Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

[PERSON] 12.01.2024 р. через Електронний Суд звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь завдані збитки в порядку регресу в розмірі 4664,93 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. В обґрунтування позову вказав, що 11.04.2020 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/2902161, за умовами якого було забезпечено транспортний засіб марки «ВАЗ», дрн М95163П. 10.09.2020 року приблизно о 16:36 год. в смт. Новотроїцьке по вул. Сонячній мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «ВАЗ», дрн М95163П, під керуванням [PERSON] та автомобіля «Daewoo Lanos», дрн [NUMBER] під керування [PERSON] . Постановою Новотроїцького районного суду Херсонської області від 01.10.2020 року у справі №662/1771/20, [PERSON] визнано винним у вчсиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. На підставі страхового акту №091/037/012808/21/1 ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 4664,93 грн. 03.03.2023 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено договір №03/03/2023 про відступлення права вимоги, за яким, зокрема, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді несплаченого страхового відшкодування за полісом №АО/2902161 від 11.04.2020 р. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.01.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. Позивач в судове засідання не з`явився, через Електронний Суд представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті Судова влада, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 10.09.2020 року о 08:05 в смт. Новотроїцьке по вул. Сонячній [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 2106 д/н [NUMBER] , під час руху заднім ходом не впевнився в безпечності даного маневру для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль ДЕО Ланос, д/н [NUMBER] , крім того, [PERSON] 10.09.2020 року о 08:05 в смт. Новотроїцьке по вул. Сонячній керуючи автомобілем ВАЗ 2106 д/н [NUMBER] , здійснив ДТП з автомобілем Део Ланос, д/н [NUMBER] , після чого залишив місце ДТП до якої був причетний. Постановою Новотроїцького районного суду Херсонської області від 01.10.2020 року [PERSON] визнано винним за ст. 122-4 та 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідачльності, відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП у виді адміністративного штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 340,00 грн. Постанова набрала законної сили 12.10.2020 року. Згідно ч. 6 ст.82ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент дорожньо-0транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ "СК "Універсальна", а транспортного засобу ВАЗ 2106 - СК "Еталон". Згідно платіжного доручення №3909 від 17.12.2020 р. ПАТ "СК "Еталон" сплачено страхове відшкодування в розмірі 14529,86 грн. 30.06.2021 року представником ПрАТ "СК "Еталон" подано до ПрАТ "УПСК" заяву №16/06/21/13 про виплату страхового відшкодування в розмірі 50% від виплаченого страхового відшкодування. На підставі страхового акту №091/037/012808/21/1 ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 4 664 грн. 93 коп., що підтверджується платіжним дорученням №16795 від 26.07.2021 року. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підпунктом «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньотранспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди (п. п. «в») З Постанови Новотроїцького районного суду Херсонської області від 01.10.2020 року по справі №662/1771/20, Відповідач [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », здійснив зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », після чого самовільно залишив місце ДТП. Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З огляду на вищезазначене в розумінні ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1166, 1187, 1191 ЦК України, у Відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом № АО/2902161. 03 березня 2023 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ФОП [PERSON] укладено договір цесії №03/03/2023 про відступлення права вимоги, за яким ФОП [PERSON] отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору за договорами страхування, у тому числі у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АО/2902161 від 11.04.2020 року Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.02.2016 р. в справі № 6-2878цс15, яка у відповідності до ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується іншими судами. Враховуючи, що до позивача, як правонаступника ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», внаслідок виплати потерпілому страхового відшкодування, перейшло право вимоги до відповідача, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Ст. 137 ЦПК України детально описує порядок визначення та відшкодування вказаних витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критеріїв реальності понесення адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини - заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги №01/11/22 від 01.11.2022 року; додаткову угоду №23 від 13.11.2023 року до договору про надання правової допомоги №01/11/21 від 01.11.2022 р., акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання професійної правничої допомоги №01/11/21 від 01.11.2022 року. Дослідивши, надані на підтвердження надання позивачу правової допомоги та її розміру, документи, враховуючи складність справи, значення справи для сторони, розгляд справи у спрощеному позовному з викликом сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позивач має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 968 грн. 96 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 25 липня 2024 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved