Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-25 00:00:00

Представник позивачки адвокат Василець С.О. у лютому 2024 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] із указаним позовом, який мотивував тим, що 04.05.1973 його довірителька уклала шлюб із [PERSON] , батьками якого були [PERSON] та [PERSON] . У 1996 році на ім`я [PERSON] , як члена АПТЗТ «Нива» був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 008244, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 703, розміром 4,2 умовних кадастрових гектарів, розташований на території колишньої Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області. [INFO] у м. Лебедин Сумської області [PERSON] померла. Також [INFO] у м. Лебедин Сумської області помер син [PERSON] (чоловік позивачки) [PERSON] . Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 18.02.2020 по справі № 950/45/20, яке набрало законної сили 20.03.2020, був встановлений юридичний факт постійного проживання разом із липня 1993 року до часу відкриття спадщини (до 11.10.2002) спадкоємця [PERSON] , померлого [INFO] , із спадкодавицею [PERSON] , померлою [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Отже, спадщину після смерті [PERSON] , до складу якої увійшла земельна частка (пай) АПТЗТ «Нива», прийняв її син [PERSON] шляхом спільного проживання із спадкодавицею за однією адресою, але за життя не оформив свої спадкові права. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивачка, як дружина померлого та 14.12.2007 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Разом з тим, постановою державного нотаріуса Лебединської державної нотаріальної контори Сумської області Лисенко В.Ф. від 01.02.2024 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ № 008244 від 21.03.1996, а також розбіжностями у написанні прізвища [PERSON] у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) та свідоцтві про її смерть. Розбіжності у написанні прізвища [PERSON] могли виникнути у зв`язку з тим, що на момент її роботи у АПТЗТ «Нива» документація по особовому складу велася у т.ч. російською мовою і некоректно був зроблений переклад її прізвища, Встановлення факту належності вказаного сертифіката померлій [PERSON] необхідно позивачці для оформлення нею спадкових прав після смерті чоловіка [PERSON] . Посилаючись на указані обставини, представник позивачки просить суд: 1) встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 008244 від 21.03.1996, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Тростянецькою районною державною адміністрацією членам АПТЗТ «Нива» за № 703, розміром 4,2 умовних кадастрових гектарів без визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності АПТЗТ «Нива» Тростянецького району Сумської області, виданий на ім`я [PERSON] належить померлій [INFO] у м. Лебедин Сумської області [PERSON] ; 2) визнати за [PERSON] право у порядку спадкування після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] у м. Лебедин Сумської області, який за життя прийняв, але не отримав свідоцтво про право на спадщину на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності АПТЗТ «Нива» Тростянецького району Сумської області, розміром 4,2 умовних кадастрових гектарів без визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 008244 від 21.03.1996, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Тростянецькою районною державною адміністрацією членам АПТЗТ «Нива» за № 703, після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Лебедин Сумської області. Ухвалою суду від 27.02.2024 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 22.03.2023 за клопотанням представника позивачки було витребувано з Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області копії спадкових справ, відкритих після смерті [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 16.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судому засіданні представник позивачки заявлений позов підтримав повністю із підстав указаних у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представниця відповідача у судове засідання не з`явилася, але подала заяву в якій просить судовий розгляд справи здійснювати без її участі, щодо ухвалення рішення покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані із спадковими спорами, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що 04.05.1973 позивачка уклала шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04.05.1973 (а.с. 9). Батьками чоловіка позивачки [PERSON] , який народився [INFO] у с. Грузьке Тростянецького району Сумської області були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.03.1949 (а.с. 10). [INFO] у м. Лебедин Сумської області [PERSON] померла, що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.10.2019 (а.с. 18). Згідно повідомлення Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 28.10.2019 за № 395/02-24 у списках членів колишнього САПТЗТ «Нива» Тростянецького району Сумської області є [PERSON] с. Грузьке, якій видано сертифікат на право на земельну частку (пай) СМ № 008244 (а.с. 11). Як вбачається з повідомлення Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Сумській області від 06.02.2024 за № 302/15-24 відповідно до «Книги видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Тростянецькою районною державною адміністрацією членам АПТЗТ «Нива» за номером 703 вчинено запис про видачу на ім`я [PERSON] сертифіката серії [NUMBER] . Відмітка про вилучення сертифіката при видачі державного акту відсутня. У електронній базі та книгах реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, на право власності на земельну ділянку, на ім`я [PERSON] , факту реєстрації документів, що посвідчують право власності (державних актів) не встановлено. В згаданій вище книзі на ім`я [PERSON] факту реєстрації документів, які посвідчують право на земельну частку (пай) не встановлено (а.с. 13). З книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Тростянецькою районною державною адміністрацією членам АПТЗТ «Нива» вбачається, що на ім`я [PERSON] , проживаючої у с. Грузьке був зареєстрований сертифікат серії СМ № 008244 на право на земельну частку (пай) від 29.03.1996 за № 703 (а.с. 15-17). [INFO] у м. Лебедин Сумської області помер чоловік позивачки [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.04.2007 (а.с. 19). Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 18.02.2020 по справі № 950/45/20, яке набрало законної сили 20.03.2020, був встановлений факт постійного проживання разом із липня 1993 року до часу відкриття спадщини (до 11.10.2002) спадкоємця [PERSON] , померлого [INFO] , із спадкодавицею [PERSON] , померлою [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20-21). Відповідно до повідомлення та копії спадкової справи наданих державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори Сумської області Лисенко В.Ф. від 05.04.2024 за № 337/01-16, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкова справа не заводилася, заповіт від її імені не посвідчувався. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] була заведена спадкова справа за заявою [PERSON] та на її ім`я були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та грошові вклади (а.с. 48-54). Постановою державного нотаріуса Лебединської державної нотаріальної контори Сумської області Лисенко В.Ф. від 01.02.2024 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності АПТЗТ «Нива» Тростянецького району Сумської області та належало померлій [PERSON] на підставі сертифікату СМ № 008244 на право на земельну частку (пай) від 29.03.1996 у зв`язку з відсутністю оригіналу вказаного сертифіката, а також розбіжностями у написанні прізвища [PERSON] у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) та свідоцтві про її смерть (а.с. 24). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що державним нотаріусом, відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, позивачка обґрунтовано звернулася до суду. Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] , а після смерті [PERSON] часом відкриття спадщини є [INFO] . Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, які виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК 2003 року і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Верховний Суд України у постанові від 18 грудня 2013 року по справі №6-138цс13 також зробив правовий висновок про те, що відповідно до частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 №899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Враховуючи установлені судом обставини, а також вимоги вищевикладеного чинного законодавства суд вважає доведеним, що після смерті [PERSON] спадщину прийняв за законом її син [PERSON] . В подальшому, після смерті [PERSON] спадщину прийняла за законом його дружина [PERSON] . Відтак, позивачка має право на фактично успадковану, але юридично не оформлену спадщину [PERSON] , зокрема право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №008244. Разом з тим, розбіжності у написанні прізвища спадкодавця у свідоцтві про смерть та сертифікаті на право на земельну частку (пай) перешкоджають позивачці отримати у нотаріуса, згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину. Досліджені під час судового розгляду докази у сукупності не дають підстав для розумного сумніву в тому, що саме померлій [PERSON] належав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №008244 виданий на ім`я [PERSON] , що стало підставою для відмови нотаріуса позивачці в оформленні її спадкових прав, оскільки невідповідність особи, на ім`я якої виданий вказаний сертифікат, полягає у помилковому перекладі прізвища померлого з російської на українську мову. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про установлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявні підстави для ухвалення рішення про встановлення факту належності сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ №008244 померлій [INFO] у м. Лебедин Сумської області [PERSON] , а також визнання за позивачкою права на вказану земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. Отже, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved