Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 31.10.2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить: - Встановити факт спільного проживання однією сім`єю - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 2011 року по день смерті [PERSON] [INFO] . - Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на квартиру загальною площею 42,8 кв.м., в т.ч. житлової площі 18,4 кв.м. під нормером 87 у будинку [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 03.11.2023 року провадження у справі відкрито. В ході розгляду справи судом також розглянуті клопотання сторін щодо витребування доказів. Ухвалою суду від 21.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 29.07.2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Портна У.О. подала до суду заяву, в якій просить провести судове засідання без її участі та долучити до матеріалів справи дебати у письмовому вигляді. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа приватний нотаріус ОМНО Терлецька О.В. до судового засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином. Будь-яких заяв щодо розгляду справи та суті позовних вимог від третьої особи до суду не надходило. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандрес С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Враховуючи наведене та передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, неодноразове призначення справи до розгляду, обізнаність учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, щодо розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності інших учасників справи. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач [PERSON] посилається на те, що з 2008 року позивач працює у сфері комплексного прибирання будинків з прилеглою територією. З [PERSON] та його дружиною [PERSON] позивач була знайома з 2010 року. Оскільки у [PERSON] та [PERSON] дітей не було, вони з теплотою та відкритим серцем ставились до позивача як до рідної. Позивач в свою чергу всіляко їм допомагала у побуті та піклувалась за них. В 2011 році Запечіни запросили позивача жити до них, надали ключі від квартири, оскільки знали, що позивач не має житла та проживає у підвальному приміщенні. Так, починаючи з 2011 року позивач могла не тільки заходити у гості до Запечіних, а й проживати разом з ними та безспосередньо займатись побутовими справами, допомагаючи їм робити покупки, сплачувати рахунки за квартиру, купувати ліки, допомагати у прибиранні, піклуватися про їхню кішку-метис і т.ін. [INFO] померла [PERSON] і клопоти щодо її поховання лягли на позивача [PERSON] . В подальшому [PERSON] видав довіреність на ім`я [PERSON] для завершення питань введення справи по оформленню спадкових справ на майно, що залишилося після смерті [PERSON] . Після смерті своєї дружини [PERSON] часто став хворіти та 23.11.2022 року потрапив у стаціонарне відділення лікарні. Оплату за перебування у лікарні, хірургічні імпланти та ліки здійснювала [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Позивач зазначає, що проживала однією сім`єю з [PERSON] майже 12 років та за спільні кошти купувала йому одяг, предмети домашнього вжитку, прибирала квартиру, прала, готувала їжу, лікувала, сплачувала всі комунальні послуги, проводила поліпшення умов проживання. Оскільки позивач не може реалізувати своє право на отримання у власність майно в порядку спадкування, [PERSON] звернулась до суду для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] з 2011 року по день його смерті - [INFO] та визнання права власності у порядку спадкування на квартиру. У відзиві на позовну заяву Одеська міська рада посилається на те, що в матеріалах, доданих до позовної заяви, відсутні належні докази сумісного проживання позивача зі спадкодавцем. При цьому докази, додані позивачем до позовної заяви, не підтверджують факт спільного проживання з померлим [PERSON] , наявності взаємних прав та обов`язків, а також реальності сімейних відносин між спадкодавцем та позивачем. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 06.12.2000 року Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради видано Свідоцтво про право власності на житло, згідно з яким квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на правах спільної часткової власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] в рівних частках /а.с.12/. Відповідно до довіреності від 21.02.2023 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В., [PERSON] на підставі усної домовленості уповноважив [PERSON] бути його представником з питань ведення справи (справ) по оформленню його спадкових справ на майно (без права розпорядження), що залишилося після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , а також з питань отримання належної йому пенсії з усіма видами дотацій та компенсацій в будь-якому банку міста Одеси, та з питань отримання на його ім`ї банківської пластикової картки та ПІН-конверту та/або введення ПІН-коду /а.с.18/. Згідно з свідоцтвом про право на спідщину за законом, виданим 21.03.2023 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Лєсогоровим Д.О., спадкоємцем майна [PERSON] , 1940 року народження, - 1/2 частки квартири під [ADDRESS] , є її чоловік - [PERSON] , [INFO] /а.с.16/. [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у віці 87 років, про що 23.03.2023 року складено відповідний актовий запис №3288, що вбачається з свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) /а.с.19/. Позивач [PERSON] займалася організацію поховання [PERSON] , про що суду надані відповідні докази /а.с.20-25/. На підтвердження понесення витрат позивачем [PERSON] на лікування спадкодавця [PERSON] суду надані виписка з медичної картки, призначення ліків, рахунки та квитанції /а.с.29-39/. Судом досліджено копії медичної документації, надані суду у відповідь на ухвалу про витребування доказів /а.с.121-148,171-212/. На підтвердження понесення витрат позивачем [PERSON] на оплату комунальних послуг за квартиру спадкодавця [PERSON] суду надані відповідні рахунки та квитанції /а.с.42-45/. З довідки, вих.№1-к від 19.04.2023 року, виданої ТОВ "УК "Чорноморський", вбачається, що [PERSON] дійсно працює на посаді робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглою територією дільниці №2 ТОВ "УК "Чорноморський" з 31.12.2021 року по теперішній час. Обслуговує прибудинкову територію за адресами: [ADDRESS] . Стаж роботи в комунальному господарсті складає 14 років 7 місяців /а.с.40/. Судом досліджено копію спадкової справи №5/2023 року, заведену приватним нотаріусом ОМНО Терлецькою О.В. до майна померлого [INFO] [PERSON] , на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщиини від 06.04.2023 року /а.с.103-119/. Листом приватного нотаріуса ОМНО Терлецької О.В. від 11.05.2023 року №47/02-14 позивачу [PERSON] роз`яснено, що для одержання Свідоцтва про право на спадщину за законом за ст. 1264 ЦК України після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , необхідно долучити до спадкової справи рішення суду, що набрало законної сили, про підтвердження факту проживання позивача зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини /а.с.118-119/. В судовому засіданні 25.07.2024 року судом було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що проживає в будинку з дня реєстрації з 1983 року, родину Запечіних знає давно. Спочатку сім`ї [PERSON] та [PERSON] допомагала позивач [PERSON] , проживала в квартирі, годувала [PERSON] , виходила ранком на роботу, та потім поверталась назад. Коли [PERSON] лежав у лікарні з переломом шийки бедра, все оплачувала [PERSON] . Свідку відомо, що до [PERSON] приходили сторонні люди, пропонували йому догляд, але він був категоричною людиною, чужих людей не впускав, та говорив, що йому сторонні люди не потрібні, є позивач, з якою він проживав разом. Свідок [PERSON] пояснила суду, що в будинку знає всіх людей з 1984 року. Добре знала сім`ю Запечіних протягом 40 років. Позивач [PERSON] мешкала в квартирі Запечіних ще за життя [PERSON] , точної дати не пам`ятає, можливо це було з 2010-2012 років. Підтвердила факт того, що [PERSON] прроживала разом з Запечіними, і тепер проживає в квартирі, допомагала у всіх питаннях. Ганна добра людина, випадків, щоб хтось з`ясовував спірні питання по спадщині Запечіних в будинку не було, так як свідок все про всіх знає, веде активний спосіб життя. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході розгляду справи судом достеменно встановлено, що [PERSON] та спадкодавець [PERSON] на момент його смерті [INFO] спільно проживали, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки, тобто проживали однією сім`єю. Суд при ухваленні рішення враховує, що позивач [PERSON] підтримуючи позовні вимоги, зазначила, що дійсно протягом тривалого часу була знайома з Запечіними, з 2011 року це були стосунки, які свідчать про постійне спільне проживання та наявність обов`язків членів родини між ними. Окрім того, свідки, допитані в судовому засіданні, підтвердили, що позивач проживала в квартирі Запечіних ще до смерті дружини [PERSON] - [PERSON] . Про родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] свідчить і той факт, що лікуванням [PERSON] займалася [PERSON] , що підтверджується копією медичної документації з КНП "МКЛ №10" ОМР, в якій наявна довіреність [PERSON] на ім`я [PERSON] , а також наявністю у позивача копій квитанцій та листків з призначенням ліків для [PERSON] . Окрім того, сам факт видачі довіреності [PERSON] на ім`я [PERSON] для оформлення спадкових прав та отримання грошових коштів та банківських карток доводить про довірливі стосунки, що склалися між позивачем та спадкодавцем. Суд зазначає, що, заперечуючи проти задоволення позовних вимог [PERSON] , сторона Одеської міської ради належних та допустимих в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України доказів на спростування доводів сторони позивача не надала. Доводи сторони відповідача, що можливо позивач лише орендувала кімнату у спадкодавця та не була пов`язана з ним спільним побутом, нічим не підтверджені та є лише припущенням. Доводи відносно того, що під час перебування спадкодавця в лікарні він приймав їжу за допомогою медперсоналу судом відхиляються, оскільки перебування в лікарні та надання послуг хворим медперсоналом є їх посадовими обов`язками, а позивач будучи працездатною особою виконувала свою роботу на своєму робочому місці. Твердження сторони відповідача про допомогу [PERSON] працівниками соціальної служби на пільгових умовах судом також відхиляються, оскільки така інформація не підтверджена належними письмовими доказами. Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання факту проживання позивача однією сім`єю зі спадкодавцем підлягають задоволенню. З приводу позовних вимог щодо визнання права власності суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Діючими нормами законодавства передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому суд звертає увагу на те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування є надмірно заявленими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки після встановлення факту, що має юридичне значення, у позивача будуть відсутні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial