Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Представник позивача Суворова В.В. в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у сторін народились діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося, у зв`язку з чим між ними були припинені відносини та сторони проживають окремо із 2018 року. Малолітні діти [PERSON] , [PERSON] проживають з позивачем та знаходяться на його повному утриманні. Відповідачка [PERSON] ухиляється від своїх обов`язків щодо виховання дітей та їх матеріального забезпечення. Утримання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] у повній мірі здійснюється виключно позивачем, який через те, що відповідачка залишила його разом з маленькими дітьми, вимушений був здійснювати за ними цілодобовий догляд та не мав можливості працевлаштуватись. Діти у свідомому віці жодного разу не спілкувались зі своєю матір`ю, оскільки остання ніколи не телефонувала та не цікавилась їх життям. Оскільки, відповідачка [PERSON] ухиляється від виховання своїх дітей, не приймає жодної участі в житті дітей, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, та в цілому не виконує свої батьківськи обов`язки по догляду за дітьми, всю турботу про дітей позивач несе самостійно, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [PERSON] , стягнути із [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття [PERSON] , а починаючи з 12.06.2032 року стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття [PERSON] . Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 17.08.2023 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.04.2024 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Однак, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує, та просить суд проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась без поважних причин. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, направлялось повідомлення за місцем проживання відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за вказаною адресою відсутня, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подала. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи за відсутності відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради - Тормоса Т. у судове засідання не з`явилась. Однак, надала суду заяву, в якій не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника третьої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. По справі встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією повторного Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 16.12.2015 року, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 07.06.2017 року. Судом встановлено, що малолітні діти [PERSON] , [PERSON] проживають з позивачем та знаходиться на його повному утриманні. Дана обставина відповідачкою спростована не була. І. Висновок суду щодо позовної вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] . З наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-05-8/196вх від 17.04.2024 року, орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Також вищевказаним висновком встановлено, що відповідно до інформації Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 06.10.2023 року, [PERSON] відмовлено у реєстрації місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із відсутністю згоди матері дитини. Батько дітей, [PERSON] в позові зазначив, що мати дітей [PERSON] , отримавши допомогу при народженні дитини [PERSON] , [INFO] , купила собі новий телефон, та без пояснення причин залишила дітей разом з батьком. Перестала виходити на зв`язок, змінила номер телефону. В подальшому, [PERSON] стало відомо, що [PERSON] виїхала до Івано-Франківської області. З 2018 року [PERSON] не підтримує жодних відносин з дітьми, ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання та утримання дітей, не піклується про їх здоров`я. Відповідно до Довідки про отримання (неотримання) допомоги № 16.02-10 від 15.11.2022 року, наданої Управлінням соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси, [PERSON] з 01.09.2022 року по 01.01.2023 року призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям та продовжено в автоматичному режимі. Батьком дитини, [PERSON] , в інтересах малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , укладено декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 0001-0А02-Х2А0 від 19.08.2021 року з лікарем-педіатром КНП «Голованівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Голованівської селищної ради [PERSON] . Батьком дитини, [PERSON] , в інтересах малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , укладено декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 0001-К19Е-Х2А0 від 19.08.2021 року з лікарем-педіатром КНП «Голованівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Голованівської селищної ради [PERSON] . Відповідно до Характеристики Одеського ліцею № 41 Одеської міської ради від 03.04.2024 року, малолітній [PERSON] , [INFO] , навчався в даному закладі з 01.09.2021 року по травень 2022 року. У 2022-2023 навчальному році був переведений до іншого навчального закладу, у зв`язку із обраною батьком очною формою навчання. Поновив навчання у ліцеї № 41 з 01.09.2023 року. Навчається у 3-Б класі у змішаному форматі. Дитину виховує батько, який приділяє належну увагу вихованню дитини. Дитина забезпечена усім необхідним для повноцінного навчання. [PERSON] співпрацює з педагогами, прислухається до їх порад. Мати дитини за весь час жодного разу не з`являлася, дитиною не займається, на зв`язок не виходить. Згідно Характеристики Одеського ліцею № 41 Одеської міської ради від 04.04.2024 року, малолітній [PERSON] , [INFO] , зарахований до закладу 01.09.2023 року, навчається дистанційно у 1-А класі. Програмний матеріал засвоює повільно. На батьківських зборах був присутній батько, [PERSON] , який знаходиться на зв`язку зі школою та класним керівником. Відповідно до Довідки Комунального закладу початкової спеціалізованої освіти «Мистецька школа № 13 м. Одеси» № 2377 від 02.10.2023 року, [PERSON] та [PERSON] дійсно навчаються у вказаному закладі в 1-му класі за фахом гітара. Відповідно до Акту сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 12.07.2023 року, батько - [PERSON] сам виховує двох малолітніх дітей. Спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Пересипському районі 06.12.2023 року здійснено візит за адресою проживання [PERSON] , а саме [ADDRESS] , але двері ніхто не відчинив. Зі слів сусіда з`ясовано, що родина Родобольського не проживає за вказаною адресою. Здійснено дзвінок за номером вказаним [PERSON] у його зверненні, на який відповіла дитина. Після того, як спеціаліст попросила запросити до слухавки батька, дитина вимкнула телефона, та більше на телефонні дзвінки ніхто не відповідав. Номер телефону, вказаний [PERSON] у зверненні, вимкнений. Відповідно до інформації Центру соціальних служб Одеської міської ради № 04/01-3820 від 20.11.2023 року, фахівцем із соціальної роботи Центру соціальних служб Одеської міської ради у Пересипському районі здійснено вихід 10.11.2023 року для проведення оцінки потреб сім`ї/особи родини [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , про що складено відповідний акт оцінки потреб сім`ї. Відповідно до висновку Акту оцінки потреб сім`ї, [PERSON] здатний виконувати обов`язки щодо виховання та догляду за дітьми. [PERSON] проживає разом з дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та своєю матір`ю [PERSON] , [INFO], у трикімнатному двоповерхового приватному будинку з усіма зручностями. Оселя потребує часткового ремонту. Вказана родина під соціальним супроводом як така, що опинилась у складних життєвих обставинах не перебуває. Спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Пересипському районі 07.02.2024 року обстежено умови проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що складено відповідний акт. Під час обстеження з`ясовано, що в будинку не створені умови для проживання дітей. В кімнатах старі меблі, всюди пил, брудно. В будинку прохолодно, будинок не пристосований для проживання дітей. Відсутній одяг для дітей, продукти харчування. Ймовірно [PERSON] з дітьми там не проживає. Спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Пересипському районі від 07.02.2024 року проведено бесіду з малолітнім [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в ході бесіди з дітьми стало відомо, що діти свою матір зовсім не пам`ятають, жити хочуть з батьком, який їх не ображає, турбується про них, перевіряє уроки, купляє одяг. Спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Пересипському районі від 20.03.2024 року обстежено умови проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що складено відповідний акт. Під час обстеження з`ясовано, що в будинку створені не достатні умови для проживання дітей. В будинку тепло, у дітей є окремі спальні місця та продукти харчування. З метою об`єктивного та всебічного розгляду порушеного питання, Службою у справах дітей Одеської міської ради на адресу [PERSON] направлений лист № 08/10918 від 23.10.2023 року з проханням надіслати на адресу Служби у справах дітей Одеської міської ради засобами поштового або електронного зв`язку інформацію, яка б підтверджувала її участь у вихованні та утриманні дітей. З метою належного інформування [PERSON] , про розгляд порушеного питання, Службой у справах дітей Одеської міської ради від 02.11.2023 року в друкованому засобі масової інформації - газеті «Одеські вісті» у номері № [NUMBER] ( [NUMBER] ) було розміщене відповідне оголошення. Однак, від [PERSON] на адресу Служби у справах дітей Одеської міської ради жодної інформації, яка б підтверджувала її участь у вихованні та утриманні дітей, не надходило. Відповідно до листа Печеніжинської селищної ради № 1721/02-63/008 від 14.11.2023 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично не проживає за вказаною адресою. Згідно Довідки № 15928/24.23-18, виданої Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено актового запису про державну реєстрацію смерті відносно [PERSON] , [INFO] . Питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , розглядалося на комісії з питань захисту прав дитини Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради (протокол засідання № 5 від 14.03.2024 року). Під час розгляду було з`ясовано, що родина Родобольських перебуває на обліку як внутрішньо переміщені особи в Кіровоградській області. Членами комісії одноголосно було вирішено перенести розгляд даного питання та рекомендовано Службі у справах дітей Одеської міської ради підготувати запити до навчальних закладів, де навчаються діти та до Служби у справах дітей, за місцем перебування родини на обліку ВПО. Відповідно до інформації від 10.04.2024 року, наданої Голованською районною військовою адміністрацією Кіровоградської області Служби у справах дітей, станом на 10.04.2024 року [PERSON] зі своїми дітьми на території смт. Голованськ, Кіровоградської області не проживає. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно принципів, закріплених ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно приписів ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів. Згідно приписів ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Так, Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Під час розгляду даної справи суд дійшов обґрунтованого висновку, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно, воно має законну мету у розумінні пункту 2 статті 8 Конвенції. Статтею 9 Конвенції про права дитини встановлено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. При цьому, встановленні під час розгляду даної справи обставини переконують суд у тому, що відповідачка [PERSON] взагалі не має бажання виконувати батьківські функції щодо своїх малолітніх дітей. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні. Таким чином, зазначені обставини дають суду обґрунтовані підстави для переконання, що через тривалий час окремого проживання між відповідачкою та дітьми втрачено родинні зв`язки та розуміння їх вікових психологічних особливостей. Мати дітьми не цікавиться, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до дітей, що розцінюється судом як свідоме нехтування своїми обов`язками. Крім того, така поведінка матері суперечить принципам Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 (принцип 6), в якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Вказані принципи відповідачка, як мати, нехтує, оскільки ухиляється від виконання своїх обов`язків батьків по вихованню малолітніх дітей. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідачка тривалий час ухилялась від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не займається їх вихованням, не піклується, матеріально не забезпечує, під час розгляду справи не проявила інтересу до стану їх здоров`я, не цікавиться фізичним, моральним і духовним розвитком малолітніх дітей, а тому суд вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до приписів ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання, однак, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Суд звертає увагу відповідачки на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 Сімейного кодексу України). ІІ. Висновок суду щодо позовної вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А тому, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до переконання, що заявлений позивачем розмір аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття найстаршої дитини відповідає вимогам закону, а позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Згідно приписів ст. 191 ч. 1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Суд констатує, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.08.2023 року клопотання [PERSON] про звільнення від сплати судового збору було задоволено та було звільнено [PERSON] від сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. за вимогу немайнового характеру. А тому, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 2147,20 грн. за дві вимоги немайнового характеру, встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2023 року (рік звернення до суду з позовом). На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідачки в користь позивача аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved