Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

У позовній заяві представник позивача [PERSON] адвокат Александрук Н.А. просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на утримання позивача в розмірі 2000 грн щомісяця з дня подання позову до суду і до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку. Позовні вимоги представник обґрунтувала тим, що у шлюбі в сторін народилося дві дочки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На старшу дочку [PERSON] на підставі судового наказу від 21 березня 2023 року з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/4 заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Спільне життя у сторін не склалося, через що позивач разом з дітьми проживає окремо від відповідача та самостійно власними силами намагається матеріально забезпечувати меншу дочку [PERSON] , по догляду за якою перебуває у декретній відпустці. Відповідач матеріальної допомоги на дочку [PERSON] не надає, чим ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку. Самостійно утримувати дитину без участі батька позивач не має можливості. Позивач також має право на аліменти від відповідача на своє утримання як непрацездатна дружина, яка зайнята доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач займається побічними заробітками, працює на будові, тому має кошти. Згоди щодо способу виконання відповідачем обов`язку по утриманню дочки [PERSON] та позивача між сторонами не досягнуто, що й слугувало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом. Провадження в справі відкрито ухвалою від 29 травня 2024 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам визначені строки для подання заяв по суті спору у вигляді відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення на відповідь. Відповідач подав відзив на позовну заяву. У ньому вказав на необґрунтованість розміру аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в сумі 5000,00 грн, оскільки такий розмір не підтверджений належними і допустимими доказами, а також суперечить чинному законодавству. Сам офіційного заробітку не має, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, за станом здоров`я потребує оперативного лікування. За таких обставин згідний сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1500,00 грн, який вважає достатнім для забезпечення потреб дитини і водночас для нього є посильним. У задоволенні вимог про стягнення аліментів на утримання дружини просив відмовити з підстав ненадання позивачем доказів того, що її заробітна плата, інші доходи, не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом для непрацездатних осіб, а також наявності у нього можливості надавати матеріальну допомогу. Відповіді на відзив на позовну заяву сторона позивача не подала. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 22 січня 2019 року сторони зареєстрували шлюб у Любомльському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . У період шлюбу у сторін народилося дві дочки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв серії [NUMBER] та № [NUMBER] . На утримання старшої дочки [PERSON] з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] на підставі виданого 21 березня 2023 року Любомльським районним судом Волинської області судового наказу стягуються аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 березня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно із довідкою Любомльського відділу Ковельської філії Волинського обласного центру зайнятості від 13 червня 2023 року № 3293/16.8/24 відповідач [PERSON] на обліку в службі зайнятості як зареєстрований безробітний не перебуває. Із копії виписки з амбулаторної картки № 0856221 від 11 травня 2024 року вбачається, що у 1996 році відповідачу була здійснена лапаратоскопія з приводу ускладненого апендициту. Нині у нього діагностована післяопераційна вентральна кила (грижа) живота, у зв`язку із чим йому рекомендоване оперативне лікування. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч.2 ст.181 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). У частині 1 статті 182 СК України визначено перелік обставин, які враховуються при визначенні розміру аліментів, а саме: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Водночас частина 2 статті 182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У частині 1 статті 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, за змістом вище наведених законодавчих норм, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо або разом не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема по сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом. Як свідчать письмові заяви сторін по суті спору взаємної згоди щодо утримання їх малолітньої дочки [PERSON] вони не досягли, а відтак на її утримання підлягають стягненню аліменти з відповідача, як батька, який проживає окремо від дитини. Відповідач не заперечує проти сплати аліментів на утримання дочки, проте не в повній мірі згідний із заявленим позивачем їх розміром. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на утримання дочки [PERSON] , суд враховує положення ч.1 ст.182 СК України, визначений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також встановлені фактичні обставини в справі. Станом на дату ухвалення цього рішення дочці сторін [PERSON] виповнилося повних 9 місяців. Згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2024 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 2563,00 гривень. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку по своїй суті є мінімальною гарантією загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує тільки мінімальні потреби дитини, а батьки повинні сприяти та забезпечувати гармонійний розвиток дитини не обмежуючись мінімумом. Позивач на утримання дочки [PERSON] заявила до стягнення з відповідача 5000,00 грн, проте всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України не навела жодного належного обґрунтування такого розміру аліментів та не надала підтверджуючих доказів у необхідності здійснення стягнення аліментів у такому розмірі. З огляду на викладене та враховуючи положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини, пов`язані зі сплатою аліментів, виходячи із засад справедливості та захисту прав малолітньої дитини, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, вік дитини, неспроможність матері дитини працювати та мати самостійний заробіток через здійснення догляду за дитиною, сплату відповідачем аліментів ще на одну неповнолітню дитину, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн щомісячно від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] , який є особою молодого та працездатного віку, не надав суду доказів, які б доводили його об`єктивну не спроможність сплачувати аліменти на утримання дочки у визначеному судом розмірі. Надана відповідачем медична виписка з амбулаторної картки не свідчить про його непрацездатність чи обмежену працездатність, а тому не є таким доказом, який спроможний впливати на визначення розміру аліментів. Стосовно вирішення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років суд дійшов такого висновку. Згідно із ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; 2) походження дитини від чоловіка (кровне споріднення); 3) здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. У цій справі наявність перших двох чинників об`єктивно доводиться письмовими доказами у справі та відповідачем не оспорюється. Існування третього чинника доводиться тим, що відповідач є молодою особою, працездатний, а відтак має реальну можливість працювати і отримувати дохід. Доводи відповідача щодо стану його здоров`я відповідно до виписки з амбулаторної картки суд відхиляє із тих же мотивів, що наведені вище. Жодних інших доказів відсутності можливості сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку відповідач суду не надав. Та обставина, що відповідач не є працевлаштованим, не є безумовною підставою для відмови у стягненні аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. В той же час суд враховує, що з огляду на вік дитини, яка народилася [INFO] , працевлаштування позивача вочевидь є беззаперечно вкрай ускладненим. З урахуванням викладеного та враховуючи фактичні обставини справи, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1500 гривень, щомісяця, до досягнення дочкою Кароліною трирічного віку. У нинішніх реаліях такий розмір аліментів не є надмірним та водночас відповідає принципам справедливості та розумності, а також, на переконання суду, є посильним для відповідача. Таким чином, суд дійшов висновку про покладення на відповідача обов`язку зі сплати аліментів на утримання меншої дочки та дружини, проте у меншому розмір, а ніж заявлено позивачем, у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню. Разом із цим, суд звертає увагу на те, що в разі зміни матеріального стану сторони вправі звернутися до суду з позовами про збільшення або зменшення розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ч.1 ст.79 та ч.1 ст.191 СК України аліменти на одного з подружжя та на дитину за рішенням суду присуджуються від дня подання позовної заяви. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення про стягнення місячного розміру аліментів підлягає негайному виконанню. Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог із розрахунку задоволення 50 % таких вимог.

Outcome: partial