Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю ''Фінансова компанія ''Європейська агенція з повернення боргів'' Кудіна А.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 09 лютого 2023 року між ТОВ ''ФК ''1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів'' та [PERSON] було укладено договір позики № 78758251, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 12 000 гривень, строком користування 30 днів, з процентною ставкою 2,5 % в день. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycreditplus.ua/ru/documehts-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ ''Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг'', а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/fu/documents-license/ (надалі ''Правила''), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. 14.06.2021 між ТОВ ''1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів'' та ТОВ ''Фінансова компанія ''Європейська агенція з повернення боргів'' (далі ТОВ ''ФК ''ЄАПБ'') укладено договір факторингу № 14/06/21 відповідно до умов якого ТОВ ''1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів'' передає (відступає) ТОВ ''ФК ''ЄАПБ'' за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ''ФК ''ЄАПБ'' приймає належні ТОВ ''1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів'' права вимоги до вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №10 від 21.09.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ ''ФК ''ЄАПБ'' набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 47 700 гривень, з яких: 12 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу та 35 700 гривень - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ ''ФК ''ЄАПБ'', ні на рахунки попереднього кредитора, просятьстягнути на їх користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 47 700 гривень та судовий збір в сумі 3 028 гривень. Ухвалою суду від 08 квітня 2024 року у справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача Кудіна А.В. не з`явилася, згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України зазначила у позовній заяві про розгляд справи без їх участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином . Представник відповідача, адвокат Баладига С.П., згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України надіслав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримав свою позицію викладену у поясненні від 10.07.2024, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є первинні документи, вимоги до яких встановлені ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Позивач під час звернення до суду з даним позовом не надав первинних бухгалтерських документів, а саме: доказів на підтвердження зарахування відповідачу коштів за договором. Надані позивачем розрахунки заборгованості є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Більше того, такий розрахунком не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки не відповідає вимогам ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Отже, сам по собі розрахунок заборгованості, без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником, не підтверджує наявності заборгованості у відповідача перед позивачем. Таким чином, жодних належних та допустимих доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позові щодо отримання відповідачем кредитних коштів, наявності заборгованості та її розміру, а також переходу прав вимоги до відповідача, матеріали справи не містять. Крім того, витяги з реєстру боржників до договору факторингу не підписано та не засвідчено печатками другої сторони (клієнта за договором факторингу). Фактично додані витяги є документами, що надруковані позивачем та підписані його представником, що не є ідентичним копії оригінального документа. Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів переуступки та набуття позивачем прав вимоги до відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК України). За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №6-979цсі5. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 та 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 09 лютого 2023 між ТОВ ''1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів'' та [PERSON] укладено договір позики № 78758251, де сума позики 12 000 гривень, строк позики 30 днів, останній день повернення позики 11.03.2023, знижена процентна ставка/день, % (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) - 2,5 % ; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день, % (не застосовується в період карантину) - 2,70% ; пеня %/день (не застосовується в період карантину) - 2,70 % ; орієнтовна реальна річна процентна ставка 90465,53 % ; орієнтовна загальна вартість позики, у грн. - 21 000 (а.с.6-7). 14.06.2021 між ТОВ ''1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів'' та Товариством з обмеженою відповідальністю ''Фінансова компанія ''Європейська агенція з повернення боргів'' укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ ''1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів'' передає (відступає) ТОВ ''ФК ''ЄАПБ'' за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ''ФК ''ЄАПБ'' приймає належні ТОВ ''1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів'' права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. (а.с.9-10) Як вбачається із додаткової угоди №2 від 28 липня 2021 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року сторони погодилися внести зміни до п. 1.3 договору та викласти його внаступній редакції : клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.(а.с.11) 21 вересня 2023 року між ТОВ ''1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів'' та Товариством з обмеженою відповідальністю ''Фінансова компанія ''Європейська агенція з повернення боргів'' було укладено додаткову угоду за № 11 до договору факторингу №14\\06\\21 від 14 червня 2021 року. (а.с.12) Згідно витягу з реєстру боржників № 10 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 заборгованість [PERSON] за договором позики № 78758251 вказана у розмірі 47 700 гривень. (а.с.14) Відповідно до складеного позивачем розрахунку заборгованості за договором позики № 78758251 від 09.02.2023 за період з 21.09.2023 по 29.02.2024, станом на 29.02.2024 непогашений залишок заборгованості складає 47 700 гривень, з яких: 12 000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 35 700 гривень сума заборгованості за відсотками.(а.с.15) Суд звертає увагу, що позивачем на підтвердження своїх вимог до суду надано копію договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року укладеного між ними та ТОВ ''1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів'', який не є повним та цілісним, а містить лише окремі аркуші та розділи, які не є належним чином засвідченими копіями документу та не є засвідченим витягом з них, тому не є належним, допустимим та достовірним доказом у розумінні ст. 77 - 79 ЦПК України. (а.с.9-10) Додаткова угода до вищевказаного договору факторингу № 11 та акт прийому-передачі реєстру боржників від 21 вересня 2023 року на місці загальної суми прав вимоги, що відступаються містить пробіли. (а.с.12,13) Крім того, наданий позивачем витяг з реєстру боржників №10 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 не підписаний та не засвідчений печатками другої сторони (клієнта за договором факторингу). (а.с.14) Самостійно акт прийому-передачі реєстру боржників не може підтверджувати перехід права вимоги між ТОВ ''1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів`до позивача, крім того, що він взагалі не містить суми заборгованості.(а.с.13) Розрахунок заборгованості зроблений уже самим позивачем у 2023 році.(а.с.15) Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів переуступки та набуття позивачем прав вимоги до відповідача. Також, суд зазначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України ''Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні'' передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України ''Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні'' первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. З вищевикладеного випливає, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені ЗУ ''Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні''. Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 755/2284/16-ц. Разом із тим, суд зауважує, що позивач не надав доказів на підтвердження зарахування відповідачу коштів за договором позики (первинних бухгалтерських документів). Надані позивачем розрахунки заборгованості є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Більше того, такі розрахунки не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки не відповідають вимогам ЗУ ''Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні''. Отже, самі по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником, такі розрахунки не підтверджують наявності заборгованості у відповідача перед позивачем. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.05.2020 у справі № 219/1704/17. Слід зауважити, що позивач у позовній заяві не зазначав про те, що певні докази не можуть бути подані у встановлений законом строк з об`єктивних причин (як це передбачено ч. 4 ст. 83 ЦПК України) та на підставі ч. 1 ст. 84 ЦПК України не звертався до суду з клопотанням про їх витребування. Позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18. Таким чином, жодних належних та допустимих доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позові щодо отримання відповідачем кредитних коштів, наявності заборгованості та її розміру, а також переходу прав вимоги до відповідача, матеріали справи не містять, а відтак позов Товариства з обмеженою відповідальністю ''Фінансова компанія ''Європейська агенція з повернення боргів'' до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволенню не підлягає. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України судовий збір слід залишити за позивачем. Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed