Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

Представник позивачів звернулася до суду з позовом до до Ладижинської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка являлась матір`ю позивачів. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Позивачі звернулися до державного нотаріуса Другої тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області із заявами про прийняття спадщини, однак 01.02.2024 за вих.№45/01-31 отримали відмову нотаріуса через пропуск строку. Позивачі вважають, що пропустили шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки у них були перешкоди у поданні даної заяви. Вони зверталися до нотаріуса для прийняття спадщини, однак їм було роз`яснено, що з початком повномаштабного вторгнення Російської Федерації на територію України законодавцем було запроваджено зупинення перебігу вказаного шестимісячного строку для прийняття спадщини. Вони вважали, що в умовах воєнного стану в Україні діє правило 10 місяців на прийняття спдщини. У зв`язку з колізією норм цивільного права та різними підходами до тлумачення цивільного законодавства судової та виконавчої гілок влади, позивачі пропустили шестимісячний строк для прийняття спадщити. Окрім того, позивачі протягом грудня 2023 року та січня 2024 не мали змоги звернутися до нотаріуса, оскільки нотаріуса не було на місці. Також позивач [PERSON] неодноразово прибував по повісткам до [INFO] та КП "Ладижинська міська лікарня", а також до інших медичних закладів. Через дані обставинами позивачі змушені звернутися до суду з даним позовом. Просять визначити їм додатковий строк, тривалістю три місяці для подання ними заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, та просили позов задовольнити. Також пояснили, що нотаріус їм роз`яснила, що є 10 місяців для прийняття спадщини. Згодом нотаріус змінила свою думку. Просили судовий збір залишити за ними. Відповідач - представник Ладижинської міської ради в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання від нього, згідно якої він просить прийняти рішення за його відсутності, не заперечує проти задоволення похову. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Заслухавши позивачів та їх представника, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть від 01.02.2023 серія [NUMBER] (а.с.23) [INFO] в м.Ладижин, Гайсинський район, Вінницької області померла [PERSON] , яка в свою чергу являлась матір`ю позивачів, про що свідчить копія свідоцтва про народження від 04.03.1965 серія [NUMBER] (а.с.13), копія свідоцтва про народження від 21.07.1975 серія [NUMBER] (а.с.19) та копія свідоцтва про укладення шлюбу від 16.05.1993 серія [NUMBER] (а.с.20), згідно якого вбачається, що після укладення шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, до складу якої увійшло наступне майно: - земельна ділянка, розташована на території Заозерненської сільської ради, Тульчинського району, Вінницької області, площею 1,2056 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий номер 05243811200:01:000:0195, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.09.2020, зареєстрована в реєстрі за №2-1303, про що свідчить копія даного свідоцтва (а.с.27) та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.09.2020 №224264150 (а.с.28); - земельна ділянка, розташована на території Заозерненської сільської ради, Тульчинського району, Вінницької області, площею 1,2056 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий номер №170-05243811200:01:000:0196, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №805322, виданого 21.08.2005 Тульчинської райдержадміністрацією, про що свідчить копія даного державного акту (а.с.29-30); - житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 21.05.2002, зареєстрованого 19.08.2002 за реєстрованим №167 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.09.2020, зареєстрована в реєстрі за №2-1302, про що свідчить копія даних свідоцтв (а.с.32, 34) та копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.09.2020 №224261705 (а.с.35). 01.02.2024 позивачі звернулися до державного нотаріуса Другої тростянецької державної нотаріальної контори із заявами з приводу прийняття спадщини після смерті їхньої матері [PERSON] , однак державним нотаріусом їм було відмовлено у видічі свідоцтв про право на спадщину за законом у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.02.2024 №45/02-31 (а.с.37). Згідно повідомлення Другої тростянецької державної нотаріальної контори від 22.03.2024 №171/01-16 (а.с.79) за відомостями Алфавітної книги обліку спадкових справ Другої тростянецької державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не заводилась. Згідно повідомлення Другої тростянецької державної нотаріальної контори від 12.07.2024 №43701-16 (а.с.126) протягом 2023 року нотаріусом в період робочого часу було вчинено декілька виїздів поза межі нотаріальної контори, тому нотаріус був відсутній на робочому місці. Також вчинення нотаріальних дій в 2024 році було розпочато 10.01.2024, оскільки нотаріус перебував у відпустці. Згідно копії повісток №П25571 (а.с.127), №3518 (а.с.128, 129, 130, 131) вбачається, що 20.12.2023, 21.12.2023, 22.12.2023, 28.12.2023 та 29.12.2023 [PERSON] прибував до [INFO] . Згідно копії огляду уролога від 22.12.2023 (а.с.131), від 28.12.2023 (а.с.133) та від 03.01.2024 (а.с.134), копії ультразвукового дослідження передміхурової залози від 22.12.2023 (а.с.132), копії результату №10899250 (а.с.132), копії МРТ органів малого тазу від 15.01.2024 (а.с.134) вбачається, що 22.12.2023 та 28.12.2023 [PERSON] проходив огляд у медичному центрі "МілаМед", 03.01.2024 - в ПРЦО, [INFO] - в Меділюкс м.Вінниця. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву при прийняття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1269 ЦК України. У відповідності до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і вищевказана норма закону зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до п. 24 ПП ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому суд повинен виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереробними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічно правової позиції притримується Верховний Суд у постанові №198/476/16-ц від 18.01.2018. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову представником відповідача не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Враховуючи, що причини пропустку строку для прийняття спадщини, визначені у позові є поважними, а також те, що представник відповідача не заперечує проти визначення позивачам додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, суд вважає можливим визначити позивачам додатковий строк, достатній для подання ними заяв про прийняття спадщини. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивачів в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачами, згідно їх вимог, залишити за ними. На підставі викладеного,

Outcome: approved