Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому вказує, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем. В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Більше 10 років вони з відповідачем проживають окремо. З 2012 року вона виховує сина самостійно, слідкує за станом його здоров'я, займається розвитком дитини, допомагає йому у навчанні. Вона намагається забезпечити [PERSON] усі необхідні умови для розвитку та зростання. З 2014 року вона проживає однією сім`єю з [PERSON] . [INFO] у них народилася донька [PERSON] . [INFO] вони зареєстрували шлюб. Вони з чоловіком піклуються про їхніх дітей, у їхній сім`ї панує любов та злагода, проживають у будинку, розташованому по [ADDRESS] , що належить на праві власності чоловіку [PERSON] Будинок облаштований усім необхідним для проживання дітей, у них є своя кімната, у кожного своє місце для навчання. Біологічний батько [PERSON] - [PERSON] життям свого сина не цікавиться, не бере участі в його вихованні та утриманні. З того часу як вони з відповідачем припинили відносини, він жодного разу не виявив бажання зустрітися зі своєю дитиною. З 2012 року [PERSON] з сином не спілкується, не цікавиться його розвитком, здоров'ям, ухиляється від своїх обов'язків по вихованню дитини, не надає коштів на його утримання. Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання [PERSON] . 16.10.2012 Тиврівським районним судом Вінницької області ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина [PERSON] в сумі 500 грн. щомісяця. Відповідач аліменти не сплачує, допустив заборгованість. Їй стало відомо, що [PERSON] на теперішній час проходить військову службу та отримує грошове забезпечення. На її думку, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від усіх своїх доходів щомісяця. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] ; змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 500 грн. щомісяця, які були присуджені 16.10.2012 згідно рішення Тиврівського районного суду Вінницької області на 1/4 частку від усіх доходів відповідача щомісяця на її користь на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник органу опіки та піклування Сутисківської селищної ради на розгляд справи до суду не з`явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримує висновок органу опіки та піклування по суті спору про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про слухання справи повідомлений своєчасно, в установленому законом порядку, за місцем реєстрації та через оголошення. Відзив від відповідача до суду не надходив. 17.10.2023 надіслав суду електронною поштою повідомлення (а.с.41), згідно якого перебуває у н.п. Курахове Донецької області, 19.10.2023 (а.с.42) - тим же способом повідомив, що перебуває на нулю і його можуть не відпустити на засідання. Згідно повідомлення ВЧ [NUMBER] №1006 від 29.02.2024 (а.с.57) солдат [PERSON] з 08.11.2023 перебуває незаконно за межами військової частини. За таких обставин, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до Принципів 2, 4, 6 Декларації прав дитини, проголошенню Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності; дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і у принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виховання дитини. Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього стану; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч.1 ст. 192 СК України та п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] ,що стверджується свідоцтвом про народження (а.с.10). Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.10.2012 у справі №223/2137/2012 (а.с.19) вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 27.09.2012 до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.07.2023 заборгованість по аліментах становить 105009,50 грн. (а.с.17-18). Після одруження 26.08.2022 позивачка змінила прізвище на " [PERSON] " (а.с.11). Згідно довідки КНП "Сутисківський ЦПМСД" №514 від 26.07.2023 (а.с.13) відвідування планових та позапланових оглядів здійснювалося в присутності матері [PERSON] . Батько вихованням та навчанням дитини не цікавиться, на батьківські збори не з`являвся, дитину в школі не провідував, що стверджується довідкою Сутисківського ліцею №01-21/160 від 20.07.2023 (а.с.16). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Сім`я проживає у будинку, розташованому по [ADDRESS] , що належить на праві власності чоловіку [PERSON] Будинок облаштований усім необхідним для проживання дітей, створені необхідні умови для проживання та навчання дітей, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов №42 від 25.07.2023 (а.с.12). Відповідно до висновку, виданого виконавчим комітетом Сутисківської селищної ради, затвердженого рішенням №143 від 25.09.2023 (а.с.34-35), орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає сину доступу до культурних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не цікавиться умовами його проживання, самоусунувся від участі в його утриманні, суд приходить до висновку про те, що у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, його слід позбавити батьківських прав. Позивачка працює фельдшером-лаборантом у КНП «Багатопрофільна лікарня» Тиврівської селищної ради, її середньомісячний дохід складає приблизно 10000 грн., що стверджується довідкою №22 від 21.07.2023 (а.с.15). Відповідач [PERSON] працездатний, фізично здоровий, інших утриманців не має, проходив військову службу та отримував грошове забезпечення, а тому за таких обставин суд вважає, що вбачаються підстави для зміни розміру аліментів і визначення їх у розмірі 1/4 частки від усіх доходів відповідача щомісяця. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності ст.141 ЦПК України, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн за вимогу про позбавлення батьківських прав; з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн за вимогу про стягнення аліментів. На підставі ст.ст.150, 157, 164, 180, 182, 192 СК України,

Outcome: approved