Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] через свого представника - адвоката Кульгавця Сергія Михайловича звернулася до суду з позовом до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві представник позивачки просить суд визначити, що частка померлої [INFO] [PERSON] у об`єкті спільної сумісної власності - земельній ділянці з кадастровим номером 6122010100:02:003:0111, площею 0,0618 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 543217661220 становить 1/2. Припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6122010100:02:003:0111, площею 0,0618 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 543217661220. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті [INFO] матері [PERSON] на спадкове майно, яке складається із цілої земельної ділянки з кадастровим номером 6122010100:02:003:0111, площею 0,0618 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що за адресою [ADDRESS] . Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 15.04.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Кульгавець С.М. подав заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги, підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача Заліщицької міської ради в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду відзив в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову представником відповідача суперечить вимогам закону. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, заяви представників позивачки та відповідача, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов, виходячи із наступного: [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.03.2022 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входило: 1/3 частина будинковолодіння, що в [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі договору дарування від 25.12.2004 року; частина земельної ділянки площею 0,0618 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в [ADDRESS] та належала померлій на підстві свідоцтва про право власності від 29.12.2014 року. Відповідно до договору дарування від 25.12.2004 року, реєстраційного посвідчення від 03.08.2006 року, витягу про реєсстрацію права власності від 23.07.2008 року, договору дарування від 05.12.2007 року, співвласницею 2/3 частин вказаного вище будинковолодіння є позивачка [PERSON] . Свідоцтвом про право власності від 29.12.2014 року стверджується, що позивачка є також співвласницею у об`єкті спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0618 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в [ADDRESS] . Позивачка являється дочкою померлої [INFO] [PERSON] , що стверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.02.2023 року та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.07.2015 року. Відповідно до положень ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином позивачка [PERSON] є спадкоємицею першої черги після смерті матері [PERSON] . Відповідно до положень ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст.1217 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Положеннями ч.3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до довідки №1126 виданої 18.08.2022 року виконавчим комітетом Заліщицької міської ради на момент смерті із спадкодавцею [PERSON] проживала та була зареєстрована дочка [PERSON] . До майна померлої [INFO] [PERSON] 09.02.2023 року державним нотаріусом Заліщицької ДНК заведено спадкову справу №12/2023, в рамках якої позивачці видано 01.03.2023 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину будинковолодіння, що в [ADDRESS] . 15.03.2024 року позивачка звернулася до нотаріуса Заліщицької ДНК із заявою про видачу їй свідоцтва про справо на спадщину за законом після смерті матері на частину земельної ділянки, що в [ADDRESS] , однак в.о. державного нотаріуса Заліщицької ДНК Дідик І.О. письмовою відповіддю №187/02-14 від 15.03.2024 року відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері та запропонувала звернутися до суду з метою вирішення питання по суті, оскільки визначити розмір частки у спірному спадковому майні, що належало спадкодавці, не знаючи її волі неможливо. Згідно приписів ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною 1 статті 369 ЦК України регламентовано, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За життя спадкодавці [PERSON] форма власності та розмір її частки у земельній ділянці, що в [ADDRESS] , не були визначені ні свідоцтвом про право власності, ні договором. Відповідно до приписів ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законодавством. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, беручи до уваги, що позивачка прийняла спадщину у визначеному законом порядку, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання за нею в порядку спадкування права власності ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах, оскільки позивачка не заявляє вимогу про стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: approved