Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

В квітні 2023 року [PERSON] звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про визнання права особистої власності, поділ майна подружжя, в обґрунтування якого вказала, що 29.01.2011 уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , та проживали разом із батьками відповідача в [ADDRESS] , а після народження дитини в червні 2011, позивачка разом із новонародженою дитиною переїхала в смт. Ярмолинці до своєї матері, де проживала до вересня 2015 року, а відповідач залишився проживати в м. Хмельницький в своїх батьків. В 2013 році [PERSON] за спільним рішенням із [PERSON] з метою придбання квартири уклав договір із Фондом фінансування будівництва - товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія - Лістинг» про участь в ФФБ № 17, де загальна вартість об`єкту інвестування на момент підписання договору складала - 299 645,11 грн. На виконання умов Договору 10.04.2013р. необхідно було сплатити вартість об`єкту інвестування, однак заощаджених коштів на той час у подружжя було лише 5000 дол. США, що по курсу НБУ становило близько 40000 грн. Спільних коштів подружжя на придбання квартири не вистачало, а тому позивачка зняла з свого банківського рахунку належні їй особисті кошти на суму - 218 408, 73 грн. (27 325 доларів США). Ще частину коштів, а саме 5000 дол. США, що становило згідно курсу НБУ близько 40000 грн., на придбання житла позивач з відповідачем позичили в свого знайомого [PERSON] та його батьків. Позичені кошти позивач з відповідачем повернули. В цілому позивач з відповідачем 12.04.2013 року внесли на рахунок Фонду фінансування будівництва - товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія - Лістинг» 299 645,11 грн., з яких 218 408,73 грн. були особистими коштами позивача в розумінні ст. 57 Сімейного кодексу України. У зв`язку з тим, що після завершення будівництва будинку та проведення технічної інвентаризації квартири фактична її ціна збільшилась у порівнянні з проектною позивачем та відповідачем було здійснено доплату. Згідно Додатку №1 від 26.11.2013 до договору про участь в ФФБ № 17 від 10.04.2013р. були внесені наступні зміни: вартість об`єкта інвестування складає - 305 798,96 грн., об`єктом за цим договором є - квартира [ADDRESS] . 20.12.2013р. реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області було зареєстровано за відповідачем право власності на спірну квартиру [ADDRESS] . Фактично вартість вказаної квартири в більшій її частці була сплачена за рахунок особистих грошових коштів (218 408,73 грн.) позивачки, набутих нею ще до шлюбу та подарованих їй мамою, які також позивачка вносила на належний їй банківський рахунок. В день оплати основної вартості спірної квартири 12.04.2013 року, зазначена сума коштів була знята з особистого рахунку позивачки в Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» та разом з спільними коштами подружжя була внесена на рахунок ТзОВ «Фінансова компанія - Лістинг». Якщо провести розрахунок часток, внесених особистих коштів та спільних коштів з відповідачем, то співвідношення буде наступним : особисті кошти позивачки - 218 408,73 грн., що складає 71,42% від загальної вартості квартири (305 798,96 грн.), спільні кошти, набуті з відповідачем у шлюбі та внесені нами в оплату вартості квартири - 87 390,23 грн., що складає 28,58% від суми 305 798,96 грн. Отже, особиста частка позивачки у праві власності на спірну квартиру складає 71/100, а частка в спільній сумісній власності становить - 145/1000 (29/100 : 2 = 145/1000). Оскільки відповідач не погоджується в добровільному порядку провести поділ спірної квартири, позивачка просить суд визнати за [PERSON] , право особистою приватної власності на 71/100 частку квартири [ADDRESS] , загальна площа - 64,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 249347668101), здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя, яке складається з 29/100 частки квартири [ADDRESS] , загальна площа - 64,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 249347668101), в порядку якого, виділити [PERSON] , в особисту приватну власність 145/1000 частки квартири [ADDRESS] , загальна площа - 64,6 кв.м., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 249347668101), іншу 145/1000 частку квартири [ADDRESS] залишити в власності відповідача - [PERSON] 26.05.2024 на адресу суду надійшов відзив [PERSON] на позов, де представник відповідача зазначила, що [PERSON] та [PERSON] . починаючи з грудня 2008 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки. 29 січня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, від якого народилась донька [PERSON] , [INFO] . Проживаючи разом [PERSON] та [PERSON] весь час заощаджували кошти на купівлю спільного житла для їх сім`ї. Також їм допомагали родичі, давали кошти для придбання квартири, в тому числі батьки [PERSON] , що підтверджується нотаріально посвідченою заявою його матері, копія додається. [PERSON] весь час починаючи з 01.09.2004 офіційно працював на підприємствах, мав стабільний дохід, та відповідно можливість заощаджувати кошти для купівлі власної квартири, копія трудової книжки додається. Всі заощаджені за час спільного проживання кошти, як до реєстрації шлюбу (проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу) так і після реєстрації шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя. Договір про участь в ФФБ №17 від 10.04.2013 [PERSON] укладав (підписував) особисто, грошові кошти згідно вказаного договору сплачував особисто, вказані обставини визнаються позивачкою та підтверджуються поданими нею до позовної заяви доказами, копією договору та квитанції про здійснення оплати. Оскільки [PERSON] весь час офіційно працював на підприємствах, мав стабільний дохід, підприємства на яких він працював займались торгівлею будівельними матеріалами, а позивачка перебувала в декретній відпустці по догляду за дитиною, питаннями ремонту [PERSON] займався самостійно, купував та привозив будівельні матеріали, техніку, самостійно контролював проведення ремонтних робіт в спірній квартирі. Після реєстрації права власності на вказану квартиру, враховуючи її велику площу, подружжям [PERSON] було здійснено перепланування квартири. Також подружжям було здійснено в квартирі капітальний ремонт, вони повністю облаштували її всім необхідним для проживання (поклали плитку, ламінат, встановили вбудовану кухню, придбали та встановили вбудовану побутову техніку: духова шафа/варочна поверхня/витяжка тощо), придбали меблі та техніку в спальню, вітальню та дитячу та кухню. Враховуючи, що квартира [ADDRESS] набута подружжям під час шлюбу за спільні кошти, вона є спільною сумісною власністю подружжя Всі кошти які знаходились на рахунку [PERSON] , відкритому позивачкою відповідно до Договору №26209168248300USD банківського вкладу на вимогу «Активні гроші» від 26.03.2009, є спільною сумісною власністю [PERSON] , та [PERSON] так як [PERSON] проживали однією сім`єю починаючи з 2008 року. Враховуючи викладене твердження позивачки про, те, що частина квартири належить їй на праві особистої приватної власності є безпідставними та необгрунтованими та не підтверджено доказами по справі, просить відмовити в позові. 26.05.2023 на адресу надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, де [PERSON] просить здійснити поділ квартири [ADDRESS] (загальною площею 64,6 кв.м., номер запису про право власності 3963575), яка є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] наступним чином: виділити [PERSON] в особисту приватну власність та визнати за ним право особистої приватної власності на 1/2 частку (частину) квартири [ADDRESS] (загальною площею 64,6 кв.м.); виділити [PERSON] в особисту приватну власність 1/2 частку (частину) квартири [ADDRESS] (загальною площею 64,6 кв.м.). 13.06.2023 [PERSON] на адресу суду надіслала відповідь на відзив, де зазначила, що твердження відповідача про проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу не варті уваги, оскільки є сумнівними та не підтверджуються жодними фактичними обставинами справи. Сам по собі факт перебування позивача та відповідача у близьких стосунках не може свідчити, що сторони проживали у зазначений період (з грудня 2008 року) однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели спільний побут, безпідставними є твердження відповідача що у придбанні квартири його допомагали батьки, оскільки відповідачем не надано належних доказів укладення договору дарування. Ухвалою суду від 22.06.2023 зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя об`єднано для спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої власності, поділ майна подружжя. 04.7.2023 представник позивача-відповідача подав відзив на зустрічну позовну заяву, де зазначив, що позивач за зустрічним позов не надав доказів на спростування доводів первісної позовної заяви, просить в задоволенні зустрічного позову відмовити. Ухвалою суду від 31.01.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка-відповідачка, представник позивачки-відповідачки вимоги первісного позову підтримали, просить задовольнити в повному обсязі, вимогу зустрічного позову не визнали. Представник відповідача-позивача в судовому засіданні вимоги первісного позову не визнала, вимоги зустрічного позову підтримали та просила задовольнити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази в сукупності докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. [PERSON] та [PERSON] 29.01.2011 уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . 10.04.2013 [PERSON] та Фонд фінансування будівництва - ТзОВ «Фінансова компанія-Лістинг» уклали договір про участь в ФФБ № 17, відповідно до умов якого загальна вартість об`єкту інвестування на момент підписання договору складала - 299 645,11 грн. Згідно квитанції № 3043267 від 12.04.2023 [PERSON] внесено на рахунок ТзОВ «Фінансова компанія-Лістинг» 299645,11 грн. на фінансування будівництва згідно договору про участь у ФФБ № 17 від 10.04.2013. Згідно додатку № 1 до договору про участь в ФФБ № 17 від 10.04.2013 вартість об`єкта фінансування становить 305798,96 грн. об`єктом фінансування є квартира [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.12.2013 індексний номер 15058320, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.12.2013, індексний номер 15059354, за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 64,6 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.01.2021 справа № 686/20460/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України). Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, провадження № 14-325цс18. Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу за кошти, які належали їй, йому особисто ( пункти 2, 3 частини першої статті 57 СК України). Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням того, що на майно, яке придбано за час шлюбу розповсюджується презумпція спільності права власності подружжя на майно, то тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на ту особу, яка її спростовує. На підтвердження обставин набуття квартири [ADDRESS] , за особисті кошти, позивачка-відповідачка [PERSON] надала договір від 26.03.2009р., укладений [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» № [NUMBER] USD банківського вкладу на вимогу «Активні гроші». Згідно виписки по рахунку [NUMBER] USD, відкритого на ім`я [PERSON] за період з 26.03.2009 по 30.03.2015 вбачається, що станом на 29.01.2011 (дата реєстрацію шлюбу із [PERSON] ) на рахунку обліковувалось 15556,15 USD, за період з 29.01.2011 по 12.04.2013 на рахунок надійшло 11788,66 USD. 12.04.2013 з рахунку № [NUMBER] USD [PERSON] знято кошти в сумі 27325,00USD, що еквівалентно 218408,73грн. Отже, станом на 12.04.2013 із суми коштів 299645,11 грн., що внесені на виконання умов договору про участь в ФФБ № 17 від 10.04.2013, частина коштів, що становить 42% (15556,15 USD) були особистими коштами [PERSON] . Покази свідка [PERSON] щодо надання нею особистих коштів для своєї доньки [PERSON] та внесення цих коштів на банківський рахунок, суд оцінює критично, вказані покази суперечать встановленим обставинам справи. Щодо доводів зустрічного позову [PERSON] [PERSON] звертаючись до суду вказав, що з грудня 2008 року проживав спільно із [PERSON] спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мали спільний побут, взаємні права та обв`язки. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи ( ч. 1 ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування ч.1 ст. 80 ЦПК України). Свідки [PERSON] , [PERSON] (мати та батько [PERSON] ) в судовому засіданні суду пояснили, що познайомились із [PERSON] в січні 2009 року, і з цього часу син та [PERSON] проживали спільно, винаймаючи житло. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою батьків [PERSON] , син [PERSON] приходив до батьків із [PERSON] , під час відпустки батьків, [PERSON] та [PERSON] проживали разом в квартирі батьків. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що його другом [PERSON] , знає про його відносини із [PERSON] , в період коли [PERSON] винаймали житло, приходів до них декілька раз в 2008 році. Суд оцінює покази вказаних свідків критично, оскільки їх пояснення носять узагальнений характер та стосуються здебільшого констатації факту сумісного проживання сторін, при цьому не підтверджують наявності у них усталених відносин, які притаманні подружжю. Щодо заяви [PERSON] посвідченої нотаріально 26.05.2024 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Бережною Л.П., зареєстр. в реєстрі за №877, за змістом якої [PERSON] 11.04.2013 подарувала своєму сину [PERSON] [INFO] грошові кошти в сумі 7000 доларів США для купівлі квартири [ADDRESS] , слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Частиною 1 статті 206 ЦК України передбачено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. [PERSON] не надано суду доказів, щодо укладення письмового договору дарування коштів, а отже заява [PERSON] від 26.05.2024 є недопустимим доказом. Враховуючи вищевикладене, позов [PERSON] підлягає задоволенню частково та слід визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на 42/100 частку квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер 249347668101), в порядку поділу майна подружжя право власності на 29/100 частку квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер 249347668101), а за [PERSON] в порядку поділу майна подружжя підлягає визнанню право власності на 29/100 частку квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер 249347668101), зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Щодо розподілу судових витрат. [PERSON] при зверненні до суду понесені судові витрати: судовий збір в сумі 2614,52 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 40000грн. [PERSON] при зверненні до суду понесені судові витрати в розмірі 1528,10 грн. по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 45000грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Представництво та захист позивача [PERSON] здійснював адвокат Савінський О.П. на підставі ордеру серія ВХ № 1045883 виданого згідно договору про надання правової допомоги від 28.03.2023. Відповідно до додаткового договору про надання правничої допомоги та представництво інтересів особи в суді від 28.3.2023, укладеного між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Місяць і Партнери» розмір гонорару становить 40000грн. Представництво та захист відповідача [PERSON] здійснювала адвокат Чулкова Н.К. на підставі ордеру серія ВХ № 1039882, виданого згідно договору про надання правової допомоги від 08.05.2023. Згідно додаткової угоди до договору про надання правової (правничої) допомоги №8/5 від 08.05.2023, укладеного між [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Юрколегія» розмір гонорару становить 45000грн. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Враховуючи вищевикладене, судові ватри підлягають розподілу пропорційно до розміру задоволених вимог первісного позову (83,4%), а тому з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути 2170,67 грн. судового збору та 33 216, 00 грн. витрати на правничу допомогу, а з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути 259,15 грн. судового збору, 6360,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial