Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] звернулась до Подільського районного суду м. Києва з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування зазначає, що між КП «Київтеплоенерго» та [PERSON] було укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Однак вказує, що договір не підписувала та фактично ознайомлена з ним не була. Позивачем було придбано водонагрівач Tesy GCV 3035 16D D06 TS2R вартістю 3 306 грн. В порядку досудового врегулювання спору до відповідача було подано звернення від 19.09.2017 про перерахунок за послугу гарячого водопостачання. Від 16.12.2020 надійшла відповідь № Ел.3/28/2715/30-Вих, з якої вбачається, що заяву позивача було передано до КП «Центр комунального сервісу», однак подальших дій здійснено не було. Згідно квитанцій від ЖБК «Автомат-3» було здійснено розрахунок оплати за комунальні послуги наступним чином: станом на грудень 2013 - до сплати 286 грн 81 коп.; станом на грудень 2014 - до сплати 454 грн 03 коп; станом на грудень 2015 - до сплати 375 грн; станом на грудень 2016 - до сплати - 182 грн 27 коп.; станом на 2017 - д о сплати 364 грн 54 коп. Правління ЖБК «Автомат-3» надало довідку від 25.11.2020 в якій йдеться, що [PERSON] спожито та сплачено: станом на 01.04.2019 року по лічильнику холодної води № 419168 - показник 538 м. куб. - 9 м. куб.; станом на 01.05.2019 року по лічильнику холодної води № 419168 - показник: 547 м. куб. - 9 м. куб., а також на 01.04.2019 по лічильнику гарячої води № 241815 показник - 183 м. куб. Спожито гарячої води 0 м. куб. 18.09.2018 було поставлено заглушку на лічильник (пломбу), а згодом лічильник було розпломбовано та надано на перевірку КП «Центр комунального сервісу». За результатами перевірки лічильник був визнаний придатним до експлуатації, жодних технічних порушень не виявлено. Станом на 01.05.2019 по лічильнику гарячої води № 241815 показник 183 м. куб. - спожито 0 м. куб. Тобто з наданої довідки вбачається, що показник залишався незмінним та фактично гаряча вода не споживалась. Відповідно до квитанції за послугу постачання гарячої води за жовтень 2017 року нараховано до сплати станом на 01.11.2017 - 1426 грн 69 коп. (усього до сплати 7 644 грн 01 коп.). Згідно до рахунку-повідомлення станом з 01.08.2022 КП «Київтеплоенерго» нараховується плата за абонентське обслуговування за послуги постачання гарячої води щомісячно. Відповідно до рахунку-повідомлення станом на 01.03.2024 та 01.04.2024 КП «Київтеплоенерго» продовжують нараховувати плату за абонентське обслуговування гарячої води згідно квитанцій у сумі 445 грн 15 коп. Позивач зверталась до відповідача з проханням відрядження до ї помешкання контролера для опломбування лічильника гарячої води, який пройшов повірку 01.11.2019 та був опломбований, робити перерахунок з 2017 року з дати подання заяви на перерахунок у зв`язку з незгодою щодо нарахованої заборгованості, засвідчити відповідним актом, що позивач не користується послугами постачання гарячої води, оскільки з січня 2018 року влаштований бойлер та гаряче водопостачання повністю відрізане за адресою [ADDRESS] . Борг станом на 01.08.2022 становив та становить сукупно згідно квитанцій - 15 904 грн 06 коп. Борг нараховували до 01.01.2020 незважаючи на те, що у 2020 році позивачка написала заяву про незгоду із нарахуванням заборгованості, плату продовжили нараховувати за споживання гарячої води у розмірі приблизно 500-600 грн щомісяця та з 01.08.2022 продовжили нараховувати плату за абонентське обслуговування. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 06.05.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У відзиві на позов представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Між КП «Київтеплоенерго» та [PERSON] укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Позивачем було придбано водонагрівач Tesy GCV 3035 16D D06 TS2R вартістю 3 306 грн. В порядку досудового врегулювання спору до відповідача було подано звернення від 19.09.2017 про перерахунок за послугу гарячого водопостачання. Від 16.12.2020 надійшла відповідь № Ел.3/28/2715/30-Вих, з якої вбачається, що заяву позивача було передано до КП «Центр комунального сервісу», однак подальших дій здійснено не було. 18.09.2018 було поставлено заглушку на лічильник (пломбу), а згодом лічильник було розпломбовано та надано на перевірку КП «Центр комунального сервісу». За результатами перевірки лічильник був визнаний придатним до експлуатації, жодних технічних порушень не виявлено. Станом на 01.05.2019 по лічильнику гарячої води № 241815 показник 183 м. куб. - спожито 0 м. куб. Тобто з наданої довідки вбачається, що показник залишався незмінним та фактично гаряча вода не споживалась. Позивач зверталась до відповідача з проханням відрядження до ї помешкання контролера для того, опломбувати лічильник гарячої води, який пройшов повірку 01.11.2019 і був опломбований, робити перерахунок з 2017 року з дати подання заяви на перерахунок у зв`язку з незгодою щодо нарахованої заборгованості, засвідчити відповідним актом, що позивач не користується послугами постачання гарячої води, оскільки з січня 2018 року влаштований бойлер та гаряче водопостачання повністю відрізане за адресою [ADDRESS] . Борг станом на 01.08.2022 становив та становить сукупно згідно квитанцій - 15 904 грн 06 коп. Борг нараховували до 01.01.2020 незважаючи на те, що у 2020 році позивачка написала заяву про незгоду із нарахуванням заборгованості, плату продовжили нараховувати за споживання гарячої води у розмірі приблизно 500-600 грн щомісяця та з 01.08.2022 продовжили нараховувати плату за абонентське обслуговування. 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 № 602-18, за яким кредитор відступає а новий кредитор набуває права вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з ЦО та ЦПГВ. Відповідно до договору № 602-18 КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до [PERSON] за адресою: [ADDRESS] у сумі 7 802 грн 08 коп., за спожиті послуги централізованого гарячого водопостачання. Таким чином, відповідно до умов Договору № 602-18 заборгованість за [ADDRESS] за послуги, які були надані ПАТ «Київенерго» до 01.05.2018 становить 7 802 грн 28 коп. Таким чином, враховуючи той факт, що нарахування за послуги централізованого гарячого водопостачання до 01.05.2018 здійснювались попереднім суб`єктом господарювання, а саме ПАТ «Київенерго» питання щодо проведення перерахунку за період з грудня 2014 по 30.04.2018 повинно вирішуватись саме ПАТ «Київенерго». В обгрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що відповідно до видаткової накладної № 30 від 08.01.2018 нею було придбано водонагрівач Tesy GCV 3035 16D D06 TS2R. Однак суд дійшов висновку, що встановлення бойлера не може свідчити про факт відсутності у квартирі користування гарячою водою. Так, п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Посилання позивача на довідки видані ЖБК «Автомат-3» щодо сплати позивачем комунальних послуг не є належним доказом у справі, оскільки до позовної заяви не додано доказів того, що ЖБК «Автомат-3» є виконавцем послуг будинку позивача та здійснював нарахування за житлово-комунальні послуги. 13.02.2020 працівником КП «Київтеплоенерго» в [ADDRESS] було проведено обстеження результатом якого є Акт, в якому вказано, що квартирний лічильник ЦГПВ відсутній, стояк ЦГПВ проходить транзитом, запірну арматуру на відгалужені від внутрішньобудинкової мережі постачання гарячої води до квартири опломбовано. Починаючи з 13.02.2020 нарахування за послугу з постачання гарячої води по квартирі позивачки відповідачем не проводиться, що підтверджується розрахунком заборгованості за централізоване постачання гарячої води/постачання гарячої води за період з 01.05.201-30.04.2024 в якому зазначено, що з лютого 2020 відповідач не здійснює нарахування позивачеві, тобто саме з того періоду як відповідач належним чином зафіксував той факт, що запірну арматуру на відгалуженні від внутрішньобудинкової мережі постачання гарячої води до квартири опломбовано. Щодо нарахування плати за абонентське обслуговування суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до п. 11 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Згідно п. 39 Правил надання послуги з постачання гарячої води споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. З 01.11.2021 для житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (у тому числі і [ADDRESS]) нараховється плата за абонентське обслуговування на одного абонента для послуги з постачання гарячої води без урахування витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку гарячої води згідно чинного законодавства. Щодо договірних відносин позивача та відповідача, суд дійшов до наступних висновків. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону (в редакції на час виникнення договірних відносин) договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. 28.03.2018 у газеті Київської міської ради «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085), розміщено оголошення про те, що Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» стає виконавцем послуг з ЦО та ЦПГВ та договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, який є договором приєднання та вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому законом порядку не надали заперечення щодо його умов. Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі. Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна -встановити дійсні обставини справи. Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню відповідачем. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Outcome: dismissed