Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

26 лютого 2024 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. (а.с.1-5) Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2024 року дану позовну заяву було передано за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. (а.с.54) В обґрунтування позову зазначено, що 18 жовтня 2020 року між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/9035410, відповідно до якого ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу «Tesla», д.н.з. [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. 05 лютого 2021 року приблизно о 08 год. 25 хв. в м. Дніпрі по вул. Високовольтна сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Tesla», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «BMW», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «BMW», д.н.з. [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень. На підставі заяви власника автомобіля «BMW», д.н.з. [NUMBER] , ПрАТ «УПСК» було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 6 240 грн. 65 коп. Вказана ДТП сталась внаслідок порушення ПДР водієм автомобіля «Tesla», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (справа № 201/2162/21), а також постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (справа №\~201/2163/21), якими водія автомобіля «Tesla», д.н.з. [NUMBER] , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП. Оскільки страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресивний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільного залишив місце пригоди, у відповідача відповідно до підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникло зобов`язання відшкодувати страховику завдані збитки в порядку регресу в розмірі виплаченого страхового відшкодування, тобто в сумі 6 240 грн. 65 коп. 03 березня 2023 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] було укладено договір № 03/03/2023 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого позивач набув право вимоги в порядку регресу на відшкодування збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, у т.ч. за договором № АР/9035410 від 18 жовтня 2020 року. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача в порядку регресу завдані збитки в сумі 6 240 грн. 65 коп., а також понесені по справі судові витрати у вигляді судового збору в сумі 968 грн. 96 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 3 000 грн. (а.с.1-5) З урахуванням того, що згідно ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу. Ухвалою судді від 25 березня 2024 року було прийнято даний позов та відкрито провадження у справі та з урахуванням п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України, на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України, призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та їх представників. (а.с.60) Позивач та його представник у судові засідання не з`явились, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника, в якій він проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. (а.с.79) Відповідач в судові засідання не з`явився, відзив на позов до суду не находив. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на його адресу судових повісток та СМС повідомлень. (а.с.а.с.61,\~62,\~65,\~66,\~71,\~72,\~75,\~76) Клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не надав, про причини неявки не повідомив. Конверти, направлені на адресу відповідача, повернулись до суду з відміткою - «за закінченням терміну зберігання». (а.с.а.с.67, 69, 77, 78) З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст.ст.280, 287, 288 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що 05 лютого 2021 року о 08 год. 25 хв. в м. Дніпрі по вул. Високовольтна сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Tesla», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «BMW», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «BMW», д.н.з. [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень. (а.с.22-23) Згідно полісу № АР/9035410 відповідальність власника транспортного засобу «Tesla», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] була застрахована в ПрАТ «УПСК». (а.с.21) Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (справа № 201/2162/21) від 08 квітня 2021 року у вищевказаній ДТП було визнано винним [PERSON] , а також постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (справа № 201/2163/21) від 08 квітня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП. (а.с.22-23) Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В зв`язку з цим, суд вважає доведеним та таким, що не потребує доказування факт заподіяння матеріальної шкоди власнику транспортного засобу «BMW», д.н.з. [NUMBER] , з вини відповідача [PERSON] 09 лютого 2021 року власник транспортного засобу «BMW», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернувся із заявою до ПрАТ «УПСК» про страхове відшкодування. (а.с.30) Згідно акту огляду транспортного засобу від 09 лютого 2021 року та ремонтної калькуляції від 10 лютого 2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «BMW», д.н.з. [NUMBER] , склала 6 240 грн. 65 коп. (а.с.33-39) ПрАТ «УПСК» відшкодував [PERSON] грошові кошти в розмірі 6 240 грн. 65 коп. на ремонт застрахованого автомобіля, що підтверджується страховим актом № 305/037/008392/21/1 від 23 квітня 2021 року та платіжним дорученням № 13917 від 05 травня 2021 року. (а.с.а.с.40, 41) 03 березня 2023 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] було укладено договір цесії № 03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого та додатку № 1 до договору на користь останнього було відступлено право вимоги за договором страхування, укладеним із [PERSON] згідно полісу № АР/9035410. (а.с.10-20) Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092. Тому, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги акт огляду транпортного засобу від 09 лютого 2021 року та ремонтну калькуляцію від 10 лютого 2021 року по визначенню суми страхового відшкодування. Згідно ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як вказує ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст.27 Закону України «Про страхування» страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Відповідно до п.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Згідно підпункту «в» підпункту 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). ПрАТ «УПСК» виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та здійснило регламентну виплату в розмірі 6 240 грн. 65 коп. потерпілій особі [PERSON] . Отже, відповідно до ст.1191 ЦК України та підпункту «в» підпункту 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону після проведення виплати потерпілій особі у ПрАТ «УПСК» виникло право зворотної вимоги до відповідача в розмірі понесених витрат, що складає 6 240 грн. 65 коп. Однак, 03 березня 2023 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] було укладено договір цесії № 03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого та додатку № 1 до договору на користь останнього було відступлено право вимоги за договором страхування, укладеним із [PERSON] згідно полісу № АР/9035410. Частиною 1 ст.512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми в розмірі 6 240 грн. 65 коп., перейшло право вимоги, яке ПрАТ «УПСК», на підставі ст.ст.1187, 1188 ЦК України, мав би до відповідача [PERSON] , а відтак, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, а отже позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розуміють: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. З огляду на те, що стороною позивача було надано до суду договір про надання правничої допомоги та докази виконання вказаної у договорі роботи, а також наданий акт про надання та оплату правничої допомоги, а також приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволено, виходячи з принципів розумності та справедливості суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі 3 000 грн. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 968 грн. 96 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved