Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеною заявою. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13.09.2023 заяву [PERSON] залишено без руху, для усунення недоліків, які не були усунені. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 25.10.2023 заяву [PERSON] визнано неподаною та повернуто. Постановою Київського апеляційного суду від 13.03.2024 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 25.10.2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2024 визначено головуючого суддю у справі Петрова Д.В . В обґрунтування заявлених вимог, представник заявника зазначає, що [PERSON] планує звернутись до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області через Подільський районний відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, з заявою про оформлення набуття громадянства України відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», однак інформація в документі, що дає підстави для набуття громадянства є нечіткою через зношення документу, а відновити документ станом на сьогоднішній день є неможливим, а відтак заявниця змушена звертатись до суду. Просила суд встановити юридичний факт народження [PERSON] , який являється дідом заявниці, на території України. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03.05.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 27.06.2024 на адресу суду від представника заінтересованої особи Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області надійшли пояснення по справі. Пояснення обґрунтовані тим, що в наданих матеріалах відсутні документи, які надають можливість встановити факт народження діда заявниці саме на території України, а тому таку заяву слід залишити без задоволення. В судове засідання заявник не з`явився, від представника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності заявника та її представника, заявлені вимоги підтримали, просили задовільнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, в письмових поясненнях наданих суду просив розгляд справи проводити за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що дід заявниці - [PERSON] народився [INFO] в м. Херсоні, Україна, що підтверджується копією свідоцтва про народження (посвідка про народження). Однак у вищевказаному документі стерлась печатка і частина написів, співробітники ДМС не можуть прийняти цей документ як доказ народження [PERSON] . Факт родинних зв`язків заявниці з [PERSON] підтверджується наступними документами: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Кіровським відділом РАЦС м. Ленінграда 28.05.1971, зі змісту якого вбачається, що батьками [PERSON] (матері заявниці) вказано [PERSON] та [PERSON] ; копією довідки № 663 від 30.07.2013 про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; родинні зв`язки заявниці із її матір`ю підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] від 12.05.1995 відповідно до якого матір`ю останньої зазначена [PERSON] . Таким чином, [PERSON] є дідом заявниці - [PERSON] . Оскільки у свідоцтві про народження [PERSON] стерлись дані про місце народження, [PERSON] направляла запит до Державної архівної служби від 14.04.2022, в якому просила надати архівну виписку (або довідку) щодо наявності чи відсутності в архівних документах запису про народження [PERSON] 17.02.2023 було направлено повторний запит до Державної архівної служби , який був надісланий на розгляд за належністю до Державного архіву Херсонської області відповідно до листа Державної архівної служби України № 958/8-18/Є-280 від 20.02.2023. У повідомленні Державного архіву Херсонської області йдеться про неможливість надати архівну довідку про народження [PERSON] у 1936 році у м. Херсоні, у зв`язку з тим, що підвідділи записів актів громадянського стану м. Херсона були викрадені російськими окупаційними військами, місце їх знаходження архіву невідоме. Встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року породжує право особи на набуття громадянства України, тому така справа підлягає розгляду у порядку окремого, а не позовного провадження. У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»). Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Разом з тим, відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В наданих заявником матеріалах відсутні докази, які б надали суду можливість встановити факт народження діда заявника саме на території, яка стала територію України, для подальшого отримання громадянства за територіальним походженням. Оскільки судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в частині встановлення факту народження [PERSON] [INFO] у місті Херсоні. На підставі викладеного та

Outcome: approved