Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (місцезнаходження: м. Київ, бульвар Русанівський, буд. 8, ЄДРПОУ: 21647131) через свого представника звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 23.10.2021 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Оpel», номерний знак [NUMBER] скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda» д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальну шкоду. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.11.2021 року [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність трансопртного засобу «Skoda» д.р.н. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» згідно договору ОСЦПВНТЗ №EP/206176625. 26.10.2024 року [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Skoda» д.р.н. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, склала 34303 грн 73 коп. 10.01.2022 року МТСБУ здійснило виплату потерпілому у розмірі 34303 грн 73 коп. Крім того, МТСБУ сплатило послуги аварійного комісара у розмірі 1320 грн. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу відшкодування у розмірі 35623 грн. 73 коп. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.07.2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, засобами електронного зв`язку надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за адресою його місця реєстрації. Про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву не подавав. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.08.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 23.10.2021 року о 15:45 год. по трасі М-04, вул. Шосейна поблизу буд. 180а/1 [PERSON] , керуючи автомобілем «Оpel», номерний знак [NUMBER] , під час зміни напрямку руху не переконався у безпеці своїх дій, та скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda» д.р.н. [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку, під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальну шкоду. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.11.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності. Дана постанова набрала законної сили 06.12.2021 року. На час скоєння вказаного ДТП транспортний засіб «Оpel», номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , не був застрахований за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Про це свідчить відсутність інформації щодо страхування вказаного транспортного засобу в єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Заподіяна шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована [PERSON] потерпілій особі. Транспортний засіб «Skoda» д.р.н. [NUMBER] , на час ДТП був застрахований за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом № ЕР/206176625. 26.10.2021 року, власник пошкодженого автомобіля [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з заявою про виплату відшкодування. Відповідно до висновку експерта з автотоварознавчого дослідження №391/21А, складеного 29.11.2021 року, вартість матеріального збитку транспортного засобу потерпілого в результаті його пошкодження, яка склала 34303,73 грн, Згідно платіжної інструкції №1108812 від 29.12.2021 року, МТСБУ здійснило переказ коштів на рахунок ФОП « [PERSON] » за проведення експертизи у розмірі 1320,00 грн. Відповідно до платіжної інструкції №148324 від 10.01.2022 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок [PERSON] у сумі 34303 грн 73 коп. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди). Положеннями ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 ЗУ «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону. Згідно підпункту «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. У відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача. Згідно ст. 38 Закону України «Про страхування», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Також положеннями ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Суд звертає увагу на те, що [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди постановою суду про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, яка набрала законної сили. При цьому на момент завдання шкоди цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Оpel», номерний знак [NUMBER] не була застрахована. Таким чином, МТСБУ, виплативши страхове відшкодування потерпілому, набуло право вимоги до відповідача в порядку регресу. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що заподіяна матеріальна шкода підлягає відшкодуванню саме відповідачем, у зв`язку з чим позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684 грн.

Outcome: approved