Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якому просить: встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , є основним та єдиним утримувачем, та таким, що самостійно виховує малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; визначити місце проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , як основним та єдиним утримувачем, та таким, що самостійно виховує малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він з 30.04.2016 перебував у зареєстрованому шлюбі [PERSON] . За час шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.03.2019 шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу, створивши іншу сім`ю, відповідачка покинула його з дитиною, зовсім не піклується про дочку, не телефонує, матеріально не утримує, що покладає на позивача обов`язок самостійного виховання дитини, повноцінність процесу якого вимагає значно більшого часу, ніж за умов повного складу сім`ї із участю в такому процесі обох батьків. Вказує, що один займається вихованням дочки [PERSON] , забезпечує її всім необхідним, піклується про її здоров`я, навчання, відпочинок, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечує її матеріально. Разом із дочкою [PERSON] позивач зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . Щодо місця проживання відповідачки позивачу тільки відомо, що вона виїхала за кордон. Підставою для звернення до суду з даним позовом стала відсутність інформації щодо місця перебування відповідачки та зв`язку з нею, а відтак і можливості позасудового врегулювання даного спору. Встановлення факту самостійного виховання дочки [PERSON] необхідне [PERSON] для захисту його прав та інтересів, як батька, що займається вихованням та утриманням дитини, а також для того, щоб в подальшому факт самостійного виховання батьком дитини було юридично зафіксоване, адже в подальшому можуть виникати питання щодо оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується тільки одним з батьків. Крім того, на даний час виникла проблема у визначенні місця проживання дитини, яка проживає зі ним в Україні, перебуває під його опікою та на його утриманні. Вважає, що без присутності відповідачки після розлучення на території України у нього можуть виникати труднощі щодо виховання дочки, зокрема, у її навчанні (переведенні в інші навчальні заклади, поступленні у ВНЗ), виїзду за кордон, зміни місця реєстрації, призову на військову службу, тощо. Вказані обставини, зумовили звернутися до суду також з вимогою про визначення місця проживання дочки. Крім того, враховуючи вищенаведені обставини та те, що дитина проживає з позивачем, перебуває під його опікою та на його утриманні, мати дитини [PERSON] не бере участі у вихованні дочки, добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, вважає за доцільне стягувати з [PERSON] на мою користь аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 08.07.2024 у справі відкрито провадження та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 17.07.2024. 17.08.2024 позивачем подано заяву про доручення письмових доказів. 17.07.2024 від відповідачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та відзив на позовну заяву, в якому просила позов задоволити. Вказала, що дійсно шлюб між нею та [PERSON] за її ініціативою розірвано 06.03.2019. За час шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Після розірвання шлюбу вона із дочкою від попереднього шлюбу переїхала проживати за кордон, де планує себе реалізувати. Дочку [PERSON] тимчасово залишила проживати разом з батьком, оскільки не має можливості виховувати та матеріально забезпечити одночасно двох дітей. Батько [PERSON] дійсно самостійно займається її вихованням з березня 2019 року, дитина повністю перебуває на його утриманні, позивач добре матеріально забезпечений, у нього добрі житлові умови для проживання дитини. Свою дитину [PERSON] вона дуже любить, однак часу та можливості займатися її вихованням та утриманням у неї нема, оскільки доводиться багато працювати. Просить позов в частині визначення місця проживання дитини з батьком задоволити. Разом з тим, визнає позов і в частині стягнення з неї аліментів на дочку [PERSON] , оскільки розуміє свій обов`язок утримувати її до повноліття. Ухвалою від 17.07.2024 закрито підготовче судове засіданні, призначено розгляд справи на 24.07.2024. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив такий задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, подала до суду відзив на позовну заяву. Відтак суд вважає за можливе проводити розгляд справи у її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подавши заяву про слухання справи у її відсутності. Малолітня [PERSON] в судовому засіданні на запитання суду щодо визначення її місця проживання пояснила, що проживає разом з батьком і надалі бажає проживати разом з ним. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 30.04.2016 по 06.03.2019 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.03.2019. За час шлюбу у них [INFO] народилася дочка [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Звертаючись із даним позовом до суду, позивач просить, зокрема, встановити, що він є основним та єдиним утримувачем, та таким, що самостійно виховує малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у частині першій статті 315 ЦПК України.? Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У чинному законодавстві зміст поняття «особа, яка самостійно виховує дитину» не розкривається. Це поняття не вичерпується й статусом «одинокого батька» чи «одинокої матері», який також чітко не визначений на законодавчому рівні. Для набуття статусу «одинока матір», «одинокий батько» необхідні два факти: не перебування у шлюбі, а також виховання та утримання дитини самостійно матір`ю чи батьком відповідно, тобто без участі іншого в житті дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків, або ж неможливість за об`єктивних причин виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як самостійне виховання дитини одним із батьків за умови ухилення від виховання дитини іншим із батьків. Як вбачається з Витягу № 007841/27-2024 від 02.07.2024 [PERSON] разом із дочкою [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] . Згідно з Актом обстеження умов проживання [PERSON] разом із дочкою [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . Членами комісії встановлено, що у вказаному будинку умови проживання задовільні, дитина забезпечена усім необхідним для проживання, розвитку та навчання. Класним керівником та директором СЗШЗ м. Трускавець надано характеристику, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , є ученицею 2 класу СЗШЗ м. Трускавець. Навчається у школі з першого класу. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця. Має навчальні досягнення високого рівня. Навчається в повну міру своїх сил, виявляє зацікавленість до навчання. Добре і швидко запам`ятовує навчальний матеріал. Виявляє логічне і творче мислення. Має здібності до вивчення математики. На уроках завжди уважна, активна, виконує домашнє завдання, допомагає товаришам. Має добрий загальний розвиток. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Бере активну участь у громадському житті школи та класу. Скромна, весела, товариська, врівноважена, дисциплінована. Правила поведінки завжди свідомо виконує. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Батько [PERSON] приділяє належну увагу вихованню дочки. Супроводжує в школу і зі школи, регулярно відвідує батьківські збори, організовує відвідування дитиною гуртків, бере активну участь в житті класу, допомагає у організації позакласних заходів, забезпечує відвідування навчальних екскурсій, моніторить поводження дитини в мережі Інтернет, забезпечує високий рівень навчання. Мама не цікавиться успіхами дитини, не приходила жодного разу на батьківські збори, не контактує з вчителями і класним керівником. На звернення позивача лікарем-педіатром [PERSON] видано довідку, з якої вбачається, що мати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] контакту з лікарем-педіатром [PERSON] не підтримує. Станом здоров`я дитини та результатами профілактичних медоглядів, графіком щеплень не цікавиться. Дитину до лікаря приводить батько [PERSON] . Згідно з довідкою про доходи від 24.07.2024 [PERSON] працює та отримує заробітну плату у ТзОВ «Вест Бері». Свідок [PERSON] у письмових поясненнях, які підтвердив в судовому засіданні, стверджує, що є сусідом [PERSON] , який близько п`яти років розлучився з дружиною [PERSON] . Після розлучення їх спільна дитина [PERSON] залишилася проживати з ним. З того часу маму [PERSON] він не бачив. [PERSON] протягом п`яти років виховує та утримує дочку самостійно. Вказує, що [PERSON] дуже дбайливий батько, часто здійснює прогулянки з дочкою, піклується про її здоров`я, відпочинок, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечує її матеріально. Дитина завжди доглянута, охайна, привітна, життєрадісна, відвідує школу, гуртки, дуже добре відзивається про батька та любить його. Із письмових пояснень свідка [PERSON] , які останній підтвердив в судовому засіданні, вбачається, що він є хресним батьком [PERSON] . Стверджує, що [PERSON] розлучений з [PERSON] досить давно. Після розлучення їх спільна дочка [PERSON] проживає з батьком. [PERSON] протягом усього цього періоду виховує та утримує дочку самостійно, показує себе як дбайливий батько, часто гуляє з дитиною, займається навчанням дитини, піклується про її здоров`я, забезпечує [PERSON] усіма потрібними матеріальними благами. Дитина завжди добре виглядає, гарно одіта, ходить в школу, знає іноземну мову, дуже любить батька. [PERSON] він з того часу не бачив. Вищевказані обставини та документи доводять факт відсутності участі [PERSON] у вихованні дочки [PERSON] та, відповідно, підтверджують факт, що [PERSON] , [INFO] , є основним та єдиним утримувачем, та таким, що самостійно виховує малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Відтак, заявлена вимога підтверджуються належними доказами є підставною в повній мірі та підлягає задоволенню. Щодо визначення місця проживання [PERSON] з батьком [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. У відповідності до ч. 2, 3 ст. Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Згідно ч.3 цієї статті той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За змістом ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Приписами ст. 161 СК України визначається, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, їх дочка [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком, який займається її вихованням та утриманням, а тому враховуючи вищенаведене та інтереси дочки сторін суд дійшов до висновку, що доцільним є визначити місце її проживання з батьком [PERSON] , за адресою місця реєстрації останнього. Щодо стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на дитину суд приходить до наступного. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При відсутності у матеріалах справи доказів про отримання відповідачкою доходів, достатніх для оплати встановленого законодавством розміру аліментів, суд виходить з того, що відповідачка є особою працездатного віку та може бути працевлаштована на будь-яку некваліфіковану роботу і отримувати дохід у вигляді мінімального заробітку, розмір якого з 01.04.2024 не може бути меншим 8000 грн., а відтак, суд вважає, що з такого доходу можуть стягуватися аліменти на дитину. За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачкою, матеріальне становище сторін, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, а також з врахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, вимог розумності та справедливості і визначає їх в 1/4 частини усіх видів заробітку відповідачки, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання одного з батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України. Поряд з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути 1816,80 грн. судового збору в користь позивача та 1211,20 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved