Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ»), засобами поштового зв`язку № 0600917020784, звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості у загальному розмірі 42 565,50 гривень, зокрема: - за кредитним договором № 17008-04/2023 в розмірі 19 927,50 гривень, з яких: 5 500,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14 427,50 гривень - сума заборгованості за відсотками; - за кредитним договором № 18733-04/2023 в розмірі 10 875,00 гривень, з яких: 3 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 875,00 гривень - сума заборгованості за відсотками; - за кредитним договором № 12567-03/2023 в розмірі 11 763,00 гривні, з яких: 5 000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 763,00 гривні - сума заборгованості за відсотками; а також понесених судових витрат (а.с. 3-9). В обґрунтування вказаного позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначило, що 11 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі ТОВ «ФК «Інвеструм») та [PERSON] укладено кредитний договір № 17008-04/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. В п.п.1.1. п.1 цього договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. 03 липня 2023 року на підставі договору факторингу № 3072023, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар файненс груп» (далі - ТОВ «Стар файненс груп»), фактор став новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів, та отримав права вимоги по зобов`язаннях за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників. 27 жовтня 2023 року між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27102023, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар файненс груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, зокрема позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 19 927,50 гривень, з яких 5 500 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14 427,50 гривень - сума заборгованості за відсотками. Вказують, що всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, [PERSON] не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Крім того, 12 квітня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір № 18733-04/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. В п.п.1.1. п.1 даного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. 03 липня 2023 року на підставі договору факторингу № 3072023 укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар файненс груп», фактор став новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів, та отримав права вимоги по зобов`язаннях за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників. 27 жовтня 2023 року між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27102023, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар файненс груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, зокрема позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 10 875 гривень, з яких 3 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 875 гривень - сума заборгованості за відсотками. Вказують, що всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, [PERSON] не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Також 27 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (далі - ТОВ «Аванс Кредит») та [PERSON] укладено кредитний договір № 12567-03/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. В п.п.1.1. п.1 даного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. 12 червня 2023 року на підставі договору факторингу № 12062023, укладеного між ТОВ «Аванс Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвеструм Груп» (далі - ТОВ «Інвеструм Груп»), фактор став новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів, та отримав права вимоги по зобов`язаннях за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників. 27 грудня 2023 року між ТОВ «Інвеструм Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 2712023-1, у відповідності до умов якого ТОВ «Інвеструм Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, зокрема позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 11 763 гривень, з яких 5 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 763 гривень - сума заборгованості за відсотками. Вказують, що всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, [PERSON] не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Більше того, з моменту отримання прав вимог до відповідача, а саме: з 27 жовтня 2023 року та з 27 грудня 2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Ухвалою судді від 13 травня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 61). Відповідачка [PERSON] своїм правом на відзив не скористалася, що передбачено ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Ухвалою судді від 15 липня 2024 року визнано обов`язковою явку в судове засідання представника позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с. 76). У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», проігнорувавши вимоги ухвали суду від 15 липня 2024 року не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі представника товариства, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 8). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про місце, день та час судового засідання повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 0600278864933, в якому зазначено, що «адресат відсутній за вказаною адресою», а також оголошенням про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме (а.с. 79). Відзиву не подала. Відповідно до частини п`ятої, пункту 2 частини сьомої, пункту 4 частини восьмої, частини одинадцятої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Дані висновки узгоджуються з постановами Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі №757/15603/19 (провадження №61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження №61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. В свою чергу, позивач (його представник) скористався вимогами ч.3 ст.211 ЦПК України. Тому, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи №361/8331/18 від 01 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з частиною 4 статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідачка про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до статті 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав, передбачених частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, що 11 квітня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 17008-04/2023 (далі - Договір 1) (а.с. 10-13). Як вказано в п.п.1.1.-1.4. Розділу 1 Договору 1, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5 500 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 14 днів, тобто до 24.04.2023. Дата надання кредиту 11.04.2023. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 3,65% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,01% (процентів) на добу. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Відповідно до п.2.3. Розділу 2 Договору 1, у разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п.1.2. цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Згідно з п.4.3. Розділу 4 Договору 1 у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в п.2.3 цього договору продовжуються нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 (ста вісімдесяти) календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору. Відповідно до додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 17008-04/2023, графік платежів з 11.04.2023 по 24.04.2023, сума кредиту за договором 5 500 гривень, проценти за користування кредитом - 7,70 гривень, загальна сума кредиту становить - 5 507,70 гривень (а.с. 14). Як вказано у розрахунку заборгованості за кредитним договором № 17008-04/2023 від 11.04.2023, за період з 27.10.2023 по 31.03.2024 залишок заборгованості становить 19 927,50 гривень, з яких: 5 500 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14 427,50 гривень - сума заборгованості за відсотками (а.с. 15). 12 квітня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 18733-04/2023 (далі - Договір 2) (а.с. 16-19). Як вказано в п.п.1.1.-1.4. Розділу 1 Договору 2, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 14 днів, тобто до 24.04.2023. Дата надання кредиту 12.04.2023. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 3,65% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,01% (процентів) на добу. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Відповідно до п.2.3. Розділу 2 Договору 2, у разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п.1.2. цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Згідно з п.4.3. Розділу 4 Договору 2 у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в п.2.3 цього договору продовжуються нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 (ста вісімдесяти) календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору. Відповідно до додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту № 18733-04/2023, графік платежів з 12.04.2023 по 24.04.2023, сума кредиту за договором 3 000 гривень, проценти за користування кредитом - 4,20 гривень, загальна сума кредиту становить - 3 004,20 гривень (а.с. 20). В п.1.2. Розділу 1 договору факторингу № 0372023 від 03 липня 2023 року, який укладено між ТОВ «Стар файненс груп» (Фактор) та ТОВ «ФК «Інвеструм» (Клієнт) вказано, що на підставі цього договору фактор стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів, та отримує права вимоги по зобов`язаннях за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, а також вимоги по основним договорам, які виникнуть в майбутньому, з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі відповідно до додатку №2 до цього договору (а.с. 22-23). Згідно з Додатком № 2 до договору факторингу № 3072023 від 03 липня 2023 року, Актом приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 03 липня 2023 року до договору факторингу № 3072023 від 03 липня 2023 року фактору перейшло право вимоги по основним договорам, які зазначені в реєстрі боржників (а.с. 24). В п.п.1.1.-1.2. Розділу 1 договору факторингу № 27102023 від 27 жовтня 2023 року, який укладено між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) та ТОВ «Стар файненс груп» (Клієнт) зазначено, що за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 25-26). В п.1 Акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 27102023 від 27 жовтня 2023 року зазначено, що клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 5722, після чого, з урахуванням пункту 1.2. договору факторингу № 27102023 від 27 жовтня 2023 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 27). Сума заборгованості становить 10 875 гривень, з яких: 3 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 875 гривень - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 18733-04/2023 від 12.04.2023 за період з 27.10.2023 по 31.03.2024 (а.с. 21). Як вказано у витязі з реєстру боржників до договору факторингу № 27102023 від 27 жовтня 2023 року, боржник [PERSON] , 1) номер кредитного договору 17008-04/2023, сума заборгованості становить 19 927,50 гривень, з яких: 5 500 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14 427,50 гривень - сума заборгованості за відсотками; 2) номер кредитного договору № 18733-04/2023 сума заборгованості становить 10 875 гривень, з яких: 3 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 875 гривень - сума заборгованості за відсотками (а.с. 28). Також 27 березня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 12567-03/2023 (далі - Договір 3) (а.с. 32-35). Як вказано в п.п.1.1.-1.4. Розділу 1 Договору 3, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 20.04.2023. Дата надання кредиту 27.03.2023. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 36,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,10% (процентів) на добу. Надання кредиту та зміна суми кредиту надається на основі оцінки кредитоспроможності (платоспроможності) клієнта, на власний розсуд товариства. Клієнту, який не пройшов первинний скоринг товариства при подачі заявки, товариство має право запропонувати інші умови кредитування, які клієнт може прийняти або відмовитись. Кредит таки клієнтам надається за стандартною процентною ставкою 3% на добу в межах суми 2 000 гривень та на них не розповсюджуються умови п.1.5. та 1.6. цього договору. Відповідно до п.2.3. Розділу 2 Договору 3, у разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п.1.2. цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (1,99% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Згідно з п.4.3. Розділу 4 Договору 3 у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в п.2.3 цього договору продовжуються нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 (ста вісімдесяти) календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору. [PERSON] звернулася до директора ТОВ «Аванс Кредит» із заявкою від 20 квітня 2023 року на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту терміном на 10 днів. Додатковою угодою № 3 до договору про надання споживчого кредиту № 12567-03/2023 від 27 березня 2023 року сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором на 10 днів, тобто до 29 квітня 2023 року. Будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 5 125 гривень (а.с. 36). В п.1.2. Розділу 1 договору факторингу № 12062023 від 12 червня 2023 року, який укладено між ТОВ «ФК «Інвеструм» (Фактор) та ТОВ «Аванс Кредит» (Клієнт) вказано, що на підставі цього договору фактор стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів, та отримує права вимоги за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, відповідно до акту прийому-передачі, а також вимоги по основним договорам, які виникнуть в майбутньому (а.с. 37-39). В п.п.1.1.-1.2. Розділу 1 договору факторингу № 27122023-1 від 27 грудня 2023 року, який укладено між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) та ТОВ «Інвеструм Груп» (Клієнт) зазначено, що за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 40-41). В п.1 Акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 27122023-1 від 27 грудня 2023 року зазначено, що клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 7631, після чого, з урахуванням пункту 1.2. договору факторингу № 27122023-1 від 27 грудня 2023 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 42). Згідно з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 12567-03/2023 від 27.03.2023, за період з 27.12.2023 по 31.03.2024, залишок заборгованості становить 11 763 гривні, з яких: 5 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 763 гривні - сума заборгованості за відсотками (а.с. 44). Як вказано у витязі з реєстру боржників до договору факторингу № 27122023-1 від 27 грудня 2023 року, боржник [PERSON] , номер кредитного договору 12567-03/2023, сума заборгованості становить 11 763 гривні, з яких: 5 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 763 гривні - сума заборгованості за відсотками (а.с. 43). Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував, що відповідачка отримала кредитні кошти, за Договорами 1, 2 , 3, однак, не виконує зобов`язань щодо їх повернення, а відтак порушене право кредитора підлягає захисту. Отож, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис, як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Обставини укладення правочину, а саме договору про надання фінансового кредиту №12567-03/2023 від 27 березня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] , відповідно до якого, остання отримала фінансовий кредит в розмірі 5 000 гривень із фіксованою процентною ставкою за день користування 0,10 % (а.с. 32-35), матеріалами справи підтверджено. Так, [PERSON] звернулася до директора ТОВ «Аванс Кредит» із заявкою від 20 квітня 2023 року на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання цього споживчого кредиту терміном на 10 днів. Така її заява була пов`язана з тим, що кредит надавався строком на 25 днів, тобто до 20 квітня 2023 року. Додатковою угодою № 3 до договору про надання споживчого кредиту № 12567-03/2023 від 27 березня 2023 року сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором на 10 днів, тобто до 29 квітня 2023 року. Будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 5 125 гривень (а.с. 36). Дані активні дії відповідача підтверджують факт отримання вказаного кредиту, а також узгодження з кредитодавцем суми заборгованості та процентів, що в свою чергу дає підстави для задоволення частково позову в межах погодженої суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 12567-03/2023 від 27 березня 2023 року, а саме: 5 125 гривень, з яких: 5 000 гривень - сума кредиту, 125 гривень - сума відсотків за користування кредитом. Нараховані відсотки за договором про надання споживчого кредиту № 12567-03/2023 від 27 березня 2023 року у сумі 6 763,00 гривень не підлягають до задоволення, оскільки судом не було встановлено, яким чином вони були нараховані, за якою процентною ставкою, а найголовніше, що вони погоджувалися з позичальником [PERSON] У Додатковій угоді № 3 до договору про надання споживчого кредиту № 12567-03/2023 від 27 березня 2023 року чітко прописано, що сума відсотків за користування кредитом складає 125,00 грн станом на 20 квітня 2023 року (строк надання кредиту), і до 29 квітня 2023 року нарахування, на строк дії відстрочення, були призупинені. В цій же Додатковій угоді № 3 зазначено, що Клієнт зобов`язується здійснити повернення Кредиту відповідно до умов зміненого Графіка розрахунків, який при матеріалах справи відсутній. Отож, суд вважає необґрунтованим розмір відсотків, які просит стягнути позивач з відповідачки за договором про надання споживчого кредиту № 12567-03/2023 від 27 березня 2023 року. Щодо договорів про надання фінансового кредиту № 17008-04/2023 від 11 квітня 2023 року та № 18733-04/2023 від 12 квітня 2023 року, то суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України). Водночас, суд звертає увагу, що заміна кредитора у зобов`язанні не є беззаперечним підтвердженням того, що до позивача перейшло право вимоги саме на той розмір заборгованості, який зазначено у витязі із Реєстру боржників. За умовами вищевказаних Договорів 1, 2 [PERSON] мала б отримувати кошти шляхом їх перерахування в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки. Проте, матеріали позову не містять доказів на підтвердження того, що відповідач отримувала кредитні кошти у визначених Договорами 1, 2 порядку та розмірах, як і інформації про суми їх повернення, для того, щоб суд мав можливість дійти до переконання про обґрунтованість заявлених позивачем вимог. Отож, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано належних й допустимих доказів на підтвердження отримання [PERSON] кредитних коштів та наявності у неї простроченої заборгованості у зв`язку з користуванням цими коштами. Позивач надав суду розрахунки заборгованості [PERSON] , у яких лише вказано про наявність заборгованості за кредитними договорами № 17008-04/2023 від 11 квітня 2023 року та № 18733-04/2023 від 12 квітня 2023 року, які складаються із основної суми та заборгованості за відсотками, а відтак, суд позбавлений можливості встановити дату надання коштів позичальнику, їх розмір, дати сплати позичальником кредиту, суми таких сплат, порядок нарахування процентів. Окрім цього, самі розрахунки заборгованості, які містять суперечливу інформацію, є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17. У постанові від 26 жовтня 2022 року, справа № 333/5483/20, Верховний Суд виснував: «Отже, з урахуванням того, що на підтвердження позовних вимог банк не надав виписки з особового рахунку відповідача, а розрахунок заборгованості, складений банком, який суд першої інстанції помилково вважав належним доказом, таким не є, оскільки не підтверджує здійснення відповідачем фінансових операцій, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність кредитних відносин з відповідачем та заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку від 15 лютого 2021 року». Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що надані позивачем витяги з Реєстрів боржників до договорів факторингу № 27102023 від 27 жовтня 2023 року та № 27122023-1 від 27 грудня 2023 року, не містять підписів сторін, які би підтверджували дійсність переходу прав вимоги до боржника [PERSON] за договорами про надання фінансового кредиту № 17008-04/2023 від 11 квітня 2023 року та № 18733-04/2023 від 12 квітня 2023 року, неможливо однозначно встановити, що це єдиний документ. Безпосередньо до суду, реєстри боржників до вищевказаних договорів факторингу чи їх належним чином засвідчені копії, з яких би вбачалося перехід права вимоги за договорами про надання фінансового кредиту № 17008-04/2023 від 11 квітня 2023 року та № 18733-04/2023 від 12 квітня 2023 року до [PERSON] , позивачем надано не було. Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. При цьому за умовами вищевказаних договорів факторингу, фактор мав зобов`язання передати клієнту документацію по Боржниках, зазначених у Реєстрі Боржників, що вказує на відсутність перешкод у ТОВ «ФК «ЄАПБ» в наданні до суду доказів на підтвердження розміру отриманих відповідачем кредиту та наявності у [PERSON] простроченої заборгованості у зв`язку з невиконанням останньою кредитних зобов`язань. Отже, саме ТОВ «ФК «ЄАПБ» не довело позов, що є його, а не відповідача, процесуальним обов`язком (статті 12, 13, 81 ЦПК України). Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 03 серпня 2022 року у справі №156/268/21. Більше того, у своїй позовній заяві до суду представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» просив розглянути справу у його відсутність та у подальшому на призначені засідання не з`являвся, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа №755/18920/18, провадження №61-17205ск19. За таких умов, в ході розгляду справи позивачем не було доведено факту видачі відповідачці кредитних коштів, а також відповідно і користування ними, не встановлено, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до [PERSON] за договорами про надання фінансового кредиту № 17008-04/2023 від 11 квітня 2023 року та № 18733-04/2023 від 12 квітня 2023 року, а тому суд доходить до висновку про відмову в задоволенні вимог, заявлених в цій частині. Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» були понесені судові витрати у сумі 3 028,00 гривень, що підтверджується наявною в матеріалах справи Платіжною інструкцією № 66341 від 12 квітня 2024 року (а.с. 2). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, то у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесенні судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 364,58 гривні (5 125,00 * 3 028,00 : 42 565,50), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі наведеного та

Outcome: partial