Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з пвимогою до [PERSON] про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю (позивачем). Обґрунтовує свої вимоги тим, що від шлюбу у нєї з відповідачем народився [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2021 місце проживання дитини [PERSON] визначено з батьком [PERSON] . На даний час відповідач проходить військову службу та вихованням сина не займається, син проживає разом із матір`ю (позивачем). Ухвалою суду від 20.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.01.2022 справу призначено до розгляду на 16 березня 2022 року. Ухвалою суду від 06.12.2022 року провадження по справі зупинено. 08.12.2023 року провадження по справі відновлено. Згідно до свідоцтва про шлюб позивачем змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] (актовий запис від 27.01.2023). Позивачка та її представник в судовому засідання вимоги позову підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, клопотань не подавав. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача, оскільки справа перебуває на розгляді з 15.09.2021, відповідач обізнаний про існування справи, відзиву та доказів на підтвердження своєї позиції не подавав, а подальше затягування з вирішенням позову негативно впливатиме на інтереси дитини, тобто, на думку суду інтереси дитини мають превалюють над іншими інтересами сторін у справі. Представник третьої особи - виконавчого комітету Конотопської міської ради не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник виконавчого комітету Шосткинської міської ради в судове засідання не з`явилась, щодо позовних вимог покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторони позивача та представника третьої особи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову враховуючи таке. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] /а.с. 9/. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2021 (справа № 577/709/20) визначено місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком - [PERSON] . Рішення суду мотивовано, зокрема, наявністю висновку комісії з питань захисту прав дитини № 4 від 18.03.2020 щодо доцільності визначення місця проживання дитини разом із батьком, фактичним проживанням дитини разом із батьком (вказана адреса [ADDRESS] ). З довідки про реєстрацію місця проживання вбачається, що позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З довідки від 02.09.2021 вбачається, що сімя [PERSON] складається з трьох осіб: крім неї - син [PERSON] , 2014 р.н. та [PERSON] , 2018 р.н. З пояснень позивача вбачається, що дитини проживає разом із нею. Ця обставина визнається й представником третьої особи, яка вказала на наявність висновку /а.с. 72 - 74/ органу опіки та піклування від 24.12.2021 (затверджений рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради від 14.01.2022 № 7) про зміну місця проживання малолітньої дитини [PERSON] згідно якого орган опіки та піклування вважає за доцільне змінити місце проживання малолітнього [PERSON] та визначити його з матір`ю ( [PERSON] ). Судом встановлено, що як позивач, так і відповідач у справі перебувають на військовій службі. Так, згідно довідки військової частини [NUMBER] від 10.04.2024 [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом з 22.04.2017. З довідки, наданої відповідачем, вбачається, що він перебуває на військовій службі за контрактом з 29.04.2016. Водночас, згідно наказу командира військової частини [NUMBER] від 31.01.2024 [PERSON] перебувала у соціальній відпустці по вагітності та пологам з 27.09.2023 по 30.01.2024, а з 31.01.2024 перебуває в м. Конотоп Сумської області у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (по 13.12.2026). Тобто, на час розгляду справи мати дитини має реальну можливість безпосередньо виховувати та дбати про дитину. З рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Шосткинської міської ради № 8 від 18.08.2021 вбачається, що [PERSON] (позивачу) було надано дозвіл забрати сина [PERSON] на час відпустки, передати батьку (мова йде про період серпня 2021 року) та по закінченню відпустки передати бабусі - [PERSON] , тобто, матері позивача. З акту обстеження умов проживання від 27.08.2021 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] наявне житло - будинок із задовільними умовами проживання з окремою кімнатою для дітей, яка облаштована належним чином. Отже, згідно цього акту наявна істотна різниця в умомах проживання (в бік поліпшення) у вищевказаному будинку порівняно з часом обстеження умов проживання та складання акту, вказаного у мотивувальній частині рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2021. Як вбачається з рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.05.2019 (справа № 577/1675/19) співвласником будинку [ADDRESS] є [PERSON] - відповідач у справі. Вирішуючи спір між сторонами щодо місця проживання дитини, суд виходить з рівності прав та обов`язків матері й батька відносно дитини і положень частини другої статті 160 та статті 161 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити здоров`ю дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. При цьому під забороною розлучення дитини з своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини. Головним критерієм при визначенні місця проживання дітей, є інтереси дитини, які повинні переважати над інтересами батьків (ст. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гофман проти Німеччини» від 11.10.2001 року). Разом з тим, той із батьків, який не проживає з дитиною, повинен мати можливість підтримувати регулярні контакти з нею, має право на відвідування (рішення ЄСПЛ у справі «Ельсгольц проти Німеччини» від 13.07.2000 року). Враховуючи викладене, беручи до уваги останній висновок органу опіки та піклування, а також те, що незважаючи на судове рішення, яким було визначено місце проживання дитини разом із батьком, фактично тривалий час (обчислюваний місяцями та роками) дитина проживає разом із матір`ю, яка створила для цього належні умови, має можливість забезпечувати дитину матеріально, безпосередньо займається її вихованням, будь-які дані щодо її негативної характеристики відсутні, а батько дитини перебуває на військовій службі, суд вважає за необхідне встановити місце проживання дитини з матір`ю. На думку суду, це якнайкраще відповідатиме інтересам дитини та не вплине на реалізацію батьком своїх прав у вихованні дитини, зокрема й тому, що дитина разом з матір`ю проживає у будинку, співвласником якого є відповідач (батько дитини).

Outcome: approved