Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

У липні 2023 року позивач [PERSON] через свого представника та підсистему "Електронний суд" ЄСІТС, звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається, в тому числі, з недоотриманої за життя спадкодавця пенсії. 06 жовтня 2021 року приватним нотаріусом їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії спадкодавця в розмірі 129 322,07 грн. Крім того, з відповіді на адвокатський запит, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганський області № 1200-0501-8/6662 від 06 квітня 2023 року, вбачається, що розмір невиплаченої пенсії було нараховано відповідачем лише за період з 07 лютого 2018 року по 31 травня 2020 року. Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області аргументує свою позицію тим, що [PERSON] , на момент смерті перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, як внутрішньо переміщена особа, виплату пенсії останньому було призупинено з 01 березня 2016 року, у зв`язку з відсутністю за місцем проживання понад 60 днів. За життя пенсіонер із заявою щодо поновлення виплати пенсії до Головного управління не звертався. Недоотримана пенсія була розрахована з моменту надходження запиту нотаріуса з 07 лютого 2018 року по 31 травня 2020 року в сумі 129 322,07 грн. Таким чином позивач зазначає про те, що пенсійні виплати, які належали до виплати померлому спадкодавцеві за період з 01 березня 2016 року по 07 лютого 2018 року не виплачувалися йому та не увійшли до спадкової маси. При цьому, у зв`язку із відсутністю інформації про розмір належної до виплати пенсії, позивач навела власні розрахунки суми невиплаченого пенсійного забезпечення за вищезазначений період, який розраховується виходячи із середньої пенсії спадкодавця, вирахуваної із розміру пенсії, яка увійшла до складу спадщини, яка помножена на кількість місяців неотриманої пенсії у період з 01 березня 2016 року по 07 лютого 2018 року (23 місяці) та становить 106 228,72 грн. Позивач вважає обмеження відповідачем суми недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини, трирічним терміном є неправомірним, а тому вона звернулась до суду із цим позовом та просить: - визнати за нею право власності на суму недоотриманої пенсії, яка належала померлому [PERSON] , не була одержана ним за життя та не включена до свідоцтва про право на спадщину за законом у розмірі 106 228,72 грн. в порядку спадкування за законом; - стягнути з відповідача на її користь суму недоотриманої пенсії, яка належала померлому [PERSON] , не була одержана ним за життя та не включена до свідоцтва про право на спадщину за законом у розмірі 106 228,72 грн. в порядку спадкування за законом; - стягнути з відповідача на її користь суму недоотриманої пенсії, яка належала померлому [PERSON] , але не була одержана ним за життя у розмірі 128 789,89 грн. згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом НРН № 367862, зареєстрованим в реєстрі за № 2260 від 06 жовтня 2021 року; - стягнути з відповідача на її користь судові витрати в загальному розмірі 11 300,00 грн. Не погоджуючись із пред`явленим позовом, 14 листопада 2023 року через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області звернулось до суду з відзивом на позовну заяву, яким просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що спадкодавець [PERSON] , на момент смерті перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, як внутрішньо переміщена особа. Виплату пенсії [PERSON] було призупинено з 01 березня 2016 року, у зв`язку з відсутністю за місцем проживання понад 60 днів. Оскільки за життя [PERSON] не звертався до управління із заявою про поновлення виплати пенсії, пенсія з 01 березня 2016 року по 31 травня 2020 року не нараховувалась та не виплачувалась, а тому такі виплати не були отримані з вини пенсіонера. Недоотримана пенсія [PERSON] , яка увійшла до складу спадщини в розмірі 129 322,07 грн. була нарахована з моменту надходження запиту нотаріуса за період з 07 лютого 2018 року по 31 травня 2020 року. 13 жовтня 2021 року [PERSON] через свого представника звернулась до відділу обслуговування громадян №1 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою № 2605 про виплату недоотриманої пенсії померлого [PERSON] . Станом на 01 січня 2022 року борг невиплаченої пенсії становить 91882,82 грн., який обліковано, включено до переліку типу рішень 2 та виплачується згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 1165 від 10 листопада 2021 року, при цьому такий борг нараховано за три роки до дня звернення та з урахуванням часткового погашення суми боргу в загальному розмірі 4 485,50 грн., виплачених в період з 2022 року по 2023 рік. На думку відповідача позовні вимоги позивача про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом, повністю не підлягають задоволенню, у зв`язку з їх не обґрунтованістю. Разом з тим, відповідач зазначив про те, що сума невиплаченої пенсії [PERSON] за період з 01 березня 2016 року по 07 лютого 2018 року не охоплюється заповітом, сума пенсії за такий період в розмірі 106 228,72 грн., який заявлений позивачем до стягнення не підтверджується жодним доказом, і взагалі остання розрахована позивачем на власний розсуд та є арифметично невірною, а тому в задоволенні позову в цій частині також просить відмовити, як і просить відмовити в частині стягнення судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 41-53, 56-69). Відповіді на відзив на адресу суду не надходило. Ухвалою судді від 07 липня 2023 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання (а.с. 24). Ухвалою суду від 30 січня 2024 року постановлено про закриття підготовчого провадження у справі, останню призначено до судового розгляду по суті (а.с. 79). Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Заботін В. В. у судове засідання не з`явились, представником позивача суду подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги останній підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 83-84). Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області у судове засідання не з`явився, у поданому суду 14 листопада 2023 року відзиві на позовну заяву, останній просив про розгляд справи за його відсутності (а.с. 41-53, 56-69). У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з встановлених наступних обставин. Судом установлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , Зазначені обставини підтверджуються копіями паспортів, свідоцтва про смерть, свідоцтва про право на спадщину за законом, що надані суду в засвідчених представником позивача копіях. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 жовтня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лук?яновою О. Б., наданого суду в засвідченій представником позивача копії, спадщина [PERSON] , на яку видане це свідоцтво, складається з суми недоотриманої пенсії в розмірі 129 332,07 грн. (а.с. 17). Згідно з відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, наданою на адвокатський запит представника позивача - адвоката Заботіна В. В., за № 1200-0501-8/6662 від 06 квітня 2021 року, управлінням визначено та обліковано недоотриману пенсію [PERSON] за період з 12 жовтня 2018 року по 31 травня 2020 року в сумі 96 368,32 грн. Водночас зазначено про те, що нарахування і виплата пенсії [PERSON] була призупинена з 01 березня 2016 року, у зв`язку з його з відсутністю за місцем проживання понад 60 днів. Також зазначено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 1165 частина недоотриманої пенсії [PERSON] , а саме: 22 листопада 2022 року в розмірі 530,00 грн. та 22 грудня 2022 року в розмірі 2,18 грн. була перерахована на користь спадкоємця - [PERSON] (а.с. 19-20). З досліджених судом доказів вбачається, що різниця між сумою, зазначеною у свідоцтві про право на спадщину за законом, та визначеною і облікованою Пенсійним фондом становить 32 963,75 грн, отже до складу спадщини, на яку видано свідоцтво про право на спадщину за законом, увійшли суми пенсії за період з 07 лютого 2018 по 31 травня 2020 року, а період з 01 березня 2016 року по 07 лютого 2018 року до складу спадщину не увійшли. Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме право власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця. Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у нього як спадкоємця після смерті чоловіка права на спадкування недоотриманої суми пенсії. Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія. Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. У такому випадку належить застосовувати ст. 1227 ЦК України. Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналізуючи, наведені правові норми вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст частини 3 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Положення частин 2, 3 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження №61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Доводи відповідача про те, що нараховані суми пенсії, на виплату яких померлий мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії, в тому числі і спадкоємцями за законом, суд не приймає до уваги, з огляду на таке. ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини 1 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. Згідно з пп. 2.26 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, діючим законодавством, в залежності від моменту звернення, визначено два шляхи для отримання недоодержаної пенсії померлого пенсіонера, а саме: в межах шестимісячного строку з моменту смерті пенсіонера, у разі звернення членів сім`ї та зі спливом зазначеного строку спадкоємцями померлого пенсіонера. Як зазначалось вище при оформленні прав на недоотриману пенсію після померлого пенсіонера, спадкоємцям з-поміж інших документів необхідно подати до органу, що призначає пенсію, свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набула всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності якого вона набула є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії. Крім того, свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 06 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, на теперішній час є дійсним та жодним чином не оскаржене, не скасоване та не піддано сумніву. З огляду на наявність дійсного документу, що посвідчує право позивача на суму недоотриманої пенсії, суд вважає, що виплаті підлягає сума недоотриманої пенсії померлого пенсіонера [PERSON] , розмір якої визначено зазначеним вище свідоцтвом про право на спадщину за законом на рівні 129 322,07 грн., при цьому від цієї суми належить відняти визнану сторонами частину її погашення в загальному розмірі 532,18 грн., яка була перерахована відповідачем на користь позивача 22 листопада 2022 року та 22 грудня 2022 року, а тому борг становить 128 789,89 грн., саме такий розмір недоотриманої пенсії підлягає стягненню з відповідача. Доказів виплати позивачеві інших сум відповідачем суду не надано. До правовідносин щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області коштів недоотриманої пенсії [PERSON] в порядку спадкування за законом за період та в сумі, що не увійшли до складу спадщини, суд зазначає таке. За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Беручи до уваги те, що позивачем не було надано жодного належним чином засвідченого доказу про розмір недоотриманої пенсії, нарахованої померлому [PERSON] , що не увійшли до складу спадщини, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в цій частині. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві позивач зазначив, що докази витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення, а тому питання про цей вид судових витрат суд не вирішує. На підставі викладеного,

Outcome: partial