Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилається на те, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . За вищевказаною адресою зареєстрована та більше трьох років не проживає [PERSON] . Зазначає, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, зокрема оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг та вчиняти правочини щодо нерухомого майна. В зв"язку з вищевикладеним просить визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою : [ADDRESS] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 квітня 2024 року справу № 306/862/24 (провадження № 2/306/484/24) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 13). \~ \~ \~30\~квітня 2024\~року суддею\~Свалявського районного\~суду Вінер\~Е.А.\~винесено ухвалу\~про відкриття\~провадження у\~справі \~(а.с.\~14). Представник позивача в судове засідання не з"явився, подав до канцелярії суду заяву за вх.№ 6033 від 02 серпня 2024 року про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 21). Відповідач в судове засідання не з"явилася в черговий раз, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно і належним чином (а.с.17,18,20) , заяв про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Між сторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися нормами статті 391 Цивільного Кодексу України. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що стверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 341455082 від 03.08.2023 року (а.с. 10). Згідно витягу №5 про зареєстрованих в житловому будинку осіб виданого адміністратором ЦНАПу М.Кошеля громадянка [PERSON] , [INFO] значиться зареєстрована з 05 грудня 2006 року за адресою [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до Акту № 420 про фактичне проживання (не проживання) особи від 01 листопада 2023 року складеного комісією з обстеження матеріально-побутових умов встановлення факту фактичного проживання (не проживання) особи на території Свалявськоїміської територіальної громади та за свідченнями сусідів стверджується, що [PERSON] дійсно більше трьох років не проживає за адресою [ADDRESS] (а.с. 11). Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна (будинку) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~\~Згідно ст.47\~Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Зі змісту статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач зареєстрована в житловому будинку, проте в ньому не проживає понад один рік, позивач не може в повній мірі користуватися власним нерухомим майном. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не проживає в житловому будинку понад три роки, а тому позов необхідно задовольнити. В порядку статті 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved