Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Дмитрушківська сільська рада, Орган опіки та піклування Уманської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 20 жовтня 2007 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем на повному її утриманні. Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31.01.2020 року шлюб між сторонами було розірвано. Згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.05.2018р. з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] стягуються аліменти. Вироком Уманського міськрайонного суду від 16.08.2022 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 164 КК України. Під час перебування з відповідачем, вони проживали за адресою: в/ч [NUMBER] ( [ADDRESS] , де і зареєстровані діти. Після звернення до Виконавчого комітету Дмитрушківської сільської ради із заявою про зміну місця реєстрації їх доньок, їй було відмовлено, у зв`язку з ненаданням письмової згоди батька на реєстрацію дітей за місцем реєстрації матері. На даний час після розірвання шлюбу позивач із доньками проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 05.02.2024. Оскільки відсутність реєстрації місця проживання дітей за місцем фактичного проживання матері суперечить інтересам дітей та обмежує реалізацію їх прав, тому позивач звернулась до суду та просить визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала та просила суд їх задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлення про розгляд справи повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18. Представник третьої особи Дмитрушківської сільської ради - Захаренко Н.А. в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала заяву про розгляд справи без її участі та не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] .. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що справу можливо розглядати без участі відповідача. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що 20 жовтня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 675. Сторони перебували у шлюбних стосунках та від спільного проживання у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , батьками яких є відповідач [PERSON] , та матір`ю - [PERSON] . Рішенням Уманського міськрайонного суду Черакської області від 31.01.2020 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.05.2018р. з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.12.2015 р., спадкоємцем майна після смерті [PERSON] , яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] є її дочка [PERSON] , [INFO] . Встановлено, шо діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 08.02.2019 зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] з 02.02.2024 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2024/001112996 від 02.02.2024. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 05.02.2024, діти: [PERSON] та [PERSON] проживають разом зі своєю матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Діти проживають в хороших умовах, мають свої спальні місця та місця для навчання, забезпечені належними умовами проживання. Згідно висновку Виконавчого комітету Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області, як органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей: виходячи з забезпечення прав та інтересів дітей, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до поданої до суду заяви від 13.08.2024, [PERSON] , [INFO] просить визначити місце її проживання за адресою: [ADDRESS] з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 18,27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Оскільки, неповнолітня [PERSON] та малолітня [PERSON] з моменту розірвання шлюбу проживали разом з матір`ю [PERSON] та перебувала на повному її утриманні та вихованні, батько фактичної участі у вихованні та житті доньок не приймав, суд вважає за доцільне залишити проживання дітей разом з їх матір`ю. Таким чином, враховуючи, що у судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дітей разом з матір`ю не суперечить інтересам дітей, суд, з врахуванням окремого проживання батьків дитини, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved