Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

01.07.2023 року представник відповідача [PERSON] адвокат Друзь В.В., звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи тим, що адвокат Друзь В.В. надавав правову допомогу позивачу [PERSON] під час розгляду справи № 357/3232/23, адвокатом було підготовлено заяву про перегляд заочного рішення суду, яке було задоволено судом та в подальшому відзив на позовну заяву, додаткові поясненні у справі. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.06.2024 позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами у сумі 40 790 грн. та судові витрати у розмірі 1 534,98 грн. У відзиві на позовну заяву стороною відповідача було зазначено про орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу - 5 000 грн, а також повідомлено, що докази на підтвердження понесених судових витрат будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. На підставі ст. 270 ЦПК України, представник відповідача просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11 000,00 грн. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання свого представника не направило, 02.07.2024 року представник [PERSON] подала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в яких зазначила, що позивач не погоджується з розміром правової допомоги, вважає заявлений розмір - 11000,00 грн. неспівмірним та значно завищеним, з огляду на малозначність та складність справи. Вказано, що предмет спору в цій справі не є складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів також не є значними. Сума витрат на правничу допомогу не відповідає критерію співмірності та розумності щодо позовних вимог, що свідчить про те що рівень складності справи не вимагає значного обсягу правничої допомоги, в тому числі такого обсягу часу, який витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг). Зазначено, що стороною відповідача не надано належного обґрунтування необхідності саме такої кількості та вартості послуг на правничу допомогу Представник відповідача [PERSON] 03.07.2024р. на електронну адресу суду направив заяву про розгляд справи без участі відповідача та її представника, заяву підтримав у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали додані до заяви, дійшов до наступних висновків. Встановлено, що Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своїм рішенням від 26.06.2023р. стягнув з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 2075891 в розмірі 32 760,00 грн.; кредитним договором № 06407-08/2021 в розмірі 14 560,00 грн., кредитним договором № 3736806422/716662 в розмірі 16 000,00 грн., кредитним договором № 3736806422/463531 в розмірі 8 000,00 грн, а також кошти по сплаті судового збору у сумі 2684,00 грн. 13.11.2023 року представник відповідача [PERSON] , адвокат Друзь В.В. подав суду заяву про перегляд заочного рішення. 01.04.2024 року ухвалою суду було задоволено заяву про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення у справі № 357/3232/23 від 26.06.2023 року і призначено справу до розгляду по суті. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.06.2024 стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 2075891 в розмірі 21 400,00 грн.; кредитним договором № 06407-08/2021 в розмірі 8890,00 грн.; кредитним договором № 3736806422/716662 в розмірі 7000,00 грн.; кредитним договором № 3736806422/463531 в розмірі 3500,00 грн., стягнуто з [PERSON] на користь позивача 1534,98 грн. судових витрат. Зазначене судове рішення не набрало законної сили. За змістом ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують точний розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. (ч. 1 ст. 246 ЦПК). В такому разі судом призначається ще одне судове засідання, яке має бути проведено не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, за результатом якого ухвалюється додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 кодексу (ч. 2, 3 ст. 246 ЦПК). Можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті передбачають і ч. 3 ст. 259 ЦПК (порядок ухвалення судових рішень) і п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК (додаткове рішення суду). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, 01.07.2024 стороною відповідача подано заяву про ухвалення додаткового рішення (сформовано в системі «Електронний Суд» 30.06.2024) із доказами понесених витрат на правову допомогу, тобто протягом п`яти днів після ухвалення судом відповідного рішення. Згідно положень ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до частин 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У постанові Верховного Суду по справі № 922/445/19 від 03.10.2019 зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано наступне « У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.» Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, стороною позивача подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, мотивоване не співмірністю та завищеністю судових витрат, однак, суд враховує, що відповідач, у зв`язку із розглядом справи, звернулась за правовою допомогою, за її заявою було переглянуто заочне рішення, здійснювався розгляд справи спочатку та рішенням суду позовні вимоги були задоволені частково, у зв`язку із чим [PERSON] понесла реальні витрати на правничу допомогу. На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу до суду було надано: копію договору про надання правової допомоги від 02.03.2023 року, додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 02.03.2024 року, акт про надання правової допомоги від 28.06.2024 року, розрахунок витрат на правничу допомогу на підставі договору від 02.03.2024. Згідно п. 2 додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 02.03.2024 року розмір гонорару за консультування та складання документів юридичного характеру складає 1 000 грн. за годину надання правничої допомоги. Відповідно до акту про надання правової допомоги від 28.06.2024р. адвокат Друзь В.В. надав фізичній особі [PERSON] правничу допомогу в порядку та у спосіб визначений договором про надання правової допомоги від 02.03.2024, вартість наданої допомоги складає 11 000,00 грн. Відповідно до розрахунку витрат на правничу допомогу на підставі договору від 02.03.2024 адвокат Друзь В.В. надав фізичній особі [PERSON] , наступні послуги: вивчення документів клієнта щодо наявності підстав для скасування заочного рішення суду у справі, складання заяви про перегляд заочного рішення - 4 000 грн (4 год * 1 000 грн); складання відзиву на позовну заяву, додаткових письмових пояснень у справі - 4 000 грн (4 год * 1 000 грн); прийняття участі у трьох судових засіданнях при розгляді справи - 3 000 грн (3 год * 1 000 грн),всього: 11 000 грн. Отже, розмір витрат на правову допомогу, який обумовлений сторонами склав 11 000 гривень. У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» було задоволено на 57,9 %, тоді як відмовлено у задоволенні позовних вимог на 42,1 %, а тому судові витрати, які підлягають відшкодуванню відповідачу, становитимуть 4631,00 грн. (11 000 х 42,1 :100), що і підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Outcome: approved