Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

У травні 2022 року [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Наталя Григорівна, про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позову зазначив про те, що [INFO] померла його матір [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . 08.04.2021 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Коваленко В.В. з заявою про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті [PERSON] . Приватним нотаріусом Коваленко В.В. було заведено спадкову справу № 12/2021. Втім, від цього нотаріуса позивачу стало відомо, що його матір за день до своєї смерті 30.03.2021 року склала заповіт, яким заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] [PERSON] . Наведений заповіт був нотаріально посвідчений 30.03.2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамула Н.Г. та зареєстрований в реєстрі за №№ 445, 446. Позивач вважає, що складений його матір`ю заповіт на користь відповідача не відповідає її волі та складений виключно під впливом тяжкої хвороби. Посилається на те, що наприкінці 70-х років у [PERSON] була виявлена пухлина головного мозку. Наведена хвороба вплинула на її психічне здоров`я. Декілька разів на рік, зазвичай восени та навесні [PERSON] проходила лікування у Комунальному некомерційному підприємстві «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради. Причиною смерті [PERSON] стали набряк головного мозку, церебросклероз, хронічна ішемія головного мозку. Позивач вважає, що маючи такі хвороби та патологічні стани, [PERSON] в момент посвідчення заповіту 30.03.2021 року, тобто за день до смерті, не могла перебувати при здоровому глузді, розуміти значення своїх таких дій та передбачати їх наслідки. Крім того, позивач посилається на те, що у нього з матір`ю були добрі родинні стосунки, він регулярно навідувався до неї, допомагав їй і матір не могла скласти заповіт на абсолютно сторонню особу відповідача [PERSON] .. Вважає, що відповідач скористався хворобливим станом його матері та з корисних мотивів заволодів у такий спосіб її квартирою, оскільки у [PERSON] не було відповідного вільного волевиявлення на те, щоб заповісти належне їй майно відповідачу. З урахуванням зазначеного, позивач просить суд визнати недійсним заповіт, складений [INFO] [PERSON] , померлою [INFO] , на користь [PERSON] , посвідчений 30.03.2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамула Н.Г. та зареєстрований в реєстрі за № № 445, 446. Ухвалою суду від 20 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, учасникам справи надано строк для подання заяв по суті справи. Витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Коваленко Вікторії Вікторівни завірену належним чином копію спадкової справи № 12/2021, заведену після померлої [INFO] [PERSON] . Витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради історію хвороби [PERSON] , [INFO] , а також інформацію чи перебувала [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра цього лікувального закладу. Витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 6» Запорізької міської ради картку амбулаторного/стаціонарного хворого [PERSON] , [INFO] . Витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 10» Запорізької міської ради картку амбулаторного/стаціонарного хворого [PERSON] , [INFO] . Витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Територіальне медичне об`єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради копії медичної документації, складеної бригадою № 507 підстанції швидкої медичної допомоги Дніпровського району (Лівобережна) за результатами огляду хворої [PERSON] , [INFO] , під час виклику 25.03.2021 о 09 годині 28 хвилин за адресою: [ADDRESS] . 23 червня 2022 року до суду від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Коваленко В.В. надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №12/2021, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] , 1940 року народження. 23 червня 2022 року до суду він представника відповідача [PERSON] - адвоката Соколової Н.І. надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому вона заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд у їх задоволенні відмовити у повному обсязі виходячи з того, що за своїм тяжким станом здоров`я та похилим віком заповідач [PERSON] не могла самостійно забезпечити умови свого життя, була прикута до ліжка. Відповідач постійно проживав з [PERSON] , піклувався про неї та допомагав їй по господарству. Тоді як позивач, будучі обізнаним про безпорадний стан матері, не надавав їй необхідної допомоги. 24 червня 2022 року до суду з Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 6» Запорізької міської ради надійшла копія медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] , [INFO] . 18 липня 2022 року до суду з Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 10» Запорізької міської ради надійшла відповідь відповідно до якої, КНП «Міська лікарня №10» ЗМР повідомляє суд про те, що не може надати карту амбулаторного/стаціонарного хворого [PERSON] , [INFO] , оскільки така картка у лікарні не оформлювалась. 01 серпня 2022 року на адресу суду від Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради надійшли копії медичних карт стаціонарного хворого [PERSON] , [INFO] . 30 серпня 2022 року до суду з Комунального некомерційного підприємства «Територіальне медичне об`єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради надійшла відповідь, відповідно до якої, КНП «Територіальне медичне об`єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ЗОР не може надати запитувану судом інформацію з причини спливу терміну зберігання карти виїзду швидкої медичної допомоги за формою № 110/0, яка становить 1 рік. Ухвалою суду від 16 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено вказану справу до судового розгляду. Судом задоволені клопотання позивача та представника відповідача - адвоката Солокової Н.І. про виклик свідків. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвоката Слизовська М.Ю., позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. За приписами ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання, а також змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання. Так, позивач позовні вимоги та їх обґрунтування викладені у позовній заяві позивач не змінював, предмет та підставу позову також не змінював, інших підстав позову не наводив, не оновлював (не уточнював), позовні вимоги не збільшував та не зменшував, у зв`язку з чим, суд розглядає справу в межах позовних вимог та обґрунтувань, які викладені позивачем при зверненні до суду у позовній заяві та не надає оцінку доводам представника позивача наданим у судовому засіданні, які не були підставою позову. Представник відповідача [PERSON] адвокат Соколова Н.І. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та просила суд у його задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Наталя Григорівна, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, разом з тим раніше неодноразово подавала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності. Також, під час судового розгляду справи, позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] у судовому засіданні були надані пояснення по справі, зокрема щодо стану здоров`я померлої, [INFO] , [PERSON] , які за своїм змістом є зовсім протилежними. Зокрема з пояснень [PERSON] вбачається, що стан здоров`я [PERSON] свідчив про те, що остання в момент складання заповіту могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а з пояснень [PERSON] вбачається, що стан здоров`я [PERSON] свідчив про те, що остання в момент складання заповіту могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Також, у судову засіданні були допитані свідки сторони позивача, а саме: [PERSON] та [PERSON] , а також свідки сторони відповідача, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які також надані пояснення по справі, зокрема щодо стану здоров`я померлої, [INFO] , [PERSON] , які за своїм змістом є зовсім протилежними. Зокрема з показів свідків сторони позивача вбачається, що стан здоров`я [PERSON] свідчив про те, що остання в момент складання заповіту не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а з пояснень свідків сторони відповідача вбачається, що стан здоров`я [PERSON] свідчив про те, що остання в момент складання заповіту могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Після особистих пояснень позивача та відповідача, допиту свідків, за клопотанням представника позивача, ухвалою суду від 28 березня 2023 року у справі було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Запорізької філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України. На вирішення експерта було поставлено питання: Чи могла [PERSON] , померла [INFO] , з урахуванням стану її здоров`я, на момент складання (вчинення) заповіту, посвідченого 30.03.2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамула Н.Г., усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними та передбачати їх наслідки? Для дослідження експертам надати матеріали цивільної справи ЄУН 335/2635/21 в якій міститься медична документація [PERSON] , технічні записи показань сторін у справі та свідків, для врахування при проведенні експертизи. Провадження у справі було зупинено на час проведення експертизи. 28 квітня 2023 року на адресу суду надійшов лист Запорізької філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України від 19.04.2023 №305/22 щодо необхідності уточнення резолютивної частини ухвали суду від 28 березня 2023 року. 10 травня 2023 року судом витребувано матеріали справи з експертної установи для розгляду вказаного клопотання. 29 травня 2023 року на адресу суду з експертної установи надійшли матеріали цивільної справи. Ухвалою суду від 29 травня 2023 року було поновлено провадження у справі для розгляду клопотання експерта. Ухвалою суду від 05 липня 2023 року клопотання експертів Запорізької філії судово-психіатричних експерти Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України про уточнення поставлених питань було задоволено. Доповнено питання поставлені перед експертами для проведення призначеної посмертної судово-психіатричної експертизи в ухвалі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2023 року у справі № 335/2635/22: Чи виявляла [PERSON] , яка померла [INFO] , ознаки будь-якого психічного розладу на момент складання (вчинення) заповіту, посвідченого 30.03.2021 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамула Н.Г., якщо так, то якого? Інше питання експертизи залишити без змін. Для дослідження експертам надати матеріали цивільної справи ЄУН 335/2635/21 в якій міститься медична документація [PERSON] , технічні записи показань сторін у справі та свідків, для врахування при проведенні експертизи. Провадження у справі було зупинено на час проведення експертизи. 04 жовтня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання експерта Запорізької філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України від 02.10.2023 №717/22 про допит свідків. 04 жовтня 2023 року судом витребувано матеріали справи з експертної установи для розгляду вказаного клопотання. 11 жовтня 2023 року на адресу суду з експертної установи надійшли матеріали цивільної справи. Ухвалою суду від 11 жовтня 2023 року було поновлено провадження у справі для розгляду клопотання експерта. У судовому засіданні 24.01.2024 року було допитано сімейного лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» [PERSON] , який повідомив про стан здоров`я померлої [INFO] , [PERSON] . Вжитими судом, а також представником позивача, заходами не вдалось встановити лікаря бригади швидкої медичної допомоги 507 підстанції Дніпровського району (Лівобережна) КНП «ТМО «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ЗМР, який приїздив на виклик 25.03.2021 до померлої [PERSON] , оскільки сплив термін зберігання відповідної інформації. Ухвалою суду від 01 лютого 2024 року матеріали цивільної справи було направлено до Запорізької філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України для продовження проведення посмертної судово-психіатричної експертизи відповідно до ухвали суду від 28 березня 2023 року про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи та ухвали суду від 05 липня 2023 про доповнення питань, поставлених перед експертами. Провадження у справі було зупинено на час проведення експертизи. Для дослідження експертам надати матеріали цивільної справи ЄУН 335/2635/21 в якій міститься медична документація [PERSON] , технічні записи показань сторін у справі та свідків, для врахування при проведенні експертизи. 26.03.2024 з Запорізької філії судово-психіатричної експертизи ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя повернуто матеріали справи та надано висновок судово-психіатричного експерта №84 у відношенні [PERSON] . Ухвалою суду від 26 березня 2024 року\~було поновлено провадження у справі для подальшого її розгляду. Ухвалою суду від 27 травня 2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Соколової Н.І. про призначення повторної комісійної судово-психіатричної (посмертної) експертизи у даній справі було відмовлено. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, судом було встановлено наступні обставини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 14.04.2021 року серії [NUMBER] , виданим повторно Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 531. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] . За день до своєї смерті, 30.03.2021 року [PERSON] склала заповіт, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамула Н.Г. та зареєстрований в реєстрі за № № 445, 446, яким заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] [PERSON] . Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.10.2008 року, виданим повторно Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1584. 08.04.2021 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Коваленко В.В. з заявою про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті [PERSON] . Приватним нотаріусом Коваленко В.В. заведено спадкову справу № 12/2021, номер у спадковому реєстрі № 67475027, що підтверджується Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 64274622 від 08.04.2021 року. 03.08.2021 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Коваленко В.В. з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамула Н.Г. та зареєстрований в реєстрі за №№ 445, 446. Підставою звернення позивача до суду є те, що він вважає, що померла [INFO] [PERSON] в момент складання заповіту не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Так, відповідно до медичної карти КНП «Міська лікарня № 6» ЗМР амбулаторного хворого [PERSON] , [INFO] , [PERSON] 28.06.2020 року отримала консультацію офтальмолога, діагноз: катаракта. Згідно з наданими КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР медичними картками стаціонарного хворого, [PERSON] неодноразово проходила стаціонарне лікування в цьому медичному закладі, а саме: з 31.03.2004 року до 07.05.2004 року; з 09.06.2009 року по 09.07.2009 року; з 24.12.2010 року по 25.01.2011 року; з 07.07.2011 року по 03.08.2011 року; з 02.12.2011 року по 03.01.2012 року; з 05.03.2020 року по 20.03.2020 року. Судом також встановлено, що 25.03.2021 року [PERSON] викликалася бригада швидкої медичної допомоги, код діагнозу: F03. З наданої КНП «Територіальне медичне об`єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ЗОР картки виклику швидкої медичної допомоги та аудіофайлу виклику вбачається, що 25.03.2021 року о 09 годині 28 хвилин на адресу: [ADDRESS] хворій [PERSON] сусідкою було викликано швидку медичну допомогу, привід до виклику, зазначений у картці виклику: паралізувало. Особа, що викликала швидку допомогу, описуючи стан хворої [PERSON] , повідомила диспетчеру, що [PERSON] знаходиться в тяжкому стані, зійшла з розуму, неадекватна, не відповідає на запитання, хрипить. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 1766 від 01.04.2021 року, причиною смерті [PERSON] стали наступні хвороби (патологічні стани): набряк головного мозку, церебросклероз, хронічна ішемія головного мозку. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 84 від 26.02.2024 року, [PERSON] , 1940 року народження, на момент складання (вчинення) заповіту 30.03.2021 року виявляла ознаки вираженого астенічного розладу внаслідок органічного ураження головного мозку судинного генезу (гіпертонічна хвороба, церебросклероз, хронічна ішемія головного мозку). Тому, [PERSON] , 1940 року народження, у період складання заповіту 30.03.2021 року не могла розміти значення своїх дій та керувати ними, передбачати їх наслідки. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Законодавець визначив пріоритет спадкування за заповітом над спадкуванням за законом, зазначивши у ч.2 ст.1223 ЦК України, що спадкування за законом має місце лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також неохоплення заповітом всієї спадщини. Згідно ст.1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Статтею 1247 ЦК України визначені загальні вимоги до форми заповіту, відповідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4 ст.207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.1248 ЦК України, нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст. 1253 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним; за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини; у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Крім того, відповідно до положень ст. 202 ЦК України, заповіт є правочином і до нього застосовуються загальні положення та вимоги, визначені ст. ст. 203-236 ЦК України, у тому числі і підстави недійсності правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом. Частиною 3 ст. 203 ЦК встановлено, що волевиявлення особи, яка вчиняє правочин, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 1257 ЦК визначено підстави нікчемності заповіту та визнання його недійсним, які не виключають застосування загальних норм § 2 глави 16 ЦК відповідно до встановлених судом обставин, якщо вони узгоджуються з правовими підставами та наслідками нікчемності або недійсності заповіту, зазначеними у ст. 1257 ЦК. На підставі ст. 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2018 року у справі № 756/14304/15-ц (провадження № 61-11896св18) зроблено висновок по застосуванню ч. 2 ст. 1257 ЦК України та вказано, що для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України. За змістом ст.30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. В силу вимог ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 30 березня 2021 року у справі № 650/1252/17. Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року в справі № 496/4851/14-ц вказав, що підставою для визнання правочину недійсним згідно ч. 1 ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними. Для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 29 лютого 2012 року у справі № 6-9цс12, від 28 вересня 2016 року у справі № 6-1531цс16, від 19 червня 2019 року у справі № 554/11179/13-ц та від 02 листопада 2020 року у справі №326/81/15. Отже, при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі ст.225, ч.2 ст.1257 ЦК України, суд, відповідно до п.2 ст.105 ЦПК України, для встановлення психічного стану особи зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу, висновок якої у даному випадку є належним доказом, який містить інформацію щодо предмета доказування. Висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними (постанова Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року у справі № 6-9цс12). Обов`язковість вимог статті 105 ЦПК України щодо призначення судово-психіатричної експертизи при вирішенні спору про визнання правочину недійсним за статтею 225 ЦК України вказує на те, що саме висновок експерта в цьому випадку є належним доказом медичного характеру в розумінні статті 77 ЦПК України. За частинами 1, 5 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. За правилами ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. В силу вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В силу вимог ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.10.2019 року по справі № 530/1349/16-ц. Частина 6 ст. 81 ЦПК України встановлює, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зокрема, медичну документацію заповідача [PERSON] , відповідно до якої вона неодноразово у період з 2004 року по 2020 рік проходила стаціонарне лікування у КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР; висновок судово-психіатричного експерта № 84 від 26.02.2024 року, відповідно до якого [PERSON] , 1940 року народження, на момент складання (вчинення) заповіту 30.03.2021 року виявляла ознаки вираженого астенічного розладу внаслідок органічного ураження головного мозку судинного генезу (гіпертонічна хвороба, церебросклероз, хронічна ішемія головного мозку), тому у період складання заповіту 30.03.2021 року вона не могла розміти значення своїх дій та керувати ними, передбачати їх наслідки; покази допитаних у справі свідків, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню, оскільки при посвідченні оспорюваного заповіту [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, а отже у неї було відсутнє волевиявлення на вчинення спірного правочину. Доводи відповідача та його представника про наявність у [PERSON] волевиявлення на складання заповіту від 30.03.2021 року є необґрунтованими, оскільки не підтвердженні належними та допустимими доказами, а також \~спростовуються висновком судово-психіатричного експерта № 84 від 26.02.2024 року КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР. Таким чином, стороною позивача надано суду належні та достатні докази абсолютної неспроможності спадкодавця [PERSON] в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій, а тому, з урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн., До закінчення судових дебатів позивачем заявлено про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та на проведення експертизи у справі протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved