Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду від 03 січня 2024 року у справі № 401/2236/23 задоволено позовні вимоги ТОВ "Світловодськпобут", стягнуто з [PERSON] та [PERSON] борг за спожиту теплову енергію на їх користь за період з 01 листопада 2013 року по 01 червня 2023 року в сумі 90 770,44 грн., втрат від інфляції в розмірі 34 178 грн. 08 коп., трьох відсотків річних в розмірі 10 841 грн. 94 коп. за період з 01 листопада 2013 року по 01 лютого 2022 року та понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 20 березня 2024 року скасовано заочне рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 січня 2024 року по цивільній справі № 401/2236/23 провадження № 2/401/130/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію. Справу призначено до нового розгляду. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачі проживають та є споживачами послуг з постачання теплової енергії у квартирі [ADDRESS] , на їх ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідачі є споживачами теплової енергії, на підставі ч.2 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII, виконавцем комунальної послуги з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Виконавцем комунальної послуги з постачання теплової енергії в місті Світловодськ є СП ТОВ «Світловодськпобут», в подальшому ТОВ «Світловодськпобут». ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та ЗУ «Про теплопостачання» закріплено обов`язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги, а також дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, в тому числі і про надання послуги з постачання теплової енергії, передбачено законом і його укладення визначено як обов`язок, а не право сторін. Відповідачами договір про надання послуг з постачання теплової енергії не укладався. Відповідачі надані послуги не оплачували, внаслідок чого утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01 листопада 2013 року по 01 червня 2023 року, розмір якої склав 90 770 грн. 44 коп. Крім того, посилається на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних, що відповідно до розрахунку складає 34 178,08 грн. - інфляційні витрати, 10 841,94 грн. - 3% річних за період з 01 листопада 2013 року по 01 лютого 2022 року. Також, просить стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору. 28 березня 2024 року представником відповідача [PERSON] , адвокатом Чобаном Русланом Андрійовичем подано до суду заяву про застосування строку позовної давності. Заява обґрунтована тим, що позовна заява не може бути задоволена, оскільки подана до суду з порушенням строків позовної давності встановлених ст.ст. 257, 258 ЦК України, відповідно до яких, загальний строк позовної давності становить три роки, а позовна давність щодо вимоги про стягнення неустойки, штрафу, пені, встановлено строк в один рік. Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у задоволені позову. Позовні вимоги позивача стосуються стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01 листопада 2013 року по 01 червня 2023 року, а також стягнення за період з 01 листопада 2013 по 01 лютого 2022 року втрат від інфляції та трьох відсотків річних. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом лише 30 червня 2023 року, тобто після спливу строків давності. (а.с. 151) 01 квітня 2024 року представником відповідача [PERSON] , адвокатом Чобаном Русланом Андрійовичем подано до суду відзив на позовну заяву із запереченнями проти заявлених позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 09 листопада 2004 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , а отже тягар утримання нерухомого майна, відповідно до ст. 322 ЦК України, покладається виключно на власника житлового приміщення. Між [PERSON] та [PERSON] не укладено договору найму чи оренди житлового приміщення, тому [PERSON] є неналежним відповідачем у даній справі. Крім викладеного представник відповідача наголошує на застосуванні строків позовної давності. (а.с.153-156) 10 травня 2024 року відповідачем [PERSON] подано заяву про застосування строку позовної давності, в якій остання наголошує, що позовна заява подана з порушенням строків позовної давності встановлених ст.ст. 257, 258 ЦК України. Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у задоволені позову. Позовні вимоги позивача стосуються стягнення заборгованості за період з 01 листопада 2013 року по 01 червня 2023 року, а також стягнення за період з 01 листопада 2013 по 01 лютого 2022 року втрат від інфляції та трьох відсотків річних. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом лише 30 червня 2023 року, тобто після спливу строків давності. Просить суд, застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позову. (а.с. 173) 30 травня 2024 року, представником позивача подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог. Посилаючись на п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України, просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] , за період з 01 березня 2017 року по 01 червня 2023 року заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 69 370 грн. 54 коп., також за період з 01 березня 2017 року по 01 лютого 2022 року втрати від інфляції в розмірі 13 501 грн. 36 коп., три відсотки річних в розмірі 6 057 грн. 90 коп., та понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2684 грн. 00 коп.. (а.с. 178-182) Представник позивача, повноваження якого належним чином підтверджені в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного порядку розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 186) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, представник відповідача адвокат Чобан Р.А. подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача. Позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні. (а.с.189-190) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, про дату, час та місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи відповідно до ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. На підставі ч.2 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII, виконавцем комунальної послуги з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Виконавцем комунальної послуги з постачання теплової енергії в місті Світловодськ є СП ТОВ «Світловодськпобут», в подальшому ТОВ «Світловодськпобут». Довідкою СП ТОВ "Світловодськпобут" виданою станом на 01 червня 2023 року підтверджується, що заборгованість за послуги СП ТОВ "Світловодськпобут" [PERSON] , [PERSON] по особовому рахунку № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , за період з 01 березня 2017 року по 01 червня 2023 року складає 69 370 грн. 54 коп. (а.с. 179-180) Відповідно до розрахунку наданого позивачем, інфляційні втрати по особовому рахунку № [NUMBER] , за період з 01 листопада 2013 року по 01 лютого 2022 року складають 13 501 грн. 36 коп., три відсотки річних від простроченої суми становить 6 057 грн. 90 коп. . (а.с. 179-182) Із інформації, наданої на запит суду Світловодським РС УДМС України в Кіровоградській області та Відділом ведення реєстру апарату виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області встановлено, що боржник [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 2006 року. (а.с. 77, 78) Із інформації, наданої на запит суду Світловодським РС УДМС України в Кіровоградській області встановлено, що боржник [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 10 жовтня 1990 року. (а.с.76) Власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 09 листопада 2004 року та копією Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів. (а.с. 157-158, 159) Згідно статті 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Із змісту ч. 1 ст. 901 ЦК слідує, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІУ містить визначення поняття споживача як фізичної особи чи юридичної особи, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу, особа стає споживачем житлово-комунальних послуг при умові якщо вона фактично користується (чи має намір користуватись) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту початку користування цими послугами. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , за якою виник борг за комунальні послуги. Факт проживання за вказаною адресою відповідач не заперечує. Враховуючи викладене, [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг оскільки фактично користується цими послугами, тому останній є належним відповідачем у справі разом із [PERSON] яка є власником житлового приміщення. Разом з тим, відповідачами було зазначено про застосування позовної давності щодо періоду нарахованої заборгованості, оскільки позивачем нарахована заборгованість за період з 01 березня 2017 року по 01 червня 2023 року, а позовна заява про стягнення вказаної заборгованості подана до суду лише 30 червня 2023 року. Відповідно до положень статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Проте, згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 2 квітня 2020 року. Постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Враховуючи постанову КМУ від 22 липня 2020 року № 641, постанову КМУ від 9 грудня 2020 року № 1236, карантин на території України, установлений 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався. Статтею 58 Конституції України, статтею 3 ЦПК України закріплено принцип права, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Таким чином, з 2 квітня 2020 року визначена ст. 257 ЦК України позовна давність продовжена, тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за період з 01 березня 2017 року по 01 червня 2023 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими у встановленому порядку. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. СП ТОВ "Світловодськпобут" є постачальником теплової енергії в житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який забезпечується централізованим опаленням, що підтверджується відкритим особовим абонентським рахунком відкритим на ім`я відповідачів. Заборгованість відповідачами добровільно погашена не була, а тому має бути стягнута в судовому порядку. Крім того, факт наявності заборгованості за надані позивачем послуги, відповідачами не заперечується. За змістом ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, заборгованість за послуги з централізованого опалення підлягає стягненню з відповідача з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми. При вирішенні вимог позивача про відшкодування понесених судових витрат суд враховує наступне. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору сплаченого при звернені до суду з даним позовом підлягають задоволенню.

Outcome: approved