Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

У грудні 2023 року до Заводського районного суду м. Запоріжжя із Орджонікідзевського районного суду м.\~Запоріжжя, за підсудністю в порядку п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України надійшла позовна заява [PERSON] в особі представника адвоката Кара Руслани Теодозіївни до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрій Олександрович про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса та повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса. В уточненій позовній заяві позивачем було змінено коло відповідачів та третіх осіб, а саме: позовні вимоги заявлені до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрій Олександрович про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса та повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відносно позивача відкрито виконавче провадження № 66007763 з примусового виконання виконавчого напису № 27035 від 20.05.2021, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 29305,00 грн. Позивач вважає виконавчий напис таким, що вчинений із порушеннями законодавства, а отже таким, що не підлягає виконанню, а вже стягнуті кошти в сумі 29305\~грн просить повернути як безпідставно набуті кошти. Згідно з відзиву на позовну заяву представник відповідача Керівник ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" Тимошенко О.О. просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у своїй заяві позивач не оспорює суму заборгованості, самого факту її існування та укладення кредитного договору. Кредитний договір № 563668989 від 16.12.2019 укладено між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у формі електронного документу, тому він відповідає переліку документів, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Те, що виконавчий напис здійснювався до змін у згаданій Постанові від 19.04.2022, відповідно до якої був виправлений пункт про кредитні договори, вказує на законність його виконання. Також представник відповідача просив відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення судових витрат на професійну допомогу, вважає суму значно завищеною і неспівмірною з ціною позову та з об`ємом виконаної роботи, крім того зазначені витрати позивачем документально необґрунтовані. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.11.2023 цивільну справу було передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Заводського районного суду міста Запоріжжя. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.11.2023 заяву про забезпечення позову у справі передано за територіальної юрисдикцією (підсудністю) до Заводського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.02.2024 заяву про забезпечення позову повернуто заявнику на підставі ч.10 ст.153 ЦПК України. Позивач та його представник - адвокат Кара Р.Т. у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача через електронний суд надійшла заява про розгляд справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, будь-яких клопотань, в тому числі про розгляд справи у відсутності відповідача, не надходило. Треті особи у судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи судом були повідомлені належним чином, від приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Якименка А.О. надійшла заява про розгляд справи без його участі. Причини неявки Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. суду не відомі. Відповідно до\~ч.\~1ст.\~280\~ЦПК\~України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідачем був наданий відзив на позовну заяву, у такому випадку, судом не може бути ухвалено заочне рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Всебічно вивчивши\~обставини справи,\~дослідивши надані\~письмові докази\~у сукупності,\~суд дійшов\~висновку,\~що позов\~заявлений обґрунтовано\~і підлягає\~задоволенню на\~підставі встановлених\~фактичних обставин\~справи та\~відповідних їм\~правовідносин. Судом встановлено, що 20.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис № 27035 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 29305,00 грн. 07.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Чубаревим\~О.О. винесено постанову ВП № 66007763 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису від 20.05.2021 № 27035 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 29305,00 грн (а.с.17-18). 25.04.2023приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименком\~А.О.винесено постанову про прийняття виконавчого провадження ВП № 66007763 з примусового виконання виконавчого напису від 20.05.2021 № 27035 до свого\~провадження(а.с.21-22). В рамках\~виконавчого провадження\~№ 66007763,\~17.10.2023\~приватним виконавцем\~винесено постанову\~про арешт\~коштів боржника (а.с.23-24). Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №1172\~«Про затвердження\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Так, відповідно до ст.87\~Закону України\~«Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №\~296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №\~1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №\~1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач отримувала від відповідача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, [PERSON] не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання такої вимоги позивачем, що унеможливило подання нотаріусу обґрунтованих заперечень, щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Окрім того, як вказував Верховний Суд у постанові №158/2157/17 від 15.04.2020 року, підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №\~296/5\~визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №\~826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №\~645/1979/15-ц. З огляду на вищевказане, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню, оскільки приватний нотаріус вчинив спірний виконавчий напис на підставі нечинного нормативно-правового акта, а також при його вчиненні не переконалась у безспірності вимог стягувача, чим порушив норми\~Закону України «Про нотаріат». За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням діючого законодавства, тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, отже позовні вимоги підлягають задоволенню. З метою\~примусового виконання\~виконавчого напису\~№ 27035\~від 20.05.2021\~приватним виконавцем\~Якименком А.О.\~із [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Онлайн\~Фінанс» було\~стягнуто грошові\~кошти у\~сумі 29305,00\~грн. Постановою про закінчення виконавчого провадження від 25.11.2023 приватним виконавцем Якименком А.О. було закінчено виконавче провадження, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Згідно зі статтею 1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (стаття 1213 цього Кодексу). Аналіз статті 1212\~ЦК\~України цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи\~збереження майна\~буде безпідставним\~не тільки\~за умови\~відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, оцінюючи зміст спірних відносин судом встановлено, що виконавчий напис, на підставі якого із заробітної плати позивача утримувались суми стягнень, під час здійснення виконавчих дій, будучи визнаний таким, що не підлягає виконанню, втратив свою силу, що в свою чергу стало підставою для повернення відповідачем безпідставно набутих коштів. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» безпідставно набуло грошові кошти, які належать [PERSON] . Статтею 1213\~ЦК\~України визначено порядок повернення в натурі безпідставно набутого майна, зокрема, передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про застосування до спірних правовідносин статті 1212\~ЦК\~України та вважає за належне стягнути з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь позивача суму безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 29305,00 грн. З огляду на зазначене, викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо вимоги про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно вимог ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справ. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. В частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009). Кожен має\~право на\~професійну правничу\~допомогу.\~У випадках,\~визначених законом,\~держава забезпечує\~надання професійної\~правничої допомоги\~безоплатно.\~Кожен є\~вільним у\~виборі захисника\~своїх прав\~та особи,\~яка надає\~правничу допомогу.\~Для надання\~професійної правничої\~допомоги діє\~адвокатура.\~Забезпечення права\~на захист\~від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року). Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. З матеріалів справи вбачається, що позивачем [PERSON] понесені витрати за професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн та поштові витрати в розмірі 49 грн, на підтвердження чого представником позивача надано копію договору про надання правничої допомоги від 24.10.2023 року, копію акт виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 24.10.2023 згідно якого замовник сплачує грошові кошти виконавцю під час підписання договору, копію квитанції б/н від 30.10.2023, відповідно до якої [PERSON] сплатив кошти адвокату Кара Р.Т. за правничу допомогу на загальну суму 7000 грн (а.с. 36-37,41,42). Суд вважає\~судові витрати\~на правничу\~допомогу документально\~обґрунтованими та\~співмірними та\~відповідають складності\~справи,\~тому на\~підставі ст.\~141\~ЦПК\~України з\~відповідача на\~користь позивача\~належить стягнути\~документально підтверджені\~судові витрати,\~а саме:\~судові витрати\~зі сплати\~судового збору\~за подання\~позовної заяви\~в сумі\~2147,20\~грн,\~судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн та поштові витрати 49,00 грн.

Outcome: approved