Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» звернулось до суду з позовом, у якому просить стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] суму заборгованості станом на 23.01.2024 за Кредитним договором № СІК- 210920/055-00 від 21.09.2020 у розмірі 65126,51 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 3028 грн. Позовна заява мотивована тим, що 21.09.2020 [PERSON] звернулася до ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву-Пропозицію № СІК- 210920/055-00, на підставі якої прийняла пропозицію укласти кредитний договір та приєдналася до «Правил Банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «КБ «АКОРДБАНК», які разом із заявою пропозицією та умовами споживчого кредитування складають Договір про надання споживчого кредиту. Підписавши Заяву-Пропозицію [PERSON] підтвердила, що ознайомилася з інформацією зазначеною в частині 2 заяви - пропозиції і згодна з Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у ПуАТ «КБ «Акорд Банк», що оприлюднені на офіційному сайті банку:www.accordbank.com.ua. Також підписанням заяви-пропозиції [PERSON] підтвердила своє розуміння і згоду з тим, що моментом прийняття (акцепту) банком заяви-пропозиції щодо укладення договору буде вважатися дата підписання банком цієї заяви-пропозиції та скріплення її печаткою. Відповідно до Додатку № 1 до заяви-пропозиції № СІК- 210920/055-00 від 21.09.2020, графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки зазначено детально строк кредиту 48 місяців, сума споживчого кредиту 95000 грн., процентна ставка 0,01% річних, місячна комісія 2,85 %. Також,\~21.09.2020\~року для\~забезпечення виконання\~зобов`язань\~за Кредитним\~договором №\~СІК-\~210920/055-00\~між ПуАТ\~«КБ «АКОРДБАНК»\~та [PERSON] \~було укладено\~Договір поруки\~№ РХ019031-210920/1-00. Позивач зазначає, що він свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, а позичальник, своїх зобов`язань по поверненню кредиту за кредитним договором належним чином не виконує. Відповідно до розрахунку суми загальної заборгованості по Кредитному договору № СІК- 210920/055-00 від 21.09.2020 року заборгованість [PERSON] перед позивачем станом на 23.01.2024 становить 65126,51 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 23930,63 грн., простроченої заборгованості по процентам 2,44 грн., простроченої заборгованості за комісією 21694,38 грн., строкової суми заборгованості по кредиту 19499,06 грн. Враховуючи викладене, позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення суми заборгованості в солідарному порядку з відповідачів. 15.07.2024 через підсистему «Електронний суд» представником відповідача [PERSON] було направлено відзив на позов, в якому заперечує проти позовних вимог. Свою позицію аргументує тим, що у відповідача були відсутні можливості ознайомитися з Правилами банківського обслуговування при оформленні кредиту та надані позивачем документи мають розбіжності з тими, що надані відповідачці при оформлені кредиту. Вказує, що щомісячна комісія (2,85%) є «прихованими» щомісячними процентами банку, оскільки 07.04.2022 року чоловік відповідачки призваний до лав ЗСУ, що підтверджується військовим квитком. Тому, відповідачка на підставі ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», підлягає звільненню від сплати процентів за користування кредитом. Крім того, Правилами банківського обслуговування не визначено термін строкова заборгованість, яку просить стягнути позивач, не вказано як вона нараховується і на підставі чого виникла. Вказує, що нею було сплачено суму у погашення кредиту 33269 грн., а так як позивач зазначає, що заборгованість по тілу кредиту становить 23930,63, то вона повністю оплатила кредит. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача понесені витрати правничу допомогу. 17.07.2024 через підсистему «Електронний суд» представником позивача направлено відповідь на відзив, в якому не погоджується з доводами представника відповідачки викладеними у відзиві. Вказує, що надана представник відповідачки Анкета-заява №ІРК-300720/40-0 від 21.09.2020 регулює відносини, що виникли з приводу відкриття та обслуговування карткового рахунку та жодним чином не стосується Заяви-Пропозиції № СІК- 210920/055-00. Натомість, Заява-Анкета (на отримання Споживчого кредиту) №1-18-45538 від 17.09.2020 з додатками (паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) була надана відповідачу перед укладанням Заяви-Пропозиції № СІК- 210920/055-00. З приводу тверджень представника відповідачки про неможливість ознайомитися з Правилами банківського обслуговування зазначає, що відповідачка своїм підписом Заяви-Пропозиції підтвердила, що ознайомлена за Правилами і згодна з ними та ознайомлена з інформацією зазначеною в частині 1 Заяви-Пропозиції. Вважає безпідставними твердження про «прихованні» проценти банку за користування кредитом у вигляді встановленої комісії, оскільки Законом України «Про споживче кредитування» передбачена можливість до загальних витрат за споживчим кредитом включати, зокрема комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту та не забороняє встановлювати одночасно як проценти за користування кредитом, так і комісії. Тому, підписавши заяву-Пропозицію, відповідачка погодилася з Правилами кредитування, а відтак і з встановленим розміром комісії. Зазначив, що заборгованість по тілу кредиту складається з поточної (строкової), яка нараховується відповідно до графіку платежів, та простроченої, яка утворюється внаслідок несплати платежів відповідно до встановленого графіку. Відтак заборгованість за тілом кредиту (як строкова, так і прострочена) це і є та сума, яку взяла та не повернула відповідачка. Також, з приводу застосування до відповідачки пільг, передбачених ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», вказує, що вказана норма вступила у силу 18.05.2024, а так як чоловік відповідачки 16.05.2024 був звільнений з військової служби, то у даному випаду на відповідачку не поширюється дія вказаної норми. Заперечував проти заявленого розміру витрат на правничу допомогу, вважаючи його не співмірним зі складністю справи. На підставі наведеного просив, залишити відзив без задоволення та задовольнити позов. 17.07.2024 [PERSON] був наданий відзив на позов, в якому вказує, що кредит був взятий його дружиною [PERSON] , оскільки працівниця банку пообіцяла, що для працівників бюджетної сфери будуть додаткові пільги. До початку повномасштабного вторгнення відповідачка сплачувала кредит своєчасно. Проте згодом він добровільно вступив до лав ЗСУ, у зв`язку з чим всі доходи сім`ї йшли на потреби пов`язані з військовою службою. Вказує, що звертався до банку з заявою про списання відсотків за користування кредитом та комісії, оскільки вважає, що останні є «прихованими» відсотками та просив зробити перерахунок і всі сплачені відсотки у період з квітня 2022 року по травень 2024 зарахувати на погашення тіла кредиту. Крім того, вважає, що з урахуванням внесених відповідачкою платежів, які мають бути враховані у заборгованість за тілом кредиту, то відповідачка вже сплатила заборгованість за тілом кредитом. Таким чином, не визнає позовні вимоги та просить відмовити у задоволенні позову. 24.07.2024 через підсистему «Електронний суд» представником позивача направлено відповідь на відзив [PERSON] , в якій зазначає, що твердження [PERSON] є необґрунтованими та помилковими та спростовуються доводами, вказаними у відповіді на відзив [PERSON] 02.08.2024 через підсистему «Електронний суд» представником відповідача [PERSON] було направлено заперечення на відповідь на відзив, в якому заперечує проти доводів представника банку у відповіді на його відзив. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у відповіді на відзив, просив задовольнити їх та вказав, що доводи представника відповідачів, вказані у відзиві на позов є необґрунтованими та безпідставними. Представник відповідачів у судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на доводи вказані у відзивах на позов, просила відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 21.09.2020 між [PERSON] та ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» було підписано Заяву-Пропозицію № СІК- 210920/055-00, на підставі якої відповідачка прийняла пропозицію укласти кредитний договір та приєдналася до «Правил банківського обслуговування фізичних осіб в публічному акціонерному товаристві «комерційний банк «Акордбанк», що розміщені в мережі інтернет на офіційному інтернет - сайті банку www.accordbank.com.ua, які разом з заявою пропозицією а умовами споживчого кредитування складають договір про надання споживчого кредиту. Відповідно умов Договору Банк видав позичальнику кредит в сумі 95000 грн., строк споживчого кредиту складає 48 місяців; за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 0,01 % річних, розмір щомісячної комісії 2,85 %. Згідно із п. 2.9 Договору кредит надається шляхом перерахування на рахунок клієнта за реквізитами згідно п. 2.10 цієї Заяви-пропозиції. [PERSON] 21.09.2020 року, підписавши заяву-анкету (на отримання споживчого кредиту), паспорт споживчого кредиту відповідно до Умов споживчого кредитування за кредитним продуктом «Бюджетний», Графік платежів, розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, погодилася з даними умовами кредитування. Факт надання позивачем кредиту [PERSON] підтверджується меморіальним ордером № 42510662 від 21.09.2020, відповідно до якого позивачем було видано кредит у сумі 95000 грн. клієнту [PERSON] , згідно кредитного договору № СІК- 210920/055-00 від 21.09.2020 на рахунок 5167610600150803. Відповідно до п. 2.2. Розділу 6 Правил погашення Заборгованості за споживчим кредитом здійснюється шляхом списання грошових коштів, що надійшли на Рахунок для погашення заборгованості у наступній послідовності:1) для оплати прострочених Процентів; 2) для оплати простроченої заборгованості за Тілом кредиту; 3) для погашення строкових Процентів; 4) для погашення строкової заборгованості за Тілом кредиту; 5) для оплати простроченої суми Щомісячної комісії; 6) для оплати строкової суми Щомісячної комісії; 7) для погашення штрафів та пені за порушення умов Договору; 8) для дострокового погашення за Тілом кредиту в розміру доступного залишку на Рахунку для погашення заборгованості. Банк залишає за собою право на свій розсуд вносити зміни до послідовності погашення. Відповідно до п. 3.2.4. Розділу 6 Правил позичальник зобов`язується повернути суму кредиту та сплатити всі передбачені Договором плати (платежі) на рахунок Банку в порядку та на умовах, передбачених Договором. Пункт 3.2.10. Розділу 6 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПуАТ «КБ «Акордбанк» встановлює, що клієнт зобов`язується у разі порушення строків та/або несплати необхідної до погашення суми заборгованості за Споживчим кредитом, що передбачені Графіком платежів, частково або в повному обсязі, сплатити на користь Банку штрафні санкції (штрафи та пеню) на умовах, передбачених Договором. У разі порушення Клієнтом будь-якої з умов Договору, на вимогу Банку достроково та в повному обсязі погасити заборгованість за Тілом кредиту, Проценти, Щомісячну комісію та інші платежі, що передбачені умовами Договору протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня одержання від Банку повідомлення про таку вимогу. Відповідно до пункту 3.3.5. Розділу 6 Правил, при порушенні Клієнтом термінів виконання будь-якого із своїх зобов`язань, передбачених Договором, строк виконання яких/якого вже настав, в тому числі про порушенні строків сплати платежів, передбачених Графіком платежів більш ніж 1 (один) календарний місяць позивач має право вимагати від Клієнта оплати боргового зобов`язання частково або в повному обсязі, в тому числі, в примусовому порядку. Згідно з пункту 3.3.5. Розділу 6 Правил, при виникненні будь-якої з наступних подій, що за погодженням Сторін вважається істотним порушенням умов Договору: порушенні Клієнтом зобов`язань, передбачених умовами Договору, в тому числі, але не обмежуючись: ненаданні інформації та документів, передбаченими пунктами 3.2.6., 3.2.7., 3.2.9., 3.2.10, 3.2.13 цих Правил або порушенні Клієнтом частково або в повному обсязі строків сплати платежу відповідно до Графіку платежів на один календарний день, банк має право: вимагати від Клієнта дострокового повернення в повному обсязі Споживчого кредиту шляхом сплати в повному обсязі наявної заборгованості за Тілом кредиту, Процентів, Щомісячної комісії, а також інших платежів відповідно до умов Договору, шляхом надіслання або особистого вручення Клієнту відповідної письмової вимоги, або стягнути з Клієнта у судовому порядку суму неповерненої суми кредиту, в тому числі суму наявної заборгованості за Споживчим кредитом, нарахованих Процентів за його користування та плат за обслуговування кредитної заборгованості, а також сум штрафних санкцій, передбачених Договором. Відповідно до п. 4.1.1. Розділу 6 Правил клієнт несе відповідальність за несвоєчасне та неналежне виконання умов Договору відповідно до чинного законодавства України та умов Договору. Згідно з п. 4.1.3. Розділу 6 Правил клієнт за першою вимогою Банку негайно відшкодовує збитки, завдані Банку внаслідок невиконання (неналежного виконання) умов Договору. 21.9.2020 для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № СІК- 210920/055-00 від 21.09.2020 між ПАТ «Комерційний Банк «АКОРДБАНК» та [PERSON] (надалі - Поручитель) укладено Договір поруки № РХ019031-210920/1-00. Відповідно до п. 1.1 Договору поруки, Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором солідарно з Позичальником за виконання Забезпечених зобов`язань (в тому числі тих. що виникнуть у майбутньому), які випливають з умов Кредитного договору та визначені в Консолідованих умовах, що є Додатком №2. Відповідно до п. 1.2 Договору поруки, Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Позичальник, в порядку та строки, визначені Кредитним договором, у тому числі, при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобов`язань. Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Позичальником всіх або окремих Забезпечених зобов`язань Поручитель та Позичальник відповідають перед Банком як солідарні боржники. У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Позичальником всіх або окремих Забезпечених зобов`язань в порядку та строки, встановлені Кредитним договором Банк набуває права вимоги до Поручителя щодо сплати заборгованості за порушеними Забезпеченими зобов`язаннями. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «КБ «АКОРДБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Виходячи зі змісту ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому Договором. Однак, відповідачка порушила графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачувала та внаслідок чого виникла заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку позичальника. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість [PERSON] за кредитним договором № СІК- 210920/055-00 від 21.09.2020 станом на 23.01.2024 становить 65126,51 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 23930,63 грн., простроченої заборгованості по процентам 2,44 грн., простроченої заборгованості за комісією 21694,38 грн., строкової суми заборгованості по кредиту 19499,06 грн. У відзиві на позов представник відповідачки посилається на ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як на підставу для звільнення відповідача від сплати відсотків за користування грошовими коштами за кредитним договором. Як вбачається з військового квитка серії [NUMBER] [PERSON] , останній 07.04.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальнообов`язкову мобілізацію» призваний до лав ЗСУ та 16.05.2024 звільнений в запас. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] відповідачка перебуває у шлюбі з [PERSON] з 12.10.2008, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Щорського районного управління юстиції Чернігівської області, Україна, актовий запис №90. В силу вимог ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Таким чином, враховуючи, що відповідачка [PERSON] є дружиною військовослужбовця, то з огляду на положення ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», проценти за користування кредитом за договором № СІК- 210920/055-00 від 21.09.2020 на період перебування її чоловіка на військовій службі, а саме з 07.04.2022 по 16.05.2024 їй нараховуватися не повинні. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № СІК- 210920/055-00 від 21.09.2020 станом на 23.01.2024 заборгованість [PERSON] перед ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» складає 65126,51 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 23930,63 грн., простроченої заборгованості по процентам 2,44 грн., простроченої заборгованості за комісією 21694,38 грн., строкової суми заборгованості по кредиту 19499,06 грн. З розрахунку вбачається, що відповідачкою за період з 07.04.2022 по 10.04.2024 було здійснено погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитом у загальному розмірі 15,72 грн. На підставі викладеного вбачається, що ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» безпідставно і незаконно здійснило зарахування коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № СІК- 210920/055-00 від 21.09.2020 в сумі 15,72 грн., а саме в рахунок погашення процентів за користування кредитними коштами, а отже ці кошти слід зарахувати в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту, що відповідатиме вимогам ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». З огляду на викладене вимоги позивача про стягнення з [PERSON] відсотків за користування кредитом за кредитним договором № СІК- 210920/055-00 від 21.09.2020 задоволенню не підлягають. Оскільки кошти у сумі 15,72грн. безпідставно зараховувалися позивачем в рахунок погашення заборгованості по відсоткам за кредитним договором № СІК- 210920/055-00 від 21.09.2020, то вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту. Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту, та стягнути з відповідачки заборгованість за тілом кредитну у сумі 43413,97 грн. (23930,63 грн. (прострочена заборгованість за сумою кредиту) + 19499,06 грн. (строкова сума заборгованість по кредиту) = 43429,69 грн.; 43429,69 грн. 15,72 грн. = 43413,97 грн.). Доводи представника [PERSON] з приводу невідповідності документів на підставі яких було укладено Кредитний договір та необґрунтованість позивачем вимоги щодо стягнення суми строкової заборгованості по кредиту, оскільки у Правилах відсутнє визначення терміну строкової суми заборгованості по кредиту не заслуговують на увагу з наступних обставин. Так, надана представником відповідачки Анкета-заява №ІРК-300720/40-0 від 21.09.2020 є окремим продуктом банку та регулює відносини, що виникли з приводу відкриття та обслуговування карткового рахунку. Тоді як, саме підписана [PERSON] . Заява-Пропозиція № СІК- 210920/055-00, стала підставою прийняття пропозиції укладення кредитного договору та приєднання до «Правил Банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «КБ «АКОРДБАНК», яка разом із заявою пропозицією та умовами споживчого кредитування складають Договір про надання споживчого кредиту. Щодо визначення терміну строкової суми заборгованості по кредиту суд зазначає, що заборгованість по тілу кредиту поділяється на поточну (строкову), яка нараховується відповідно до графіку платежів та прострочену заборгованість, яка утворюється внаслідок несплати платежів відповідно до встановленого графіку. Судом встановлено, що позивачкою була погашена заборгованість по тілу кредиту у розмірі 51570,31 грн. Відтак, заборгованість по тілу кредиту як строкова, так і прострочена - сума, яку не повернула відповідачка у встановленим договором строк. Щодо заявлених вимог про стягнення заборгованості за комісією в сумі 21694,38 грн. за кредитним договором № СІК- 210920/055-00від 21.09.2020 року, суд враховує наступне. Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 1023) цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Частиною 1 статті 18 Закону № 1023 передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Згідно ч. 2 ст. 18 Закону № 1023 умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. За змістом п. 5, 10, ч. 3 ст. 18 Закону № 1023 несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; У відповідності до ч. 4 ст. 81 Закону № 1023 перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону № 1023 нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. У відповідності до п. 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постанова Правління Національного банку України від 08.06.2017 № 49 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Пунктом 8 вказаних правил визначено, що банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки. Як вбачається з додатку 2 до вказаних правил платежі за додаткові та супутні послуги включають: плату за ведення рахунку, розрахунково-касове обслуговування, комісію надання кредиту, інші послуги банку. Згідно примітки № 1 у зазначеному додатку інформація за кожним видом платежу має зазначатися в окремій колонці таблиці (тобто, у разі розширення переліку платежів перелік колонок має бути відповідно доповнений). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VIII (далі Закон № 1734) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Частиною 2 статті 8 Закону № 1734 передбачено, що для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Таким чином, Законом № 1734 безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон № 1734 розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Зокрема, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону № 1734 після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Згідно ч. 5 ст. 12 Закону № 1734 умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом № 1734-VIII (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону № 1734-VIII. Подібні висновки були викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Разом з тим до загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У пункті 2.5 кредитного договору (у формі заяви) визначено розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2, 85 %. Повертаючи справу 199/7014/20 на розгляд Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 11 січня 2023 року зазначила, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) вказано, що відповідно до частини другої статті 8 Закону № 1734-VIII до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту (пункти 31.17 та 31.18). Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, зокрема і щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування. Що стосується плати «за надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту (в тому числі, але не виключно, за надання довідок щодо стану заборгованості по споживчому кредиту, підтвердження проведених платежів)» суд зазначає, що таке формулювання умов кредитного договору вказує на невизначеність остаточного переліку послуг, за які за умовами договору має сплачуватися комісія, При цьому, плата за «надання довідок щодо стану заборгованості по споживчому кредиту» є платою за надання інформації про стан кредиту, яку споживач в силу положень ст. 11 Закону № 1734 має право безкоштовно отримувати не частіше одного разу на місяць. Аналогічно, плата за підтвердження проведених платежів це інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а відтак, в силу положень ст. 11 Закону № 1734 споживач має право безкоштовно отримувати таку інформацію не частіше одного разу на місяць. Натомість у спірному договорі не розмежовані вимоги щодо сплати комісії за такі послуги в залежності від періодичності звернення споживача до банку щодо отримання такої інформації. Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20 зазначив, що в оцінці поведінки та способу ведення справ банком Верховний Суд враховує те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. З огляду на зазначене, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма ч. 8 ст. 18 Закону № 1023, відповідно до якої нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача, з урахуванням вищевикладених висновків суду про те, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом № 1734-VIII (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону № 1734. Суд звертає увагу, що встановивши у кредитному договорі сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі у розмірі 2, 85 %, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику (не вказано вичерпний перелік послуг із зазначенням плати за кожну із них), а розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи, вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими. Також суд зауважує, що позивач не був позбавлений можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за таку плату. Разом з тим наявні в матеріалах справи документи не містять опису послуг з розрахунково-касового обслуговування, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту, за які банком встановлена комісія. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20. Таким чином, відповідні умови договору про надання споживчого кредиту щодо сплати комісії не відповідають вимогам закону та відповідно до ст. 215 ЦК України та ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» є нікчемними, а позовні вимоги в частині стягнення комісії безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо витрат на професійну правову допомогу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до приписів ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною відповідача надано договір про надання правничої допомоги №19/24 від 28.06.2024 року, укладений між відповідачкою [PERSON] та адвокатом Савостою І.М., копію Акту приймання-передачі правових послуг (виконаних робіт) від 08.07.2024, орієнтовний розрахунок судових витрат, які очікує понести відповідач від 08.07.2024, копію квитанції до прибуткового касового ордеру №30/24 від 01.07.2024, згідно якої [PERSON] сплачено адвокату Савості І.М. гонорар у розмірі 900 грн. Частина 5, 6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне заявлений розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 900 грн. задовольнити частково пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 300,06 грн., що складає 33,34 % від розміру у задоволенні вимог яких відмовлено. Окрім цього, за змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються частково, із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам (66,66%) у сумі 2018 грн.

Outcome: partial