Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав.Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 12.01.2002 перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , мають двоє дітей сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] [INFO] .. Спільне життя з відповідачкою не склалося, 22.01.2019 шлюб між ними розірваний. Син [PERSON] , [INFO] проживає разом з ним і знаходиться на його утриманні та вихованні. Відповідач життям та розвитком дитини не цікавиться, з ним не спілкується, матеріально не допомагає. За даних обставин позивач звернувся до суду з позовом, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що 12.01.2002 між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб. У даному шлюбі у них народилося двоє дітей син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] [INFO] .. Під час спільного проживання мати не приділяли належної уваги дітям, не цікавилася їх життям та розвитком. Внаслідок суперечок та непорозумінь, які виникали між ними, приблизно з 2015 року подружжя припинило спільне проживання. [PERSON] пішла з будинку, де вони проживали сім`єю, а він залигився проживати разом з дітьми. Домовленості щодо визначення місця проживання дітей батьки не досягали, мати просто залишила їх з батьком. 22.01.2019 шлюб між ним був розірваний. З часу припинення спільного проживання [PERSON] життям, здоров`ям та розвитком дітей не цікавився, з ними не спілкувалася, матеріально у їх вихованні не допомагала. На момент розгляду справи судом син [PERSON] досяг повноліття, знаходиться на військовій службі у ЗСУ, син [PERSON] проживає разом з батьком. і знаходиться на його утриманні та вихованні. Про [PERSON] сину нічого не відомо, він про неї ніколи не запитує. За період навчання сина у школі мати його навчанням не цікавилася, до сімейного лікаря не записувала. Відповідач позовні вимоги не визнала, заперечила щодо позбавлення її батьківських прав. Зазначила, що вона б хотіла виконувати свої батьківські функції, але в неї відсутні контакти сина [PERSON] . Твердження позивача щодо її неучасті в навчанні сина, його здоров`ї не заперечила. Згадала, що колись передавала синам цукерки, які їй видавалися на підприємстві на Новий рік та гроші. Представник органу опіки та піклування Городоцької міської ради Єгорова А.І. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що комісія з питань захисту прав дітей вже розглядала питання доцільності позбавлення [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей ще у 2019 році, комісією було надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачку, однак позивач з позовом не звернувся до суду. Крім того, зауважила, що на комісії було встановлено, що відповідачка з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, проходячи майже щодня повз будинок позивача слідуючи на роботу, жодного разу не зайшла до будинку, не поспілкувалася з дітьми, не цікавилася їх життям та здоров`ям. Судом було заслухано позицію самої дитини [PERSON] , який пояснив, що коли батьки розсталися йому було близько 9 років. З того часу мати не цікавиться його здоров`ям та навчанням, не відвідує його у школі, матеріальної допомоги не надає, жодного разу не вітала його з днем народження чи іншими святами і взагалі з ним не спілкується. Його життям опікуються батько [PERSON] , бабся та дідусь. Де проживає мати йому не відомо, вона його не запрошувала в гості. Заперечив посилання матері на неможливість підтримання з ним контакту через мобільний зв`язок, зазначивши, що номер телефону не змінював. Просить позбавити матір батьківських прав відносно нього. Заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 12.01.2002 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. У даному шлюбі у них народилося двоє дітей син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] [INFO] .. Заочним рішенням Городоцького районного суду (справа №672/1600/18) від 22.01.2019 шлюб між ними було розірвано. Згідно довідки начальника сектору реєстрації місця проживання відділу організації надання адміністративних послуг виконавчого комітету Городоцької міської ради від 22.01.2024 №43-0854 [PERSON] , 2006 року народження проживає разом із батьком [PERSON] , бабусею [PERSON] , дідусем [PERSON] та братом [PERSON] , 2002 року народження. Відповідно до характеристики здобувача освіти 11 класу Городоцького ліцею №3 Городоцької міської ради [PERSON] встановлено, що батько, [PERSON] приділяє увагу вихованню дитини, постійно підтримує зв`язок з класним керівником, систематично відвідує батьківські збори. Мати [PERSON] , з класним керівником зв`язків не підтримує. Рішенням виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області від 13 березня 2024 року №117/2024 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав матері відносно неповнолітнього сина. У висновку вказано, що [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться його життям та здоров`ям. На засіданні комісії [PERSON] повідомила, що син з нею не хоче спілкуватись, в будинку, де проживає син її бачити не бажають. Згідно характеристики Городоцького ліцею №3 Городоцької міської ради за період 2023-2024 навчального року батько [PERSON] приділяє увагу вихованню дитини, постійно підтримує зв`язок з класним керівником, систематично відвідує батьківські збори. Мати [PERSON] , з класним керівником зв`язків не підтримує. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Частиною 2 ст. 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року №69-V, визначено, що предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, зокрема, пунктом 2 ч. 1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В силу пункту 2 ч. 1 ст.164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач, не зважаючи на спроби комісії з питань захисту прав дітей відновити відносини між матір`ю та дитиною, жодних спроб на відновлення відносин з сином не робила, тобто, вона не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати. Судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до неповнолітнього сина, не цікавиться його життям, здоров`ям протягом тривалого періоду часу, участі у його вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні. Позиція позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав є цілком аргументованою, зрозумілою і на думку суду забезпечить збереження психоемоційного стану дитини. При ухваленні рішення суд враховує думку дитини, який категорично заявив про бажання позбавлення матері батьківських прав відносно нього. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав - це спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі, а тому приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1211 грн.20 коп.

Outcome: approved