Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

20 липня 2023 року представник Служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради звернувся до суду з позовом, який уточнивши 13 грудня 2023 року просила : позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відібрати у громадянки [PERSON] малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що від громадян [PERSON] та [PERSON] , що разом проживали, у шлюбі не перебували, народилася донька [PERSON] , [INFO] . Дитина проживала разом з бабусею і прадідом за адресою: [ADDRESS] . Фактичний догляд здійснювала бабуся [PERSON] , яка зловживає алкогольними напоями. Батько дитини [PERSON] також не опікується дитиною. 09 червня 2023 року [PERSON] була поставлена на облік, як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах і потребує соціального захисту. Зусилля, працівників служби у справах дітей та сім`ї не принесли необхідних результатів, тому 03 липня 2023 року під час чергового відвідування сім`ї за місцем проживання, малолітня [PERSON] була вилучена з родини. Враховуючи викладене, представник позивача звернулася до суду з даним позовом, який просить задовольнити. Ухвалою суду від 28 липня 2023 року провадження у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом і повідомлення. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. 02 січня 2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого [PERSON] заперечує проти позову, та вважає,що відсутні підстави для його задоволення. Так, [PERSON] визнає, що на деякий час залишила свою малолітню доньку [PERSON] на матір [PERSON] та дідуся [PERSON] . Це було викликано потребою працевлаштування, щоб забезпечити дитині належний рівень життя. Проте мати [PERSON] почала зловживати алкогольними напоями, та це стало відомо після відібрання дитини. Відповідачка дуже шкодує, що сталася така неприємна ситуація, однак дуже любить свою дитину та не уявляє свого життя без неї. Після влаштування Варвари до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Оберіг», який знаходиться в м. Богуслав Київської області, відповідачка часто відвідує дитину, привозить їй речі, солодощі, фрукти, іграшки, завжди цікавиться життям дитини в центрі. Вважає, що відібрання [PERSON] у її матері [PERSON] негативно вплине на емоційний та психологічний стан дитини, оскільки дитина чекає на приїзд матері та хоче повернутися в сім`ю. Ухвалою суду від 12 червня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Натомість подала заяву, якою розгляд справи просила здійснити у її відсутність, на позові наполягає та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] до суду не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представ-ник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, у задоволенні позову просить відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву згідно якої позовні вимоги не визнає. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд, дослідивши подані представником позивача та відповідачем заяви, матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встанов-леному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 06 грудня 2019 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 15). В свідоцтві батьками дитини вказано : [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку, з неналежним виконанням батьківських обов`язків малолітня [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] поставлена на облік, на підставі проживання дитини у родині, яка потрапила у складні життєві обставини, з внесенням даних про неї до ЄІАС «Діти». Наведене підтверджується наказом служби у справа дітей та сім`ї від 09 червня 2023 року № 173 (а.с. 21). 03 липня 2023 року малолітня Варвара була вилучена з родини та наразі перебуває в Київському обласному центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Оберіг», що підтверджується Актом проведення рівня безпеки дитини від 03 липня 2023 року та Актом про факт передачі дитини від 14 липня 2023 року, рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради «Про негайне відібрання малолітньої [PERSON] у її батьків» від 10 липня 2023 року за № 484 (а.с. 6 на звороті, 22-26, 29). З акта проведення оцінки рівня безпеки дитини від 03 липня 2023 року, складеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 585 від 01 червня 2020 року, встановлено, що зі слів дідуся [PERSON] , мати Варвари більше двох тижнів немає вдома, бабуся [PERSON] постійно перебуває у стані алкогольного сп`яніння, тому існує реальна загроза життю та здоров`ю Варвари. Батьки дитини [PERSON] та [PERSON] відсутні за місцем проживання дитини. 10 липня 2023 року органом опіки та піклування надано висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 10 липня 2023 року за № 485. Згідно даного висновку, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на неналежне виховання, утримання, матеріальне забезпечення, органі опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав громадян [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідно до вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2018 року, вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2020 року, ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2016 року, вбачається, що [PERSON] притягався за вчинення криміналь-ного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, ч. 2 ст. 309 КК України, ч. 1 ст. 122 КК України (а.с. 57-66). Згідно довідки Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Оберіг» від 03 листопада 2023 року встановлено, що за період перебування [PERSON] з 14 липня 2023 року, мати [PERSON] відвідала свою доньку [PERSON] чотири рази. Привозила різні речі, солодощі, фрукти, іграшки, завжди цікавилась життям дитини в центрі (а.с. 75). Крім того, під час відвідування дитини [PERSON] її мамою [PERSON] , остання радісно зустрічає обіймами та проводить з нею час. Завжди з нетерпінням чекає її приїзд, та позитивно налаштована на спілкування з мамою. Бажання дитини повернутись в сім`ю знаходиться на високому рівні. Наведене підтверджується психолого - педагогічною характеристикою психолога КОЦСПРД «Оберіг» [PERSON] (а.с. 76). Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності на наявності судимості» встановлено, що [PERSON] , [INFO] до кримінальної відповідальності не притягувалась. Згідно даних КНПКОР «ОПНМО» на обліку у психіатра та нарколога не перебуває (а.с. 77,81-82) Малолітня [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] та зарахована в молодшу групу за №4 Бориспільського закладу дошкільної освіти «Світлячок» Бориспільської міської ради Київської області, що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади від 06 жовтня 2023 року, Актом обстеження житлово-побутових умов від 06 листопада 2023 року, довідкою БЗДО «Світлячок» від 27 вересня 2023 року (а.с.78-80 ). Статтею 11 Закону України від 26 квітня 2001 року за № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечен-ня і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Відповідно п. 15 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного із них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Згідно ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані : виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.16 постанови за № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Станом на день розгляду справи, суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про виконання відповідачем [PERSON] батьківських обов`язків по вихованню, піклуванню та утриманню дитини належним чином. Аналізуючи вищенаведені та встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини, суд приходить висновку, що своєю поведінкою відповідач [PERSON] не виявляє батьківського піклування та свідомо ухиляється від батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] , а тому, з метою захисту законних прав та інтересів дитини відповідача [PERSON] слід позбавити батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] . При вирішенні питання про відібрання доньки [PERSON] у матері [PERSON] , суд виходить з доведеності її винної поведінки, що полягає в ухиленні від виконання батьківських обов`язків по відношенню до її доньки [PERSON] , а також обставин справи. Так, в матеріалах справи відсутні відомості, що в період з листопада 2023 року по день винесення рішення суду, мати [PERSON] відвідує доньку Варвару в КОЦСПРД «Оберіг», відсутні відомості щодо працевлаштування [PERSON] . Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Разом з тим, згідно положень ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідач [PERSON] доводів позивача не спростувала, та не довела належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, обставини, на які вона посилались як на підставу своїх заперечень. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд виснує, що заявлені позовні вимоги служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , про відібрання малолітньої дитини у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Таким чином даною нормою сімейного законодавства не передбачено обов`язок надання висновку органом опіки і піклування про відібрання дитини від його батьків без позбавлення батьківських прав в порядку ст. 170 СК України. Крім того в даній справі орган опіки і піклування фактично і є позивачем та ним подано позов для захисту інтересів дитини, а тому висновок органу опіки і піклування, передбачений нормою ст. 19 СК України, для вирішення даного спору не потребується. При цьому, суд звертає увагу, що згідно ч. 3 ст. 170 Сімейного кодексу України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Таким чином відповідач [PERSON] не позбавлена батьківських прав і при належному відношенню до своєї дитини, усунення тих причин, які стали підставою для відібрання дитини донька їй може бути повернута. Частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з відповідачів слід стягнути судовий збір на користь держави Україна в розмірі 536 грн. 80 коп. з кожного. Враховуючи наведене та

Outcome: approved