Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

24.06.2024р. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» через систему «Електронний суд» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 25.06.2024р. позов було прийнято до провадження, відкрито провадження та відповідно до положень ч.1 ст.274, ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №55). В обґрунтування позовних вимог представник позивача - Памірський М.А. (діє на підставі довіреності від 29.01.2024р. - а.с. № 46) в позовній заяві посилалася на те, що 23.01.2022р. між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір №443866-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 25 000 грн., строк кредитування 25 тижні, процентна ставка за кредитом в день - 0,8647 % в день, комісія на надання кредиту - 3 750 грн. Однак, відповідач належним чином не виконував зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на 09.06.2024р. за відповідачем обліковується заборгованість у загальному розмірі 55 922 грн. 69 коп., з яких: прострочені платежі по тілу кредиту- 24 800 грн.; прострочені платежі по процентам - 30 263 грн. 47 коп.; прострочені платежі по комісії - 859 грн. 22 коп. Зазначену суму заборгованості представник позивача просив суд стягнути з відповідача, а також понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 422 грн. 40коп. В судове засідання 24.07.2024р. представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи позивач повідомлявся шляхом надіслання електронних повідомлень (а.с.№ 59, 60). В заяві до суду від 02.07.2024р., яка була сформована в системі «Електронний суд», представник позивача просив розгляд справи здійснювати без участі представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. № 63). Відповідач [PERSON] в заяві до суду від 24.07.2024р. позовні вимоги визнав, факт отримання грошових коштів у розмірі 25 000 грн. не оспорював, просив стягнення заборгованості проводити шляхом стягнення з його заробітної плати по 20 % щомісячно, зазначив назву та адресу офіційного місця роботи. Також в цій заяві відповідач просив розгляд справи 24.07.2024р. здійснювати за його відсутністю та без технічної фіксації судового процесу технічними засобами (а.с. № 69). Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи 24.07.2024р. дійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23.01.2022р. між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір № 443866-КС-001 про надання кредиту. Відповідно до умов договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 25 000 грн., строк кредитування 24 тижні, термін дії договору - 10.07.2022р. процентна ставка за кредитом в день - 0, 8647 % в день, орієнтовна загальна вартість кредиту - 54 960 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка - 3 584, 96 %, комісія на надання кредиту - 3 750 грн. (а.с. № 17-18). Кредитний договір №443866-КС-001 від 23.01.2022р. був укладений сторонами шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 23.01.2022р. направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 443866-КС-001 про надання кредиту (а.с. № 11-12). 23.01.2022р. [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 443866-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою ( а.с. № 13-14). Зі своєї сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-9449, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті - а.с. № 15), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 23.01.2022р. між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА та [PERSON] було укладено Договір № 443866-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Пунктом 3 зазначеного Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти у розмірі 25 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (номер банківської карти позичальником вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті - а.с. № 15), що підтверджується платіжним дорученням про проведення платежу на суму 25 000 грн. (а.с. № 19). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" №675-VIII від 03.09.2015р., який набрав чинності 30.09.2015р. на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст. 11 Закону № 675-VIII). Отже, Кредитний договір № 443866-КС-001 від 23.01.2022р. укладений сторонами у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини другої ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Презумпцію укладеного між сторонами електронного договору про надання кредиту № 443866-КС-001 від 23.01.2022р. відповідачем не спростовано, напроти, відповідач в заяві до суду від 24.07.2024р. факт отримання кредитних коштів у розмірі 25 000 грн. підтримав (а.с. № 69). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. При ухваленні рішення суд також приймає до уваги положення ч.1 ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги. В позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача суму заборгованість станом на 09.06.2024р. у розмірі 55 922 грн. 69 коп., з яких: прострочені платежі по тілу кредиту- 24 800 грн.; прострочені платежі по процентам - 30 263 грн. 47 коп.; прострочені платежі по комісії - 859 грн. 22 коп. Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до розрахунку заборгованості (а.с.№ 32), який долучено до позовної заяви. Відповідність розрахунку та розміру заборгованості не були спростовані відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, а тому при ухваленні рішення суд керується розрахунком позивача. Таким чином, згідно наданих суду документів вбачається, що після укладення кредитного договору № 443866-КС-001 від 23.01.2022р. [PERSON] отримав у користування кредитні кошти, допустив прострочення погашення заборгованості по тілу кредиту в строк визначений договором, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, а отже, відповідач повністю зобов`язання по погашенню боргу не виконав, чим порушив вимоги ст.1049 ЦК України, у зв`язку з чим позивач має право вимагати стягнення заборгованості за наданим кредитом у розмірі 24 800 грн. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Враховуючи, що відповідач, повністю зобов`язання по погашенню процентів за користування грошовими коштами не виконав, чим порушив вимоги ст.1048 ЦК України, позивач має право вимагати стягнення простроченої заборгованості по процентам у розмірі 30 263 грн. 47 коп. Пункт 1 Договір про надання кредиту № 443866-КС-001 від 23.01.2022р. передбачає також сплату комісії на надання кредиту у розмірі 3 750 грн., втім позивачем у позову заявлені до стягнення прострочені платежі по комісії у розмірі 859 грн. 22 коп. Підсумовуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає заборгованість у загальному розмірі - 55 922 грн. 69 коп., з яких: прострочені платежі по тілу кредиту- 24 800 грн.; прострочені платежі по процентам - 30 263 грн. 47 коп.; прострочені платежі по комісії - 859 грн. 22 коп. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 422 грн. 40коп., розмір судового збору визначено з урахуванням подачі позову через систему «Електронний суд» (а.с. №3). На підставі викладеного,

Outcome: approved