Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя склала заповіт, яким заповіла позивачці земельну частку (пай), що знаходиться у колективній власності КСП ім. Горького с. Теліжинці Ізяславського району Хмельницької області та належала їй на підставі сертифікату серії ХМ № 0235021, виданого 14 листопада 1996 року Ізяславською районною державною адміністрацією, та свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельським Ю. П. 17 листопада 2017 року за № 2565. Після складення заповіту за [PERSON] було зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6822187200:06:001:0249 площею 2,2202 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка ввійшла до складу спадщини. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивачка та сини спадкодавиці [PERSON] і [PERSON] . Проте приватний нотаріус Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельський Ю. П. відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, так як у заповіті зазначено, що об`єктом спадкування є земельна частка (пай), що знаходиться в колективній власності КСП ім. Горького с. Теліжинці Ізяславського району Хмельницької області та належала померлій на підставі сертифікату серії ХМ № 0235021. У зв`язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) посвідчує право на умовну кількість кадастрових гектарів, є рухомим майном, а земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) і є нерухомим майном, а тому вони є різними об`єктами цивільних прав. Відтак свідоцтво про право на спадщину за заповітом у даному випадку не може бути видане. У зв`язку з наведеним, [PERSON] просить визнати за нею у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності\~на земельну\~ділянку площею\~2,2202\~Га з\~кадастровим номером\~6822187200:06:001:0249,\~призначену для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~яка розміщена\~на території\~Сахновецької сільської\~ради Хмельницької\~області (раніше Теліжинецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області). Відповідачі відзиви на позовну заяву до суду не подали. Ухвалою судді від 11 червня 2024 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у даній справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. У підготовчому судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] \~у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнали повністю, про що також подали до суду окремі письмові заяви. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. За змістом частин 3, 4 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Сахновецькою сільською радою Хмельницької області 24 жовтня 2023 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є синами померлої [PERSON] , що підтверджується їх свідоцтвами про народження, виданими відповідно Перебродівською сільською радою Дубровицького району Рівненської області 25 січня 1978 року та Теліжинецькою сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 27 червня 1979 року. За життя [PERSON] належала земельна частка (пай) розміром 3,19 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Горького с. Теліжинці Ізяславського району Хмельницької області. Вказана земельна ділянка була успадкована нею після смерті своєї матері [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 17 листопада 2017 року приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельським Ю. П. та зареєстрованим у реєстрі за № 2565. У свою чергу [PERSON] вказане рухоме майно належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0235021, виданого 14 листопада 1996 року Ізяславською районною державною адміністрацією. 18 грудня 2017 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельським Ю. П., за яким на випадок своєї смерті заповіла позивачці [PERSON] земельну частку (пай), що знаходиться у колективній власності КСП ім. Горького с. Теліжинці Ізяславського району Хмельницької області та належала їй на підставі сертифікату серії ХМ № 0235021, виданого 14 листопада 1996 року Ізяславською районною державною адміністрацією, та свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельським Ю. П. 17 листопада 2017 року за № 2565. Розпорядженням Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області від 28 лютого 2018 року № 139/2018-р затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку № [NUMBER] (кадастровий номер 6822187200:06:001:0249) площею 2,2202 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель, розташованих за межами населених пунктів на території Теліжинецької сільської ради Ізяславського району. Надалі 05 березня 2018 року державним реєстратором КП «Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації» Костюк С. Л. на підставі вищезазначеного розпорядження зареєстровано право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6822187200:06:001:0249 площею 2,2202 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 116675012 від 12 березня 2018 року. У відповіді Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 2891/281-24 від 24 липня 2024 року вказано, що дійсно земельна ділянка з кадастровим номером 6822187200:06:001:0249 отримана у власність [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 листопада 2017 року, реєстраційний номер 2565, про перехід права на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0235021 від 14 листопада 1996 року, виданого члену КСП ім. Горького с. Теліжинці [PERSON] . Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельським Ю. П. відкрита спадкова справа № 212/2023 на підставі заяв про прийняття спадщини її синів та спадкоємців за законом [PERSON] і [PERSON] , а також спадкоємця за заповітом [PERSON] (позивачки у справі). Однак приватний нотаріус Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельський Ю. П. відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, так як у заповіті спадкодавця [PERSON] від 18 грудня 2017 року зазначено, що об`єктом спадкування є земельна частка (пай), що знаходиться в колективній власності КСП ім. Горького с. Теліжинці Ізяславського району Хмельницької області та належала померлій на підставі сертифікату серії ХМ № 0235021. У зв`язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) посвідчує право на умовну кількість кадастрових гектарів, є рухомим майном, а земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) і є нерухомим майном, а тому вони є різними об`єктами цивільних прав. Відтак свідоцтво про право на спадщину за заповітом у даному випадку не може бути видане. Відповідно до частини першої\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу\~(частина перша та друга\~статті 1223 ЦК України). У частинах першій, другій, четвертій\~статті 1236 ЦК України\~передбачено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Згідно з частинами першою, другою\~статті 1256 ЦК України\~тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до\~статті 213 ЦК України. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 23 лютого 2022 року у справі № 474/454/18 зазначено, що тлумачення заповіту може здійснюватися як при розгляді власне позовної вимоги про тлумачення змісту заповіту, так і, зокрема, при розгляді позовної вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини; з урахуванням того, що зміст заповіту може містити розпорядження про призначення спадкоємця (спадкоємців) і/або визначення спадкового майна (спадщини), то і тлумачення змісту заповіту може здійснюватися щодо таких розпоряджень заповідача. Отже, тлумачення заповіту може здійснюватися як при розгляді справи з такими позовними вимогами, так і при розгляді справ щодо спадкування без заявлення таких позовних вимог, що не буде виходом судами за межі позовних вимог. Таким чином, оскільки до предмету доказування по даній справі відноситься з`ясування обсягу майна, спадкування якого відбувається за заповітом, суду слід розтлумачити заповіт щодо даного правового питання. У даній справі суд враховує, що після складення заповіту від 18 грудня 2017 року [PERSON] на підставі розпорядження Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області від 28 лютого 2018 року № 139/2018-р стала власником земельної ділянки з кадастровим номером 6822187200:06:001:0249 площею 2,2202 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель, розташованих за межами населених пунктів на території Теліжинецької сільської ради Ізяславського району. Предметом спору, що виник між сторонами, є визнання за [PERSON] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , права власності\~на земельну\~ділянку площею\~2,2202\~Га з\~кадастровим номером\~6822187200:06:001:0249,\~призначену для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~яка розміщена\~на території\~Сахновецької сільської\~ради Хмельницької\~області (раніше Теліжинецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області). Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм відповідних правовстановлюючих документів.\~Загальноприйнятим є використання поняття «земельний пай» не тільки як земельна ділянка, яка не виділена в натурі, а й як земельна ділянка, отримана в результаті розпаювання землі (виділення в натурі). У разі, якщо заповідач реалізував право на земельну частку (пай) та отримав правовстановлюючий документ на право власності на земельну ділянку, і за життя не склав нового заповіту чи не скористався правом на внесення змін до заповіту, то заповіт, у якому заповідач розпорядився правом на земельну частку (пай), не втрачає чинність на підставі частини четвертої\~статті 1236 ЦК України, а\~визначення спадкоємців на земельну ділянку має відбуватися згідно з цим заповітом. Суд врахувує необхідність тлумачити заповіт на користь волевиявлення спадкодавця у разі зміни документів, що посвідчують право на землю (земельну частку (пай), земельну ділянку. [PERSON] , заповідаючи земельну частку (пай), що знаходиться у колективній власності КСП ім. Горького с. Теліжинці Ізяславського району Хмельницької області та належала їй на підставі сертифікату серії ХМ № 0235021, виданого 14 листопада 1996 року Ізяславською районною державною адміністрацією, та свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області 17 листопада 2017 року за № 2565, вважала, що немає різниці між земельним паєм та власне земельною ділянкою, право власності на яку згодом було зареєстровано за нею. У зв`язку із цим тлумачення заповіту від 18 грудня 2017 року на користь спадкоємця, зазначеного у ньому, не є спотворенням волі заповідача. Аналогічні правові висновки вкладені у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 136/1124/19. Відповідно до вимог\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ураховуючи те,\~що суд\~прийшов до\~висновку,\~що [PERSON] \~успадкувала після\~смерті [PERSON] \~саме право\~власності на\~земельну ділянку\~площею 2,2202\~Га з\~кадастровим номером\~6822187200:06:001:0249,\~призначену для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~яка розміщена\~на території\~Сахновецької сільської\~ради Хмельницької\~області (раніше Теліжинецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області), суд вважає, що слід визнати за позивачкою право власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відтак, приймаючи до уваги, що визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved