Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

04.06.2024 до Софіївського районного суду за підсудністю згідно ухвали Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 25.04.2024 надійшов вищевказаний цивільний позов представника позивача [PERSON] , яка діє в інтересах позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] за яким остання просила ухвалити судове рішення, яким розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 12.08.2022, зареєстрований Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1260., а також стягнути за свою користь витрати на правничу допомогу у розмірі 4\~000 грн та судовий збір у розмірі 1211,20 грн.. Представник позивача вказує, що від шлюбу вони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із позивачем. Проте одруження з відповідачем виявилось невдалим. Шлюбні стосунки між ними припинились у зв`язку з відсутністю спільних інтересів та вподобань, поглядів на сімейне життя. Вважає, що їхнє подальше спільне сумісне життя неможливе, оскільки це не відповідає їхнім інтересам. Фактично між ними припинені шлюбні відносини у зв`язку з чим на даний час вони проживають окремо один від одного. За таких обставин, позивач вважає, що продовження сімейних відносин та збереження сім`ї є неможливим. Ухвалою суду від 06.06.2024 цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, просила позов задовольнити повністю, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, заяву про розгляд справи до суду не надавав, однак телефонограмою повідомив суд, про можливість розгляду справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує, щодо витрат на правову допомогу вважає заявлений розмір представником позивача завищеним. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши зміст позовної заяви та додані до неї матеріали, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 12.08.2022 між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), за актовим записом № 1260, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 12.08.2022 (а. с. 12). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 23.10.2015 (а.с.17), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.02.2016 (а.с. 11). Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України,\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу, - не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України,\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України,\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч.8 ст. 294 ЦПК України, які на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України, застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи те, що позивачем [PERSON] заявлено вимогу про залишення їй шлюбного прізвища, яке вона змінила під час реєстрації з відповідачем, то суд дійшов висновку про необхідність задоволення її вимоги та залишити позивачу її шлюбне прізвище « [PERSON] ». Окрім цього представником позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.. Стаття 59 Конституції\~гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному\~статтею 137 ЦПК України. Зокрема, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджуються здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 137\~ЦПК України). При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. В обгрунтування заявлених витрат на правничу допомогу представником позивача до матеріалів позову долучено договір № 03-04/24 від 10.04.2024 про правничу допомогу, підписаний позивачем із адвокатом Панченко О. М.. Згідно вимог п. 4.1 Розділу 4 вказаного договору зазначено, що на визначення розміру оплати послуг адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь тяжкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного та належного виконання окремих доручень Клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обгрунтованого розміру вартості послуг. Вартість послуги Адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою на окреме доручення, яка набуває статусу невід`ємної частини цього Договору (п. 4.2 договору) (а.с. 7-8). Додатковою угодою від 10.04.2024 до договору № 03-04/24 про надання правничої допомоги від 10.04.2024, де згідно змісту п.3 сторонами узгоджено вартість послуг орієнтовно складає 5000 грн.. Відповідно до п. 4 Додаткової угоди вказано, що оплата здійснюється до 15.04.2024, після підписання акта приймання виконаних послуг, в якому визначається остаточна вартість послуги залежно від її обсягу (а.с. 9) . Після чого 16.04.2024 сторонами підписано акт до додаткової угоди до договору № 03-04/24 про надання правничої допомоги, з якого вбачається об`єм виконаних робіт де вказано, що адвокатом проведено консультацію щодо розірвання шлюбу, підготувала позовну заяву та подала позов через ЄСІТС адвоката. Клієнт виконання прийняла і такий об`єм послуг оцінюються сторонами у чотири тисячі гривень. (а.с. 10). В підтвердження здійснення оплати представником позивача долучено квитанцію № 27КВ-С9ВХ-1488-0ТА9 від 15.04.2024, згідно якої вбачається, що [PERSON] здійснила переказ власних коштів у розмірі 4215,00 грн на банківську картку [NUMBER] без зазначення власника вказаної картки (а.с. 15). Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Крім того, у п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. В постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18та у справі №922/2685/19 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved