Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

Представник заявника адвокат Воробей О.В. звернулася в суд із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , уродженки смт Ратне Волинської області, що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , недієздатною. В обґрунтування своїх вимог вказує, що заявник є рідним братом [PERSON] - особи з інвалідністю з дитинства ІІ групи, яка у зв`язку із психічним захворюванням не здатна у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що позбавляє її можливості самостійно піклуватися про себе, вирішувати побутові питання та здобувати засоби для існування, а тому потребує постійного стороннього догляду. Просила визнати [PERSON] недієздатною. Заявник, його представник у судове засідання не з`явилися. Представник заявника скерував клопотання про розгляд справи без їх участі. Адвокат особи, щодо якої вирішується питання про визнання недієздатною, [PERSON] пояснив, що оскільки згідно із висновком експерта психічні порушення [PERSON] істотно впливають на її здатність усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, однак відомостей про те, що це порушення позбавляє її такої здатності даний висновок не містить, відтак не заперечив проти визнання [PERSON] обмежено дієздатною. Представник органу опіки і піклування Ратнівської селищної ради Хомич О.П. погодилася із думкою адвоката й не заперечила, з огляду на висновок експерта, проти визнання [PERSON] обмежено дієздатною. Одночасно пояснила, що виїжджала за місцем проживання [PERSON] на [ADDRESS] з метою зустрічі з останньою, однак її матір повідомила, що [PERSON] зареєстрована і проживає у м. Ковель разом із братом - заявником у справі. У смт. Ратне [PERSON] приїжджає періодично. Додала довідку про те, що [PERSON] у смт. Ратне не зареєстрована. З`ясувавши\~обставини справи\~та перевіривши\~їх доказами,\~суд дійшов\~висновку,\~що заява\~підлягає до\~часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.39 Цивільного кодексу України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За правилами ст.36 цього ж Кодексу суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст.\~3 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1\~цього Закону\~визначає\~психічний розлад\~як розлад\~психічної діяльності\~(затьмарення\~свідомості,\~порушення сприйняття,\~мислення,\~волі,\~емоцій,\~інтелекту чи\~пам`яті),\~який позбавляє\~особу здатності\~адекватно усвідомлювати\~навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч. 1 ст. 7 Закону). Судом установлено, що [PERSON] є рідним братом [PERSON] . [PERSON] має психічне захворювання та є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта Рівненської філії судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ України» №138/24 від 24.05.2024, наданого на виконання ухвали про призначення судово-психіатричної експертизи у даній справі, [PERSON] хворіє на стійку психічну хворобу, ступінь вираженості наявних у неї психічних порушень істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. З огляду на наявність достатніх і належних доказів того, що [PERSON] хворіє на стійку психічну хворобу, яка істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд дійшов висновку, що [PERSON] слід визнати обмежено дієздатною. При цьому доказів того, що [PERSON] внаслідок наявного психічного захворювання не здатна усвідомлювати свої дії і керувати ними суду не надано. Відповідно до ч.2\~ст. 60 Цивільного кодексу України\~суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Правове вирішення питання про здійснення опіки або піклування над фізичною особою, щодо якої не призначено опікуна або піклувальника, закріплено у статті 65 ЦК України, за правилами якої до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Оскільки [PERSON] вимоги про встановлення опіки над [PERSON] та призначення його опікуном не заявляв, відтак суд, визнаючи останню обмежено дієздатною, обов`язок із здійснення піклування за [PERSON] покладає за законом на орган опіки і піклування на термін до призначення останній піклувальника. У зв`язку з тим, що провадження у справі було відкрито Ратнівським районним судом на підставі наданих заявником відомостей про проживання [PERSON] у смт. Ратне, про проживання останньої у м. Ковель стало відомо із пояснень представника заінтересованої особи 01 серпня 2024 року, з огляду на тривалість перебування справи в провадженні цього суду, Ратнівський районний суд продовжив розгляд даної справи. Із цих же підстав з огляду на проживання [PERSON] в м. Ковелі обов`язок із здійснення піклування за [PERSON] суд покладає на орган опіки та піклування Ковельської міської ради. Відповідно до ч. 5 ст.\~300\~ЦПК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.

Outcome: partial