Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

Адвокат Омелай Д.В., який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогами: стягувати з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. На обґрунтування позову зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 11.04.2024 шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з батьком за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на його утриманні. Відповідачка не надає у добровільному порядку допомоги на утримання дочки, не піклується про її життя, фізичний та духовний розвиток. Посилаючись на ст. 180 Сімейного кодексу України, просить суд стягувати з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] . Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Відповідачка відзиву на позовну заяву не подала. Відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 08.05.2024 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі. 31.05.2024 та 05.07.2024 сторони на судовий розгляд не з`явилися, у зв`язку з чим судовий розгляд відкладено до 11:00 год. 29.07.2024. 29.07.2024 сторони повторно на судовий розгляд не з`явилися. Представник позивача [PERSON] - адвокат Омелай Д.В. подав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток за її зареєстрованим місцем проживання, проте, поштова кореспонденція повернулася без вручення. Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 по справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) та Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-109гс19); від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18). Відповідно до частини 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідачка не з`явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином відповідно до положень пункту 4 частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 23.042022 по 11.04.2024 перебували в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 11.04.2024. (а. с. 18-19). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.11.2022 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). (а. с. 17). Із довідки № 48336-2018 від 14.12.2018 про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру та витягу з реєстру територіальної громади № 2024/001614269 від 15.02.2024 вбачається, що [PERSON] зареєстрований таким що проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з ним за даною адресою зареєстрована дочка [PERSON] , [INFO] . (а. с. 10, 16). Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожній дитині гарантовано право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Вимоги щодо розміру аліментів на дитину заявлені з дотриманням положень статей 182, 183 Сімейного кодексу України. В матеріалах справи відсутні відомості щодо офіційного працевлаштування відповідачки. Судом встановлено, що дочка сторін [PERSON] проживає разом з батьком та знаходяться на його утриманні. Зазначені обставини не спростовані відповідачкою. Позивачем надано докази того, що відповідачка є матір`ю їх спільної малолітньої дочки, тому зобов`язана її утримувати до досягнення повноліття, однак між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку участі матері в утриманні дитини. Відповідачка будь-яких заперечень проти позовної заяви не надала, не спростувала повідомлені позивачем обставини щодо наявності підстав для стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), тому позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Омелай Д.В., про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В частині стягування аліментів належить звернути рішення до виконання негайно в межах платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідачки підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1 211 грн 20 к.

Outcome: approved