Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

28 вересня 2023 року представник позивача, Моторного (транспортного) страхового бюро України (дала позивач, МТСБУ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про відшкодування шкоди у порядку регресу, у якому просив суд стягнути з відповідача на його користь завдану шкоду у порядку регресу у розмірі 47 950,00 грн., судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. Стислий виклад позиції позивача 08.03.2019 року, [PERSON] /відповідач)/, керуючи транспортним засобом «Suzuki», державний номерний знак « [NUMBER] », порушуючи правила дорожнього руху допустив зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ», державний номерний знак « [NUMBER] ». В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру транспортному засобу «Suzuki», державний номерний знак « [NUMBER] », [PERSON] , загинув від отриманих травм. Відповідно до Вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 495/3301/20 від 03.08.2020 року, [PERSON] визнано винним за ч.2 ст. 286 та Кримінального кодексу України. На виконання вимог Закону України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування, за п. 27.4 ст. 27 Закону України № 1961-ІV, 47\~950,00 грн. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 47 950,00 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована, то Відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу Позивача завдану шкоду. Таким чином, з урахуванням норм чинного законодавства та зазначених обставин з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню 47 950,00 грн. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 04 жовтня 2023 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду відкрито спрощене позовне провадження та призначений її розгляд по сутті справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові вказав про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи. У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надійшло. Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно до наданої заяви, за наявними матеріалами у справі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи зазначене, з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. З вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.08.2020 року по справі 495/3301/20, вбачається, що 08.03.2019, приблизно о 16:53 год., у світлий час доби, водій обвинувачений [PERSON] , не маючи посвідчення водія і відповідно, не маючи належних навичок керування транспортними засобами, тобто в порушення вимог п. 2.1. а) «Правила дорожнього руху» України, відповідно до якого: п.2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії», достеменно знаючи та розуміючи, що керування транспортним засобом без посвідчення водія заборонено, приступив до керування власним технічно справним мотоциклом «SUZUKI SV 400», реєстраційний номер [NUMBER] . Незважаючи на вимоги п.п. 2.3 г), 12.4., 12.9. б) «Правила дорожнього руху» України, які наказують: п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: г) під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів»; п.12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»; п.12.9. «Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4.-12.7., на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3. цих Правил», обвинувачений [PERSON] , керуючи мотоциклом «SUZUKI SV 400», здійснював рух по правій смузі руху проїзної частини автодороги Н-33 «Одеса Білгород-Дністровський Монаши», яка має по одній смузі для руху транспортних засобів зустрічних напрямків, і яка проходила по території смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області, з боку с. Кароліно-Бугаз в напрямку с. Шабо, зі швидкістю 102 - 111,28 км/год, яка перевищувала дозволену у населених пунктах швидкість руху 50 км/год., при цьому здійснював перевезення пасажира потерпілого [PERSON] , на якому не було захисного мотошолому. В цей час попереду вказаного мотоцикла за межами проїзної частини автодороги Н-33 «Одеса Білгород-Дністровський Монаши», а саме на правому узбіччі, біля будинку №759 садівничого товариства «Дружба» смт. Затока, нерухомо стояв легковий автомобіль «ВАЗ 21093», реєстраційний номер [NUMBER] , за кермом якого перебував водій [PERSON] , який почав рух на керованому ним автомобілі та виїхав з узбіччя на проїзну частину зазначеної автодороги, де став виконувати маневр розвороту, рухаючись по дузі (по колу) проти напрямку руху годинникової стрілки, і перетинати проїзну частину зазначеної автодороги з боку будинку [ADDRESS] . Коли водій [PERSON] побачив мотоцикл «SUZUKI SV 400», який наближався до нього зліва, то він зупинив керований ним автомобіль «ВАЗ» впоперек проїзної частини автодороги Н-33 «Одеса Білгород-Дністровський Монаши», перекривши праву смугу для руху транспортних засобів в бік с. Шабо та частково зустрічну смугу руху. В цей момент водій обвинувачений [PERSON] , керуючи мотоциклом, під час руху по проїзній частині автодороги Н-33 «Одеса Білгород-Дністровський Монаши», в смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області, маючи реальну і об`єктивну можливість здійснювати рух на мотоциклі із дозволеною швидкістю у межах населеного пункту, тобто не більше 50 км/год, діючи з необережності у виді злочинної самовпевненості, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, в порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. б) «Правила дорожнього руху» України, якими передбачено: п.1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», уважним не був, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого відповідно не відреагував на її зміну, не обрав безпечну і допустиму швидкість руху, не вжив належних і своєчасних заходів до зниження швидкості свого руху до безпечної та допустимої, а продовжив рух із зазначеною вище швидкістю, яка більші ніж вдвічі перевищувала допустиму на даній ділянці дороги, чим позбавив себе можливості безпечно керувати транспортним засобом та своєчасно і відповідно реагувати на зміни дорожньої обстановки, внаслідок чого при наближенні до ділянки цієї автодороги, яка розташована біля будинку [ADDRESS] , в порушення вимог п. 12.3. «Правила дорожнього руху» України, який наказує: п.12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», не вжив належних і своєчасних заходів до зменшення швидкості свого руху, аж до зупинки мотоцикла, хоча мав об`єктивну і реальну можливість своєчасно зупинити керований ним мотоцикл в межах своєї смуги руху до місця знаходження автомобіля «ВАЗ 21093», який виїхав з узбіччя на проїзну частину і зупинився, а продовжив рух із зазначеною вище швидкістю і безпідставно змінив напрямок руху свого мотоцикла вліво, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, по якій проїхав перед передньої частиною кузова легкового автомобіля «ВАЗ 21093», після цього допустив виїзд свого мотоцикла за межі проїзної частини на ліве узбіччя, де біля будинку [ADDRESS] скоїв наїзд передньою частиною керованого ним мотоцикла «SUZUKI SV 400» на залізобетонний стовп електроосвітлення. Внаслідок даної ДТП смертельно травмовано пасажира мотоцикла «SUZUKI SV 400» [PERSON] , [INFO] , якому заподіяні несумісні з життям тілесні ушкодження, що виникли внаслідок ударної, ударно-ковзної дії тупих твердих предметів, на що вказує їх характер (множинні садна обличчя, кінцівок, наявні багатоуламкові множинні закриті, відкриті переломи кісток склепіння і основи черепа, закриті переломи кісток лицевого скелета, нижньої щелепи; закрита травма грудної клітини і органів черевної порожнини), та які стали причиною смерті [PERSON] , і мають ознаки тяжких по критерію небезпеки для життя. Смерть [PERSON] стоїть в причинному зв`язку з несумісною з життям поєднаною травмою голови, тулуба, кінцівок, що об`єднала наступні тілесні ушкодження: забійну рану волосистої частини голови, множинні відкриті і закриті переломи кісток склепіння і основи черепа, кісток лицьового скелета, нижньої щелепи; закриті переломи грудини, п`яти правих і шести лівих ребер, з розривами серцевої сорочки, з розривами легень, з розривами міжреберних м`язів лівої половини грудної клітини, розривом грудного відділу хребта; закриті розриви печінки і селезінки; закритий перелом лівої лопатки, лівої плечової кістки в області плечового суглоба, закритий перелом лівої ключиці; закритий вивих головки правої плечової кістки; садна обличчя, кінцівок. Допущенні водієм обвинуваченим [PERSON] порушення вимог п.п. 1.5., 2.1. а), 2.3. б), г), 12.4., 12.9. б) «Правила дорожнього руху» України, а також п. 12.3. цих Правил, які знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого [PERSON] . Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.09.2021 року вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.08.2020 у кримінальному провадженні № 12019160000000239 від 09.03.2019 яким [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України було змінено в частині призначеного покарання. Так у резолютивній частині ухвали вказано: «Вважати [PERSON] засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, без позбавлення права керування транспортними засобами. Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки, та покласти на нього наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи. В іншій частині оскаржуваний вирок залишено без змін.». Судом встановлено, що мати загиблого [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , понесла матеріальні витрати у розмірі 47\~950,00 грн. у зв`язку з наданням ритуальних послуг пов`язаних з похованнями її сина. Вищезазначений факт підтверджується накладною № 14 виданою ФОП [PERSON] 10.03.2019 року. 16.04.2019 року [PERSON] через свого представника звернулася до МТСБУ із заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди [PERSON] , заподіяної в результаті ДТП, що сталася [INFO] . На виконання вимог Закону України № 1961-IV, МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування, за п. 27.4 ст. 27 Закону України № 1961-ІV, 47 950,00 грн. На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 47\~950,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією УКРЕСІМБАНК (МФО 322313) за № 1106420 від 05.11.2021 року. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 47 950,00 грн.. Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована, то Відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу Позивача завдану шкоду. Таким чином, з урахуванням норм чинного законодавства та зазначених обставин з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню 47 950,00 грн. Нормативно-правове обґрунтування. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Закон «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За змістом цього Закону (ст. 9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Відповідно до п. п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вважається, що особа має чинний договір страхування обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, якщо інформація про чинність на відповідну дату такого договору щодо транспортного засобу міститься в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У відповідності до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із ст. 27 ЗУ «Про страхування», ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходять право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до пункту 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону; ( Підпункт 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 із змінами, внесеними згідно із Законом N 3045-VI ( 3045-17 ) від 17.02.2011 ) Згідно із ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Таким чином враховуючи, що відповідачем було здійснено дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджено вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 серпня 2020 року та ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.09.2021 року, а також прийнявши до уваги, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність т/з, яким керував відповідач не була застрахована при використанні транспортного засобу, враховуючи той факт, що позивачем було відшкодовано вартість матеріального збитку, то суд приходить до висновку, що відповідачем має бути відшкодовано в регресному порядку шкоду понесену МТСБУ, а отже позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2684 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved