Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

Представник позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., вчинений виконавчий напис №15098 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт капітал» заборгованості у сумі 95 741,55 грн. На переконання позивача, виконавчий напис є незаконним, він вчинений 24.11.2021 р., тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому, на переконання позивача, вочевидь вчинення його з недотриманням умов вчинення виконавчого напису. Учасники справи не скористалися правом брати участь у судових засіданнях. Представник позивача в окремо наданій суду заяві просив суд про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач позов не визнав (а.с. 46 50). У відзиві\~на позовну\~заяву відповідач\~зазначив,\~що безспірність\~заборгованості чи\~іншої відповідальності\~боржника -\~це обов`язкова\~умова вчинення\~нотаріусом виконавчого\~напису (стаття\~88\~Закону України\~Про нотаріат\~).\~Однак характер\~правового регулювання\~цього питання\~дає підстави\~для висновку\~про те\~що безспірність\~заборгованості чи\~іншої відповідальності\~боржника для\~нотаріуса,\~підтверджується формальними\~ознаками -\~наданими стягувачем\~документами згідно\~Переліком документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів. За таких умов нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Відповідно до кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати позичальникові кредит на суму 19 207 грн. 43 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі та додатках до нього додатків. Позивачем у\~своїй позовній\~заяві не\~оспорюється факт\~укладання кредитного\~договору №490938493 від 15.04.2015, не наводиться доказів щодо спростування зарахування грошових коштів на банківських рахунок та їх сплати за даним договором, тим самим підтверджуючи факт виникнення безспірної заборгованості за даним договором. Відповідач подав для вчинення виконавчого напису повний пакет документів, зокрема кредитний договір, що укладений в письмовій формі. За змістом ст.ст. 202,207,626 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Оскільки ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, а кредитний договір підтверджує безспірність заборгованості, вчинення виконавчого напису здійснено відповідно до законодавства України. Такої ж позиції притримується Верховного Суду в постановах від 07 лютого 2018 року у справі № 204/4071/14 (провадження № 61-360св18), від 09 лютого 2022 року у справі № 547/210/20 (провадження № 61-16834св21). Відповідачем також\~подано клопотання\~про зменшення\~витрат на\~правову допомогу\~(а.с.\~53\~ 55).\~Заявлені витрати\~на правничу\~допомогу складають\~6\~000\~грн.,\~відповідач не\~погодився з\~таким розміром,\~зазначив,\~що у\~відповідності до\~Правил адвокатської\~етики при\~визначенні обґрунтованого\~розміру гонорару,\~беруться до\~уваги наступні\~фактори:\~обсяг часу\~і роботи,\~що вимагаються\~для належного\~виконання доручення;\~ступінь складності\~та новизни\~правових питань,\~що стосуються\~доручення;\~необхідність досвіду\~для його\~успішного завершення;\~вірогідність того,\~що прийняття\~доручення перешкоджатиме\~прийняттю адвокатом\~інших доручень\~або суттєво\~ускладнить їх\~виконання в\~звичайному часовому\~режимі;\~необхідність виїзду\~у відрядження;\~важливість доручення\~для клієнта;\~роль адвоката\~в досягненні\~гіпотетичного результату,\~якого бажає\~клієнт;\~досягнення за\~результатами виконання\~доручення позитивного\~результату,\~якого бажає\~клієнт;\~особливі або\~додаткові вимоги\~клієнта стосовно\~строків виконання\~доручення;\~характер і\~тривалість професійних\~відносин даного\~адвоката з\~клієнтом;\~професійний досвід,\~науково-теоретична\~підготовка,\~репутація,\~значні професійні здібності адвоката. На переконання відповідача, фактично представник позивача вважає, що написання позовної заяви з формуванням додатків складає 6\~000,00 грн. Однак, середня заробітна плата в січні 2022 року в Київській області склала 17\~409 грн. В січні 2022 року 19 робочих днів. З урахуванням середньої заробітної плати в регіоні, в якому працює адвокат позивача, витрати н по часу на половину робочого дня повинні були складати 395,66 грн., але ніяк не 6\~000,00 грн. за справу незначної складності. До позовної заяви не додано належних та допустимих доказів на підтвердження оплати правничої допомоги, зокрема документів на підтвердження перерахунку коштів адвокату в сумі 6\~000,00 грн. У відповіді на відзив представник позивача наголошував, що з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Щодо співмірності витрат на правничу допомогу представник позивача зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем суду було надано: 1. копія договору про надання правової допомоги №13/23 від 18.08.2023р. 2. копія додаткової угоди №1 від 18.08.2023р. 3. копія акту виконаних робіт №1 від 24.08.2023р. 4. копія прибуткового касового ордеру на суму 8 000грн. 5. копія акту виконаних робіт №2 від 08.01.2024р. 6. копія прибуткового касового ордеру на суму 2 000грн. 7. ордер на представництво. Треті особи не скористалися правом брати участь у судових засіданнях. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, встановлено, що 04.11.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. був вчинений виконавчий напис №15098 про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №490938493 від 15.04.2015 р., укладеним із АТ «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків за вказаним кредитним договором є ТОВ "Кредитні Ініціативи" на підставі договору № 1 про відступлення прав вимоги від 21.06.2016 р., яке уступило отримані права та обов`язки ТОВ "Фінансова компанія "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" на підставі договору № 2019-1КІ/ВЕСТА про відступлення прав вимоги від 26.12.2018 р., яке уступило отримані права та обов`язки ТОВ "Вердикт Капітал" на підставі договору № 16-01/19/1 про відступлення прав вимоги від 16.01.2019 р. за період з 16.01.2019 р. по 21.05.2021 р. в розмірі 95\~741,55 грн. Позивач є боржником за кредитним договором від 15.04.2015 р. № 490938493, який був укладений між позивачем та АТ «Альфа-Банк». Вказаний договір укладений в простій письмовій формі. За договором про відступлення прав вимоги № 2019-1КІ/ВЕСТА 26.12.2018 р., який був укладений між ТОВ "Кредитні Ініціативи" та ТОВ "Фінансова компанія "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА", відповідач набув прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. 14.08.2023 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кошарським О.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №15098 від 14.08.2023 р., який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. Суду не надано доказів про виконання позивачем кредитного договору. Виконавчий напис був пред`явлений стягувачем до виконання, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 14.08.2023 р. (ВП 68416569), яка винесена приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кошарським О.В. Позивач заперечує правомірність вчинення виконавчого напису з підстави відсутності доказів про безспірність вимог стягувача, а також через те, що виконавчий напис вчинений на договорі, який не посвідчений нотаріально. Відповідач наголошує на правомірності оспорюваного виконавчого напису. Процесуальні дії у справі: - ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2023 р. справа прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі; - ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2023 р. за заявою представника позивача про забезпечення позову вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №15098 від 04 листопада 2021 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, про стягнення з [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] ; РНОКПП: [NUMBER] ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5Б; код ЄДРПОУ: 36799749) заборгованості в розмірі 105\~693,71 гривень, який (виконавчий напис) перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кошарського Олександра Володимировича (03035, м.Київ, вул. Сурикова,3 корп.8-Б, оф.333) в рамках виконавчого провадження №68416569. Правовідносини між учасниками справи виникли із захисту прав боржника у договірному зобов`язанні. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства Юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок № 296/5). Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до пункту 19 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до статті 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Порядок вчинення нотаріальних дій № 296/5 містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно із підпунктом 1.2 пункту 1 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Підпунктом 3.1 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище Постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Відповідно до ч.1 ст. 13, ч.1 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст. 12,13 ЦПК України, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду. Під час розгляду справи, учасниками не надано суду доказів, про надання приватному нотаріусу документів, що підтверджують безспірність заборгованості позивача перед відповідачем, а тому, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15. Сторонами не надано доказів, які б свідчили, що при вчиненні спірного виконавчого напису, нотаріусу, разом з відповідною заявою стягувача, було надано первинні фінансові документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Отже, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Верховний Суд у Постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц, провадження № 61-12629св19 дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом 04.11.2021 р., тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено судом, кредитний договір №490938493\~\~від 15.04.2015\~р.\~\~був\~ укладений між позивачем та АТ «Альфа-Банк», за невиконання умов якого приватним нотаріусом вчинено оспорюваний виконавчий напис, укладався сторонами та не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18 та у Постанові Великої палати Верховного суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). За таких обставин, враховуючи те, що суду не надано доказів, що при вчиненні спірного виконавчого напису нотаріусу були надані відповідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості, не надано нотаріально посвідченого договору, з приводу якого виникла така заборгованість, суд приходить до висновку, що оспорюваний боржником виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Стосовно заперечень відповідача проти позову, то заперечення відповідача не спростовують висновків суду, які зазначені вище. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в розмірі 536.80 грн. (за подання заяви про забезпечення позову) та 1073,60 грн. за подання позовної заяви, відтак, оскільки позов задоволений, вказані суми підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується витрат позивача на професійну правничу допомогу, то за ст. 137 ЦПК України (ч. 1) витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надала суду у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України докази. Як встановлено судом, між адвокатом Мокрецовою М.В. та позивачом [PERSON] укладено договір № 13/23 про надання правової допомоги. Згідно п.1.1 даного договору, клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання в обсязі та на умовах, передбачених даним договором про надання правової допомоги. Відповідно до п. 3.1. договору, за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2-1.9 договору, клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі визначеному додатковою угодою до цього договору в розмірі 8 000 грн. [PERSON] є адвокатом, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю. Надання обумовлених у договорі від 18.08.2023 р. послуг підтверджується детальним описом робіт. Витрати в розмірі 8 000,00 грн. на професійну правничу допомогу були понесені позивачем 24.08.2023 р., що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с. 20). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач подав клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу (а.с. 53 55). Отже, виходячи \~з конкретних\~обставин даної\~справи (справа\~не є\~складною,\~правова позиція\~позивачем не\~змінювалася,\~представником позивача\~підготовлений позов,\~та справа\~розглянута у\~відсутності учасників\~справи),\~а також\~з критерію\~реальності адвокатських\~витрат (встановлення\~їхньої дійсності\~та необхідності),\~а також\~виходячи з\~критерію розумності\~їхнього розміру,\~суд не\~погоджується із\~слушністю доводів\~представника позивача\~щодо наявності\~підстав для\~стягнення 8\~000,00\~грн.\~на професійну\~правничу допомогу,\~та присуджує\~до стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача 3\~000,00\~грн.\~ \~

Outcome: partial