Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заяви зазначає, що\~проживає по [ADDRESS] . [PERSON] є його сином та проживає разом з ним, ніде не працює. Протягом кількох років він потерпає від насильства зі сторони [PERSON] Поведінка сина негативно впливає на його здоров`я та працездатність, після щоденних скандалів, сварок, образ та погроз з боку [PERSON] , він не може виконувати свої професійні обов`язки, працювати по домогосподарству, оскільки син не контролює свої дії. Він неодноразово звертався за захистом до правоохоронних органів, починаючи з 2020, однак це не дало жодного результату. Сину виносились офіційні термінові заборонні приписи стосовно кривдника, він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. А тому просить видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покласти на нього такі обов`язки: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] наближатися на відстань не менше 300м до місця проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати його та в будь який спосіб спілкуватися з ним строком на 6 місяців Ухвалою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.07.2024 за заявою [PERSON] відкрито провадження і справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав та просив задоволити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання з`явився, заперечив щодо видачі обмежувального припису. Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень глави 13 Розділу IV ЦПК України справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами в порядку окремого провадження. Згідно з п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За змістом п.п. 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). За змістом ч.2\~ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно вимог ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Як вбачається з довідки Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області від 28.06.2024 №583, [PERSON] , 1957 р.н., та [PERSON] , 1994 р.н., фактично проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Власником житла за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , що підтверджується довідкою Зимноводівської сільської ради від 28.06.2024 №582. [PERSON] неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно свого батька [PERSON] , зокрема, постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.09.2022 та 01.08.2023 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а також 11.01.2023, 05.05.2023, 11.08.2023, 20.11.2023, 11.06.2024 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП. А тому, з урахуванням встановлених фактичних обставин та за наслідками оцінки ризиків в їх сукупності, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, а саме слід видати обмежувальний припис строком на шість місяців з метою захисту заявника від насильства і запобігання можливим повторним спробам вчинення такого з боку [PERSON] . Згідно правового висновку, зробленого Верховним Судом у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, видача обмежувального припису не ставиться в залежність від набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення законної сили, оскільки захисна і превентивна функція такого припису покликані убезпечити потерпілу особу від можливого повторного вчинення щодо неї протиправних дій до часу прийняття відповідних остаточних рішень, зокрема і в адміністративних провадженнях.

Outcome: approved