Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Колєснік Б.В. 30 травня 2024 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому зазначив, що 09 жовтня 2009 року позивачка уклала шлюб з відповідачем, в якому народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Вказав, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати своїх дітей, оскільки він хоч і зареєстрований за місцем проживання останніх, але більше року проживає окремо за зовсім іншою адресою. При цьому жодних грошових коштів на забезпечення мінімальних щоденних потреб своїх дітей відповідач дружині не перераховує, з ними фактично не спілкується, духовно та морально їх не виховує, не забезпечує їх засобами гігієни, харчовими продуктами, медичними засобами та навчальним приладдям, повністю переклавши цей тягар на позивачку, котра отримує доходи у сумі 179561 грн 29 коп. на рік після відрахування усіх податків та зборів, чого на думку сторони позивачки, вочевидь, недостатньо для належного матеріального забезпечення трьох неповнолітніх осіб, одна з яких є дитиною-інвалідом та має серйозні вади здоров`я. Водночас, відповідач є працездатною та фізично здоровою особою, інших утриманців не має, отримує пенсію та неофіційний, мінливий, нерегулярний, однак значний дохід від пилорами, розташованої на території домогосподарства позивачки, розмір якого з`ясувати неможливо. Також звернув увагу на те, що в державі постійно відбувається ріст цін на продукти харчування, на побутові речі, одяг, взуття, що є загальновідомим фактом, а тому таким, який додаткового доказування не потребує та який, відповідно також має бути врахований при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, зокрема і при розгляді цієї справи. Просить суд стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх спільних спільних дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн 00 коп. на утримання [PERSON] та [PERSON] щомісячно, та по 3000 грн 00 коп. щомісячно на утримання [PERSON] , оскільки останній є дитиною з інвалідністю, починаючи з дня подання даної заяви й до доягнення повноліття, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати. Ухвалою суду від 31 травня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, призначено судове засідання на 20 червня 2024 року. Судове засідання 20 червня 2024 року не відбулося, у зв`язку з перебування головуючої цей день у щорічній відпустці, судове засідання відкладено на 02 серпня 2024 року. Представник позивачки у поданій заяві просив справу розглянути за його та позивачки відсутності, а позов задовольнити. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що у зв`язку із безробіттям сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі не має можливості. Вказав, що отримує пенсію по інвалідності, діяльність із обробкою лісодеревини, якою він займався за місцем проживання, на даний час є неприбутковою. Визнав, що інших, окрім дітей, утриманців не має, намагається їх забезпечувати й буде підшукувати роботу аби надавати їм допомогу. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом установлено, документально підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що між сторонами 09 жовтня 2009 року укладено шлюб, який зареєстрований Заліською сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис № 4. Із копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 09.08.2010, серії [NUMBER] від 17.01.2013, серії [NUMBER] від 16.02.2016 вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ст.141 згаданого Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. У силу ст.141 СК України відповідач як батько дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні поряд з позивачкою. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2\~ст. 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Виходячи із норм\~СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається рівною мірою на матір і батька. У силу ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Згідно із\~ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум з 01 січня 2023 року на дітей віком до 6 років становить 2272 гривні. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму в контексті ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" задовольняє тільки мінімальні потреби дитини, вказана величина свідчить про мінімальний рівень матеріального забезпечення. Установлено, що позивачка є опікуном дитини з інвалідністю [PERSON] , [INFO] , отримує соціальні допомоги дітям з інвалідністю та малозабезпеченим сім`ям у загальному розмірі 179561 грн 29 коп, що підтверджуться копією посвідчення серії [NUMBER] від 02.11.2021, довідками Ратнівського УСВП відділення № 2 смт Ратне від 20.05.2024 № 822/1, № 822/2. Інших офіційних доходів [PERSON] не має. Водночас відповідач з березня 2024 року отримує щомісячно пенсію у розмірі 9222 грн 37 коп., а також неофіційний, мінливий та нерегулярний дохід від пилорами. Інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків чи повнолітніх дітей він не має. Зазначені обставини шляхом подання відзиву на позов відповідачем не простовані. З огляду на встановлені обставини, суд уважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі, дещо вищому за мінімальний. Відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є дитиною з інвалідністю. Згідно з довідкою КНП "Волинське обласне дитяче територіальне медичне об`єднання" Волинської обласної ради № 270/2-14.20 від 03.03.2020 [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціанарному лікуванні з 20.01.2020 по день видачі довідки з діагнозом: гострий лімфобластичний лейкоз. Відповідно до копій консультаційних висновків спеціаліста від 01.06.2023, від 26.09.2023 [PERSON] у зв`язку з хворобою потребує занять з логопедом та проходження курсів лікування. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що син сторін [PERSON] є дитиною з інвалідністю, хворіє на тяжкі захворювання, потребує значних коштів для лікування та належного розвитку, у зв`язку з чим суд уважає аліменти в розмірі 3000 грн, який просить позивачка стягнути з відповідача, обґрунтованими. Водночас, представником позивачки не надано суду доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] в розмірі по 2500 грн щомісячно. Враховуючи зазначене, а також положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8\~ст. 7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дітей, з огляду на значне зростання вартості проживання, а також беручи до уваги фінансову спроможність відповідача утримувати дітей, суд уважає, що з останнього слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 2000 грн 00 коп. на кожну дитину щомісячно, та на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону. Крім того, представник позивачки у позовній заяві просив стягнути з відповідача судові витрати. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду такі документи: договір про надання правової допомоги № 329 від 17.05.2024, укладений між [PERSON] та адвокатом Колєсніком Б.В.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1014 та ордер про надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Колєсніком Б.В.; акт № 2 про надання правової допомоги від 29.05.2024, відповідно до якого [PERSON] було надано правову допомогу на загальну суму 4500 грн; копію прибуткового касового ордера № 145 від 29.05.2024 та квитанцію до нього, відповідно до якого адвокатом Колєсніком Б.В. прийнято від [PERSON] грошові кошти в сумі 4500 грн. Наведене дає підстави для висновку, що витрати позивачки на правничу допомогу в розмірі 4500 грн є доведеними, а їх обсяг є співмірним з обсягом наданих адвокатом послуг, виконаних робіт, а тому підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. В силу вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено частково, а саме 87,5 відсотків від ціни позову, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 3937 грн 50 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Суд на підставі п. 9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" не стягує із відповідача як особи з інвалідністю ІІ групи на користь держави судового збору, від сплати якого позивачка була звільнена при подачі позову. Згідно з п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial