Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Заявниця\~ [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису та просила видати обмежувальний припис строком на шість місяців відносно [PERSON] . В обґрунтування вимог вказала, що вона проживає у одній квартирі з [PERSON] , який періодично вчиняє сварки, вчиняє психологічне насильство. Конфлікти, які виникають, супроводжуються словесними образами та вживанням ненормативної лексики з боку кривдника, розправою. Заявниця неодноразово зверталася до Полтавського РУП ГУНП, працівниками якого виданий терміновий заборонний припис. Просила видати обмежувальний припис [PERSON] на строк 6 місяців із заборонами наближення ближче, ніж 100 м до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; -забороною вести листування , телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В судовому засіданні [PERSON] підтримала заяву. Заінтересована особа [PERSON] прохав відмовити у задоволенні заяви. Посилався на те , що між ним та сестрою постійно виникають сварки з приводу користування квартирою. Вважає , що ініціатором сварок є [PERSON] , відносно якої неодноразово виносилися заборонні приписи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази окремо та у їх сукупності, дійшов до такого висновку. Так, згідно ч. 1\~ст. 350-3 ЦПК України, заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. Відповідно до ч. 1\~ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Відповідно до\~ст. 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 3\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Суд вважає, що до ризиків відносяться - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою\~статті 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до матеріалів заяви про видачу обмежувального припису, заявник повинен надати переконливі та достовірні докази, що у разі не застосування обмежувального припису може настати негативні наслідки - продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також інші. Однак, заявницею не надано до суду належного підтвердження систематичності вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо неї та не обґрунтовано наявність ризиків вчинення заінтересованою особою домашнього насильства щодо заявниці, лише вказано про конфлікти, які «супроводжуються словесними образами та вживанням ненормативної лексики з боку кривдника», у зв`язку з чим, заявлені вимоги про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] не можуть бути задоволені. В матеріалах справи містяться також докази про те , що відносно самої заявниці неодноразово видавалися заборонні приписи працівниками поліції . Так , відповідно до листа Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області [PERSON] перебуває на профілактичному обліку як «кривдник» в Полтавському РУП ГУНП в Полтавській області від 24.06.2024 р. на підставі термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА 476495 від 22.06.2024 р. [PERSON] притягувалася до адмінвідповідальності Полтавським РУП ГУНП в Полтавській області 07.07.2024 р. за ст.183 КУпАП , Управлінням патрульної поліції в Полтавській області 23.06.2024 р. за ст. 183 КУпАП , 12.12.2023 р. за ст. 183 КУпАП , 28.07.2024 р. за ст. 173-2 ч.1 КУпАП . ЗУ « Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено , що психологічним насильством є така форма домашнього насильства , яка включає словесні образи , погрози , у тому числі щодо третіх осіб , приниження, переслідування, залякування , інші діяння , спрямовані на обмеження волевиявлення особи , контроль репродуктивній сфері , якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб , спричинили емоційну невпевненість , нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство». Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну ( повторювані в часі інциденти множинних видів насильства );система основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо є одна з форм домашнього насильства , висока ймовірність того , що й інші форми насильства можуть розвиватися. Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі , інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами ; зіткнення протилежних інтересів і поглядів , напруження і крайнє загострення суперечностей , що призводить до активних дій , ускладнень , боротьби , що супроводжуються складними колізіями. Вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами , що є необхідним елементом складу даного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП . Жодним із здобутих у справі доказів не підтверджено такої форми домашнього насильства , як завдання шкоди психічному здоров`ю [PERSON] , окрім цього не встановлено , чи викликали дії [PERSON] будь-які наслідки , передбачені пунктом 14 частини 1 статті 1 ЗУ « Про запобігання та протидію домашньому насильству». З огляду на надані докази як [PERSON] , так і [PERSON] сам лише факт наявності між ними конфліктної ситуації з приводу користування квартирою не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог статті 173-2 КУпАП та статті 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». З наданих матеріалів справи вбачається , що [PERSON] і [PERSON] притягувалися до адмінвідповідальності за домашнє насильство і кожний з них має заборонний припис . Очевидно , що між [PERSON] та [PERSON] існує конфлікт , який виник з приводу квартири , тобто існує спір з приводу цивільних прав , який має вирішуватися в порядку , передбаченому ЦПК України. Вимоги заявника про заборону щодо перебування у місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , є втручанням в права на житло, що охоронюване\~Конституцією України. В силу ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: dismissed