Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] є сином [PERSON] , померлого [INFO] . Після його смерті залишилося спадкове майно. У зв`язку із цим він звернулася до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука В.А. для оформлення спадкових прав. Постановою №122/02-31 від 07.05.2024 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] позивачу було відмовлено у зв`язку із відсутністю документу, що посвідчує право власності на майно. Позивач не має можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок у позасудовому порядку, що стало підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 23.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, витребувано матеріали спадкової справи. 24.06.2024 до суду надійшла належним чином завірена копія матеріалів спадкової справи № 2/2022, заведена до майна померлого [PERSON] . Ухвалою суду від 24.06.2024 закрито проведення підготовчого засідання, призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача у поданому відзиві просить здійснювати розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що, в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як визначено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 5, 47, 49 Закону України «Про нотаріат», п. 22.31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 1187. [PERSON] , записаний батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 14.08.1957. Відповідно до виписки з погосподарської книги, наданої Швайківською сільською радою Бердичівського району Житомирської області, за вих № 15 від 14.01.2022, [PERSON] до дня смерті 01.08.2021 а/з 1187 від 04.08.2021 дійсно був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] . Номер об`єкта ПГО 28 в погосподарській книзі № 1 відкритий на [PERSON] . Довідкою № 16 від 14.01.2022, виданою Швайківською сільською радою Бердичівського району Житомирської області, підтверджується, що [PERSON] , згідно погосподарської документації (особовий рахунок № [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] був головою домогосподарства. Назва вулиці та номерація будинків не змінювалася. Відповідно до довідки № 746 від 26.04.2024, виданої Бердичівським міжміським бюро технічної інвентаризації, станом на 31.12.2012 згідно наявних даних паперових носіїв на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] право власності не зареєстровано, правоустановчий документ не оформлений. Відповідно до інформаційної довідки із Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 378969226 від 17.05.2024, відомості щодо права власності чи інших речових прав, іпотеки, обтяження, стосовно будинку за адресою: [ADDRESS] - відсутні. Згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , інвентаризаційна справа № 28, будинок побудований у 1970 році. Позивач 07.05.2024 звернувся до приватного нотаріуса Бердичвського районного нотаріального округу Богатирчука В.А. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Бердичвського районного нотаріального округу Богатирчука В.А. від 07.05.2024 за № 122/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом померлого [PERSON] , у зв`язку із відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Аналізуючи наведені нормативні акти, слід дійти висновку, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на будинки На час завершення будівництва будинку та погосподарських споруд за адресою: [ADDRESS] , а це 1970 рік, чинним законодавством не передбачалося, що особа набуває права власності на будинок після державної реєстрації такого права. Матеріалами спадкової справи підтверджено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом майна померлого [PERSON] , що як наслідок до позивача переходять всі майнові та окремі особисті немайнові права та обов`язки спадкодавця, при цьому у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який застосовується у разі існування перешкод для оформлення спадкових прав та враховуючи відмову нотаріуса у видачі позивачу свідоцтв про право на спадщину, суд, використовуючи винятковий спосіб захисту, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується ч. 9 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки спір виник не з протиправних дій відповідача, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: approved