Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Іллінецького районного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Служби у справах дітей Іллінецької міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] , являюся рідним дідом (батьком матері) [PERSON] , [INFO] , яка є рідною донькою [PERSON] . Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області № 131/1283/20 від 24 і рудня 2020 року було розірвано шлюб між донькою позивача [PERSON] та [PERSON] , та стягнуто з Відповідача на користь [PERSON] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усі видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 листопада 2020 року до досягнення дитинок повноліття. Ще до розірвання шлюбу його онука [PERSON] разом із його донькою [PERSON] почали проживати окремо від Відповідача майже п`ять років між ними немає жодного спілкування, Відповідач взагалі самоусунувся та зник із життя своєї дитини. [PERSON] та [PERSON] постійно проживає зі позивачем та його дружиною, а відповідач не виходить на контакт, із донькою і взагалі втратив зв`язок. Позивач зазначає, що на даний час його донька - [PERSON] тяжко хворіє та перебуває на лікуванні, не здатна до самообслуговування та виконання батьківських обов`язків, що підтверджується висновком ЛКК №67/4 від 01.05.2024 року, та [PERSON] разом із свою дружиною повністю займаємось вихованням, навчанням та утриманням їх онуки, чого не робить відповідач, тому оскільки відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язків виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує на протязі тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Будь-яких перешкод для виконання Відповідачем своїх обов`язків ні матір дитини, ні ми, як дідусь та бабуся не чинили. Таким чином, оскільки відповідач протягом тривалого часу не приділяє належної уваги розвитку своїй доньці та ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується із дитиною в обсязі, необхіному для її нормального самоусвідомлення та не створює умов для отримання належної освіти, від матеріального забезпечення ухиляється, тому позивач вважає, що є всі підстави для позбавлення його батьківських прав, а тому на підставі викладеного позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] [INFO] , а також стягнути з відповідача та користь позивача понесені ним судові витратина правову допомогу. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Діденко Н.П. в судове засідання не з`явилися, надавши суду заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та повністю та просить їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується довідкою про доставку sms-повідомлення щодо розгляду справи. Представник служби у справах дітей Іллінецької міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, якою позов підтримує у повному обсязі та просить суд розгляду справу за відсутності їх працівника та взяти до уваги висновок комісії з питань захисту прав дитини затверджений рішенням виконавчого комітету сільської ради від 27.06.2024 року №158. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов; відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, зі сторони їх належності, достатності та допустимості дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом установлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 лютого 2019 року (а.с.8), батьками якої є [PERSON] та [PERSON] Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 грудня 2020 року (а.с.12) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та остання змінила прізвище із « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] » (а.с. 12-14). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії ІІІ [NUMBER] підтверджується той факт, що позивач у справі є рідним батьком [PERSON] (а.с.9), яка на даний час хворіє та перебуває на лікуванні та не здатна до самообслуговування та виконання батьківських обов`язків, що підтверджується висновком ЛКК №67/4 від 01.05.2024 року (а.с.11). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 17 квітня 2024 (а.с.18), сума заборгованості [PERSON] по аліментній платі [PERSON] становить 99154,59 грн. Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] встановлено, що останній проживає в [ADDRESS] та із ним проживають дружина [PERSON] , донька [PERSON] та онука [PERSON] , та у зв`язку з хворобою [PERSON] вихованням її доньки [PERSON] займаються [PERSON] та [PERSON] , батько [PERSON] участі у вихованні доньки не приймає (а.с. 15). Відповідно до висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] відносно його малолітньої доньки [PERSON] [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Іллінецької міської ради від 27 червня 2024 року № 158, орган опіки та піклування, враховуючи рекомендації комісії з захисту прав дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] [INFO] . Так, відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. За ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. За ст.8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991р. зазначено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки. За ст.9 вказаної Конвенції держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. За ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються, від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та жорстоко поводяться з дитиною. 14 вересня 2006 року Україною було ратифіковано Європейську соціальну хартію, переглянуту у 2007-2010 року за якою держава зобов`язалася забезпечити права дитини на належний рівень життя. За ст.3 Конвенції про права дитини, судова система є одним з органів держави на який також покладено обов`язок забезпечити захист інтересів дітей. При вирішенні даного судового спору, суд виходить з положень СК України, ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 р., нормативних положень Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991 року за положеннями якої, держава зобов`язалася приділяти особливу увагу правам дітей, які є особливо уразливою групою з огляду на їх вік, психічний та фізичний розвиток, та враховує, що діти потребують спеціального постійного нагляду та захисту, і в першу чергу враховує якнайкраще забезпечення інтересів дитини, на що вказує і ст.27 Конвенції про права дитини. Положеннями статі 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу, відповідач будь-яких заперечень по суті позовних вимог суду не надав, своєї участі у судових засіданнях не забезпечив, що додатково підтверджує небажання приймати участь у житті своєї дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки зібрані у справі докази свідчать про те, що відповідач, протягом тривалого часу не приділяє належної уваги розвитку свого сина та свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується із дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення та не створює умов для отримання належної освіти, від матеріального забезпечення ухиляється натомість, установлено, що всі необхідні умови для належного фізичного та духовного розвитку дитини створено позивачем. Така поведінка відповідача свідчить про умисність ухилення його від виконання вказаних обов`язків, оскільки відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, тому суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] [INFO] , відповідатиме інтересам дитини. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до статті 169 СК України, відповідач, у разі зміни поведінки, способу життя та обставин, що були підставою для позбавлення його батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а отже є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено 1211,20 грн. судового збору, таким чином, на підставі ст. ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею при подачі позову до суду судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved