 19 грудня 2016 року по 08 квітня 2021 року. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 09 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти у розмірі 195 500,00 гривень, що еквівалентно 8500 доларам США; на підтвердження укладеного договору позики [PERSON] видав позивачу відповідну розписку, у якій зазначив, що він зобов`язується повернути грошові кошти у гривневому розмірі, що еквівалентно по (комерційному) курсу на день повернення 8500 доларам США до 10 вересня 2015 року. Грошові кошти відповідачем були взяті з метою погашення заборгованості перед ПАТ «Банк Надра» і зняття обтяження по квартирі за адресою: [ADDRESS] . Вказана розписка була складена в присутності дружини відповідача - [PERSON] , з її усною та письмовою згодою на укладення угоди. Проте позичені грошові кошти повернуті не були, у зв?язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу за договором позики. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області по справі № 635/5171/16-ц від 19 грудня 2016 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено та стягнуто з [PERSON] суму боргу у розмірі 211650,00 гривень. Судове рішення своєчасно виконано не було, у зв?язку з чим позивач направив виконавчий лист відділу державної виконавчої служби. Державним виконавцем 25 березня 2021 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, основну суму боргу, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не стягнуто. Оскільки грошове зобов`язання за договором позики не виконане, позивачем нараховано 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 27328,94 гривень та інфляційні витрати в розмірі 83550,52 гривень за період з 19 грудня 2016 року по 08 квітня 2021 року, які підлягають стягненню солідарно з відповідачів, оскільки у розписці наданій [PERSON] зазначено, що дружина боржника при укладенні договору позики надає свою згоду на укладення вказаного договору та не зазначено, що чоловік бере позику на особисті потреби, а не на потреби сім`ї. У зв?язку з тим, що грошові кошти були отримані для потреб сім`ї, а саме для погашення заборгованості перед ПАТ «НАДРА» за квартиру за адресою: [ADDRESS] , де були зареєстровані відповідачі разом з дітьми, позивач змушений звернутися до суду з позовом про солідарне стягнення з подружжя інфляційних витрат та 3% річних за несвоєчасне погашення заборгованості за договором позики. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 червня 2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 грудня 2021 року підготовче провадження по справі закрито; справу призначено до судового розгляду. Спеціальним розпорядженням Голови Верховного суду № 2/0/9-22 від 08 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються Харківським районним судом Харківської області та визначено територіальну підсудність Полтавському районному суду Полтавської області. На підставі вищевказаного розпорядження цивільна справа передана до Полтавського районного суду Полтавської області за підсудністю. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 30 жовтня 2023 року справу передано на розгляд до Харківського районного суду Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 січня 2024 року справу прийнято в провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представник позивача адвокат Качмар В.О. у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, також просив розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Позивач у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, також просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи неявку належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання відповідачів в судове засідання, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за письмовою згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 211650,00 гривень. Рішення суду набрало законної сили. Вказаним рішення суду встановлено зокрема, що 09 липня 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошову позику у розмірі 8500 доларів США зі строком повернення до 10 вересня 2015 року. Позика була надана для особистих потреб. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 21 червня 2016 року складає 211650,00 гривень. Постановою державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину ГТУЮ у Харківській області Шершня К.В. від 03 липня 2018 року відкрито виконавче провадження № 56689636 з примусового виконання виконавчого листа № 635/5171/16-ц, який виданий 31 січня 2017 року Харківським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 211650,00 гривень. Постановою старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину ГТУЮ у Харківській області Шершня К.В. від 25 березня 2021 у виконавчому провадженні № 56689636 виконавчий лист № 635/5171/16-ц повернуто стягувачу та встановлено, що [PERSON] оголошено у розшук; виконання ухвали доручено Харківському відділу поліції ГУНП в Харківській області; станом на теперішній жодних відомостей щодо результатів розшуку боржника на адресу відділу не надходило; майна, належного боржнику на праві власності, не виявлено; боржник ніде не працює, ніякого доходу, пенсії не отримує, коштів на рахунках не має; згідно відповіді МВС транспортних засобів не зареєстровано; основну суму боргу, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не стягнуто. Згідно з наданим позивачем розрахунком інфляційні витрати за невиконання грошового зобов`язання за договором позики складають 83550,52 гривень; 3% річних від простроченої суми боргу 27328,94 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За ч.ч. 1, 2 ст. 73 СК України, за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Враховуючи викладене, суд задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] інфляційних витрат в розмірі 83550,52 гривень та 3% річних в розмірі 27328,94 гривень за невиконання грошового зобов`язання за договором позики від 09 липня 2015 року відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, при цьому враховує, що відповідачем [PERSON] не надано доказів на підтвердження того, що ним вжиті всі належні заходи щодо належного виконання зобов`язання. В задоволенні вимог позивача до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та 3% річних за невиконання грошового зобов`язання за договором позики від 09 липня 2015 року суд відмовляє, оскільки позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував, що грошові кошти одержані [PERSON] за договором позики від 09 липня 2015 року використані саме в інтересах сім`ї, при цьому суд враховує, що у рішенні Харківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2016 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 09 липня 2015 року, вказано, що позика надана для особистих потреб [PERSON] , а згода дружини на отримання її чоловіком позики для його особистих потреб, жодним чином не вказує, що кошти витрачені саме в інтересах сім`ї. Таким чином, суд частково задовольнив вимоги позивача. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial