Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

Акціонерне товариство «СЕНС-БАНК» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 241 764, 24 гривень. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що між позивачем та [PERSON] та АТ «Альфа Банк» 22.02.2021 року було укладено угоду про надання споживчого кредиту № 501297877, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплати комісію та інші передбачені кредитним договором платежі. Представник вказує, що відповідач порушив умови кредитного договору, у зв`язку з цим, станом на 20.08.2023 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 241 764, 24 гривні. На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором та суму сплаченого судового збору. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. На адресу суду 05.08.2024 року (вх. № 260233) надійшло клопотання представника позивача Акціонерного товариства «СЕНС-БАНК» Рудницького Ю.І. про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача, згідно якого представник зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує з приводу заочного розгляду справи (а.с.67-68). Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому порядку шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, відповідач про причини не явки суду не повідомив, не подав відзиву на позовну заяву. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності сторін, підстав для відкладення слухання справи не встановлено. Ухвалою суду від 07 серпня 2024 року вирішено провести заочний розгляд. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Загальними зборами акціонеров АТ «Альфа-Банк» 12 серпня 2022 р. затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» . Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 р. (а.с. 37-50) Судом встановлено, що 22.02.2021 року відповідач [PERSON] уклав з позивачем угоду про надання споживчого кредиту № 501363644. Згідно оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501297877, Відповідно до розділу ІІ. Умови кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, встановлено: Тип кредиту: відновлювання кредитної лінії, сума кредиту: до 200 000, 00 грн. процентна ставка 26,00% тип ставки - фіксована. Строк дії кредитної картки - 3 роки з моменту випуску (а.с.23). Встановлено, що відповідно до підписання оферти сторони, зокрема відповідач надав згоду Банку на передачу до Кредитного реєстру Національного банку України інформації у випадках, обсязі, строки та у порядку передбаченому чинним законодавством України; беззастережно підтверджую, що перед укладення Угоди ознайомлений, в тому числі, у письмовій формі: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання Кредиту; тощо (а.с.4-5). Відповідно до меморіального ордеру № 80434202 відповідачу було перераховано кредитні кошти в розмірі: 300 000 грн (а.с.22). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 501297877 від 22.02.2021 року, сума кредиту 300 000 гривень, заборгованість відповідача становить - 241 764, 24 гривні (а.с.35). Крім іншого, на підтвердження факту використання кредитних коштів, представник позивача надав виписку по особовим рахункам з 22.02.2021 року по 20.08.2023 рік (а.с.11-19). Матеріалами справи встановлено, що Оферту на укладення угоди про надання кредиту обслуговування картки та відкриття відновлювальної лінії сторонами підписано 22.02.2021 року. Судом також встановлено, що позивач звертався до відповідача з досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань (а.с.51), однак, досудова вимогам була проігнорована відповідачем. Акцепт, як беззастережна згода (виражена прямо або непрямим способом шляхом виконання певних дій, які свідчать про бажання укласти договір. Стаття 642 Цивільного кодексу України передбачає, що акцептом є відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття. Коли пропозиція надається, відбувається оферта, яка приймається (акцепт) або скасовується іншою стороною договору. При цьому, якщо друга сторона відмовляється від договору на запропонованих умовах, але при цьому пропонує свої умови (формулює нову оферту), перша сторона може погодитися укласти договір (акцепт). Приймаючи пропозицію або формулюючи зустрічну пропозицію, сторони вже створюють для себе юридичні наслідки. Зазначені обставини щодо підписання Акцепту та Оферти підтвердженні матеріалами справи. Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Таким чином, з огляду на досліджені письмові докази судом встановлено, що позивач належним чином виконав зобов`язання за кредитним договором, надав відповідачу в користування кредитні кошти, також судом встановлено, що відповідач допустив порушення умов договору, грошові кошти у визначений строк не повернув, порушив графік погашення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 та ч. 1 ст. 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1049 ЦК України). За приписами ч.1 ст. 1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За приписами ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що банком були виконані умови договору, надано відповідачеві кредитні кошти, також, матеріалами справи встановлено, що відповідач грошові кошти по кредитному договору використав, порушив умови повернення та сплати відсотків, а відтак позовні вимоги є доведеними та таким, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі 3 626, 46 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved