Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому уточнюючи позовні вимоги, просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу майна підприємства ЗАТ «Криворіжбуд» м.Кривий Ріг, (реєстраційний номер договору 0287/12), укладений 04.12.2002комплексу будівель та споруд за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с.Кіровка (нова назва Данилівка), а саме комплекс відпочинку «Кудашівський», Правобережна сторона № 16, укладений між Закритим акціонерним товариством «Криворіжбуд» та [PERSON] та зареєстрований 04.12.2002 на Товарній біржі «Український Земельно-Промисловий Ресурс» за № 0287/12 і зареєстрований КП «Криворізьке БТІ» 12.12.2002 в реєстровій книзі № 2.Н Кр. Р-н, стор. № 73, запис № 373; Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на комплекс будівель та споруд за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с.Кіровка (нова назва Данилівка), а саме на комплекс відпочинку «Кудашівський», Правобережна сторона № 16, що складається з господарської будівлі літ. «Б», площею забудови 203,7 м2, загальною площею приміщень 295,3 м2, кухні літ. «В», площею забудови 101,0 м2, загальною площею приміщень 100,6 м2, буфету літ «Г» площею забудови 78,56 м2, загальною площею приміщень 64,8 м2, майданчику для тенісу літ. «К» площею забудови 73,5 м2, навісу літ. «Є» площею забудови 60,2 м2; І-колодязю, ІІ-замощення, ІІІ- алеї, № 1- огорожі, № 2 - воріт, № 3- хвіртки, № 4- огорожі, № 5 - воріт, № 6 - огорожі, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй за життя майно, а саме - комплекс будівель та споруд розташований за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с.Кіровка (нова назва Данилівка), комплекс відпочинку «Кудашівський», Правобережна сторона № 16. Позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори, про те, отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.02.2024, яка обґрунтована тим, що при огляді документів, нотаріусом виявлено, що вищевказаний комплекс будівель та споруд належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 04.12.2002 на Товарній біржі «Український Земельно-Промисловий Ресурс» за № 0287/12 та акта прийому передачі від 04.12.2002, де право власності зареєстровано за померлою в КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» в реєстровій книзі 2 «Н» Кр.р-н, сторінка 73, запис 373. Про те, згідно ЗУ «Про товарні біржі», товарні біржі мали повноваження посвідчувати лише угоди про продаж нерухомого майна (а саме: квартир) між членами біржі. Невідповідність цієї вимоги зумовлює, як наслідок - недійсності вказаного договору. Таким чином, у зв`язку із недопущенням порушення реалізації позивачем свого права на спадкове майно, останній вимушений звернутися до суду. Присутні в судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Просили задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи за відсутності представника Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Представник третьої особи Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд, вислухавши позивача, його представника, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Родинний зв`язок між померлою та позивачем підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй за життя майно, а саме - комплекс будівель та споруд за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с.Кіровка (на теперішній час - село Данилівка), комплекс відпочинку «Кудашівський», Правобережна сторона, 16 (а.с.15-20, 21). Позивач у встановлений законом строк, звернувся до нотаріальної контори, однак отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зі змісту якої видно, що, згідно ЗУ «Про товарні біржі», товарні біржі мали повноваження посвідчувати лише угоди про продаж нерухомого майна (а саме: квартир) між членами біржі. Невідповідність цієї вимоги зумовлює, як наслідок - недійсності вказаного договору (а.с.30-31). Як видно, з Договору купівлі-продажу майна підприємства ЗАТ «Криворіжбуд» м. Кривий Ріг (а.с.15), ЗАТ «Криворіжбуд», в особі Арбітражного керуючого Козаченка В.М., діючого на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області № Б26/71-00 від 26.07.2001 з однієї сторони та приватний підприємець [PERSON] , з другої сторони, уклали договір про наступне: Продавець продав, а покупець купив майно: нерухоме майно - комплекс будівель та споруд бази відпочинку «Свіжість», належний ЗАТ «Криворіжбуд», розташований за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, село Кіровка (нова назва села - Данилівка), комплекс відпочинку «Кудашівський», Правобережна сторона, 16 (найменування частин приміщень і загальна площа приміщень згідно, акта прийому-передачі). Відповідно до п. 3, п. 5 Договору, майно продане за 13000,00 грн. у т.ч. ПДВ 20%. Продане майно переходить у власність покупця тільки після повної оплати та підписання акта прийому-передачі. Як видно з матеріалів справи (а.с.16-17), акт прийому-передачі, підписано сторонами 04.12.2002. Відповідно до реєстраційного посвідчення КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» (а.с.20), комплекс будівель та споруд за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с.Кіровка (на теперішній час - с.Данилівка), комплекс відпочинку «Кудашівський», Правобережна сторона № 16, зареєстрований на праві приватної власності в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» ДОР в реєстровій книзі № 2 «Н» Кр.р-н, сторінка 73, запис 373 на ім`я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 04.12.2002 на Товарній біржі «УКРАЇНСЬКИЙ ЗЕМЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВИЙ РЕСУРС» за № 0287/12 та акта прийому - передачі від 04.12.2002. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.39), 16.12.2010 Товарна Біржа «УКРАЇНСЬКИЙ ЗЕМЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВИЙ РЕСУРС» припинило свою діяльність, як юридична особа. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.40), 15.08.2006 ЗАТ «Криворіжбуд» припинило свою діяльність, як юридична особа. Встановленими в судовому засіданні обставинами відповідають правовідносини з порядку належного оформлення та форми договору купівлі продажу нерухомого майна, передбачені ст.227 ЦК УРСР 1963 року, норми якого діяли на момент укладення угоди. За змістом ст.ст.128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.224 ЦК УРСР (в редакції, чинній на момент укладення договору), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Відповідно до ст. 1 Закону України від 10 грудня 1991 року № 1956-ХІІ «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину), товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Згідно зі ст.15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Тобто, чинне на момент укладання спірного правочину законодавство, а саме ч.2 ст.15 Закону України „Про товарну біржу", дозволяло укладати угоди купівлі-продажу нерухомого майна за участю фізичних осіб-підприємців, без нотаріального посвідчення біржового контракту. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу від 04.12.2002 (а.с.15), не був нотаріально оформлений з посиланням на ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року (в редакції, чинній на момент укладення договору). Так, під час укладення вказаної угоди сторони не посвідчили його нотаріально, вважаючи достатньою його реєстрацію на товарній біржі та в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації». Матеріали цивільної справи свідчать про те, що на момент укладення правочину сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов, продавець, ЗАТ «Криворіжбуд», в особі Арбітражного керуючого Козаченка В.М. передав приватному підприємцю Дьошиній В.К., як покупцеві правовстановлюючі документи на відчужуване майно, а остання сплатила біржову вартість цього майна. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.02.2024, нотаріусом зазначено, що згідно ЗУ «Про товарні біржі», товарні біржі мали повноваження посвідчувати лише угоди про продаж нерухомого майна (а саме: квартир) між членами біржі. Невідповідність цієї вимоги зумовлює, як наслідок - недійсності вказаного договору (а.с.30-31). В супереч цьому, з картки реєстрації угоди № 0287/12 від 04.12.2002 (а.с. 18), видно, що Арбітражний керуючий ЗАТ «Криворіжбуд» Козаченко В.М., на момент укладання договору купівлі - продажу, був членом Товарній Біржі «УКРАЇНСЬКИЙ ЗЕМЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВИЙ РЕСУРС», а приватний підприємець Дьошина В.К., уклала Договір купівлі - продажу від 04.12.2002, на підставі разового членства у Товарній Біржі «УКРАЇНСЬКИЙ ЗЕМЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВИЙ РЕСУРС». Крім того, ЗУ «Про товарні біржі» чинний на момент укладення договору купівлі - продажу (04.12.2002), не містив вимоги про повноваження товарних бірж посвідчувати лише угоди про продаж нерухомого майна (а саме: квартир), що свідчить про неправомірність відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Судом встановлено, що продаж нерухомого майна ЗАТ «Криворіжбуд», відбувався Арбітражним керуючим Козаченком В.М. в момент процедури ліквідації юридичної особи, який діяв відповідно до вимог ст. 30 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (чинним станом на 04.12.2002). Таким чином, суд приходить до висновку, що процедура продажу майна юридичної особи, яка перебувала в процесі ліквідації, виконана відповідно до вимог ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Закону України «Про товарну біржу». Наявність реєстрації права власності нерухомого майна, свідчить про дійсність та правомірність набуття об`єкта нерухомості у власність [PERSON] за наслідками фактичного виконання умов угоди обома сторонами. За змістом ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами угоди відбулося повне її виконання, всі істотні умови погоджені, загальних договірних засад та прав і свобод сторін договору не порушено, угода купівлі-продажу фактично відбулася з передачею оплати за майном продавцеві, а самого майна - покупцеві, право власності на нерухоме майно належним чином зареєстроване за покупцем, а договір купівлі-продажу посвідчений товарною біржею, відповідно до вимог законодавства, яке діяло на момент укладення угоди а саме - 04.12.2002, таким чином, договір купівлі-продажу майна підприємства Закритого акціонерного товариства «Криворіжбуд» м.Кривий Ріг, (реєстраційний номер договору 0287/12), укладений 04.12.2002 між Закритим акціонерним товариством «Криворіжбуд» та приватним підприємцем [PERSON] , предметом якого є нерухоме майно - комплекс будівель та споруд бази відпочинку «Свіжість», розташований за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, село Кіровка (нова назва села - Данилівка), комплекс відпочинку «Кудашівський», Правобережна сторона, 16, зареєстрований 04.12.2002 на Товарній біржі «Український Земельно-Промисловий Ресурс» за № 0287/12, підлягає визнанню дійсним. Що стосується позовної вимоги позивача про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на комплекс будівель та споруд за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с.Кіровка (нова назва Данилівка), а саме на комплекс відпочинку «Кудашівський», Правобережна сторона № 16, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за законом або заповітом. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 Кодексу він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як видно із копії спадкової справи (а.с.94-143), позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , про те своєю постановою нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на недійсність договору укладеного 04.12.2002 між Закритим акціонерним товариством «Криворіжбуд» та приватним підприємцем [PERSON] . Зважаючи на те, що договір укладений 04.12.2002 між Закритим акціонерним товариством «Криворіжбуд» та приватним підприємцем [PERSON] - є дійсним, зазначений факт не позбавляє можливості позивача повторно звернутися до нотаріальної контори та отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , після усунення перешкод, які послугували для відмови у вчинення нотаріальної дії. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на комплекс будівель та споруд за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с.Кіровка (нова назва Данилівка), а саме на комплекс відпочинку «Кудашівський», Правобережна сторона № 16, є передчасною, та задоволенню не підлягає.

Outcome: partial