Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 18 грудня 2013 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину. Подружнє життя не склалося, оскільки подружжя має різні інтереси та погляди на права і обов`язки чоловіка та дружини у шлюбі. Між подружжям було втрачено почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини припинили з 2016 року, спільного господарства не ведуть. Вважає, що збереження сім`ї неможливе та суперечить інтересам позивача та дитини, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує (вх.№5634/24-вх. від 05.08.2024 р.). Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, просить шлюб розірвати (вх.№5633/24-вх.від 05.08.2024р). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. 18 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 112); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 18 грудня 2013 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] ". Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується записами даних про батьків у копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданому 19 вересня 2013 року за актовим записом №138, місце державної реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області. Шлюбні відносини між сторонами припинені у 2016 році, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, та порушуватиме інтереси сторін, суд доходить висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України позивачка має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На прохання позивача суд не стягує судовий збір, сплачений при подачі позову, на її користь з відповідача.

Outcome: approved