Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факт належності правовстановлюючого документа - трудової книжки [NUMBER] , заповненої 04.11.1981 на ім`я [PERSON] , яка дійсно належить [PERSON] . В обґрунтування заяви [PERSON] вказала, що вона звернулася до Відділу обслуговування громадян (сервісний центр) №15 ГУ ПФУ у Київській області з метою оформлення пенсії за віком та для урахуванням страхового стажу надала трудову книжку і всі необхідні документи. Її заяву розглянуто ГУ ПФУ в Хмельницькій області та було відмовлено у призначенні пенсії за віком. Відмова обґрунтована тим, що титульна сторінка заповнена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме: прізвище не відповідає свідоцтву про укладення шлюбу « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Для зарахування періоду роботи згідно трудової книжки [NUMBER] від 04.11.1981 необхідно встановити факт належності даної трудової книжки[PERSON] . Встановлення юридичного факту необхідно заявнику для оформлення пенсії за віком з урахування страхового трудового стажу. Представник заявника [PERSON] адвокат Соболь Б.В. усудове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі та без фіксування судового засідання технічними засобами, заяву підтримує (а.с. 18). Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі та без фіксування судового засідання технічними засобами, заперечень немає (а.с. 20). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною першою ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (стаття 18 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Суд встановив, що у трудовій книжці [NUMBER] від 04.11.1981 виданій на ім`я [PERSON] є розбіжності, тобто невірно вказано прізвище заявника « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] » (а.с.8-10). Правильність прізвища заявника « [PERSON] » підтверджується повторним Свідоцтвом про укладення шлюбу від 03.01.1989, згідно якого 09.09.1982 заявник одружилася та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.11). Встановлення юридичного факту необхідно заявнику для оформлення пенсії за віком з урахування страхового трудового стажу. Суд дійшов висновку, що при заповненні трудової книжки було допущено розбіжності у написанні дівочого прізвища заявника [PERSON] , що призвело до складнощів у оформлені пенсії. Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Враховуючи те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення і цей факт ніким не оспорюється і не спростовується, суд дійшов висновку про задоволення заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved