Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Гудзь Л.Г., звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , у якому зазначив, що 12.04.2018 року між ними був зареєстрований шлюб Відділом ЗАГС Василеостровського району Комітету по справам ЗАГС Уряду Санкт-Петербурга, актовий запис № 222. Від подружнього життя дітей не мають. Просить розірвати шлюб, оскільки шлюбні стосунки припинені, у зв`язку тривалими непорозуміннями та різними поглядами на сімейне життя. На даний час шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 17.07.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] - адвокат Гудзь Л.Г. надала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання двічі не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у тому числі, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада». Причини неявки суду невідомі. За таких обставин, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12.04.2018 року Відділом ЗАГС Василеостровського району Комітету по справам ЗАГС Уряду Санкт-Петербурга, актовий запис № 222 (а.с. 11). Причиною припинення шлюбних стосунків є діаметрально протилежні погляди на шлюб. Підстав для збереження шлюбу між сторонами судом не встановлено. Спору щодо нажитого в шлюбі майна сторони не заявляли. Відповідно до абз. 1 п.1 постанови Кабінету Міністрів України №107 від 04.02.2023\~про «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Станом на 24 лютого 2022 року Україна, як і російська федерація, були учасниками Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993. Відповідно до статті 13 Конвенції 1993 року документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. Отже, документи видані на території російської федерації до 24.02.2022 наразі приймаються в Україні без апостиля. Документи видані після 24.02.2022 для використання в Україні мають містити апостиль. Таким чином, свідоцтво про укладення шлюбу сторін серії [NUMBER] видане 12.04.2018 року Відділом ЗАГС Василеостровського району Комітету по справам ЗАГС Уряду Санкт-Петербурга, не потребує апостиля та має доказову силу офіційного документа. Згідно п. 10 роз`яснень ППВС України № 378 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст.\~55\~СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя. За такого, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому згідно зі ст.ст. 110, 112\~СК України позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved