Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

ПАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи позовну заяву тим, що 20.06.2019 року ПАТ «СК «АХА Страхування» було здійснено державну реєстрацію зміни свого найменування на ПАТ «СК «АРКС». 28.12.2022 року між ПАТ «СК «АРКС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №85208Га2в, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Toyota Rav4, д.р.н. [NUMBER] . 04.04.2023 року о 09:00 год., в м. Вінниця по вул. Хмельницьке шосе, 4, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Toyota Rav4, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Audi A4, д.р.н. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Toyota Rav4, д.р.н. [NUMBER] , що був застрахований у позивача за договором добровільного страхування наземного транспорту №85208Га2в від 28.12.2022 року. Відповідно до відповіді від НПУ №3023095326823998 про ДТП та постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2023 року у справі №127/10475/23 дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] пункту 12.1, 13.1 ПДР України, ст. 124 КУпАП. Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №ARX3651749 від 02.05.2023 року та умов Договору страхування №85208Га2в від 28.12.2022 року, розмір страхового відшкодування склав 282797,10 грн., які АТ «СК «АРКС» було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО згідно з платіжним дорученням №969938 від 10.07.2023 року. З метою досудового врегулювання спору позивачем 19.10.2023 року було направлено на адресу відповідача претензію за вих. №СУ/011363/4-3, простим листом, однак з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. Сума виплати страхового відшкодування, яке відповідач має сплатити позивачу становить 152797,10 грн., що стало підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Страхова компанія «АРКС» суми страхового відшкодування в розмірі 152797,10 грн. та витрат по судовому збору. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. У визначені судом строки, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було, судову кореспонденцію надіслано судом на зареєстроване місце проживання відповідача: [ADDRESS] , яку останній не отримав. Конверти з ухвалою про відкриття провадження повернулись на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 04.04.2023 року о 09:00 год., в м. Вінниця по вул. Хмельницьке шосе, 4, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Toyota Rav4, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Audi A4, д.р.н. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] . Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль Toyota Rav4, д.р.н. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. На момент дорожньо-транспортної пригоди, 28.12.2022 року між ПАТ «СК «АРКС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №85208Га2в, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Toyota Rav4, д.р.н. [NUMBER] (а.с. 30-37). Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником транспортного засобу Toyota Rav4, д.р.н. [NUMBER] є [PERSON] (а.с 38). Відповідно до відповіді від НПУ №3023095326823998 про ДТП та постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2023 року у справі №127/10475/23 дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] пункту 12.1, 13.1 ПДР України, ст. 124 КУпАП (а.с. 11, 12-13). На підставі акту огляду транспортного засобу від 07.04.2023 року; акту виконаних робіт №ПМ-К-Е00046 від 13.06.2023 року; рахунку на оплату №СПМ-К-Е00046 від 10.04.2023 року; розрахунку страхового відшкодування; страхового акту №ARX3651749 від 02.05.2023 року, ДТП визнано страховим випадком (а.с. 14-29). У зв`язку з зазначеним вище, ПАТ «Страхова компанія «АРКС» сплатило суму страхового відшкодування [PERSON] , в розмірі 282797,10 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №969938 від 10.07.2023 року (а.с. 10). Сума виплати страхового відшкодування, яке повинен сплатити відповідач ПАТ Страхова компанія «АРСК» складає 152797,10 грн. З метою досудового врегулювання спору позивачем 19.10.2023 року було направлено на адресу відповідача претензію за вих. №СУ/011363/4-3, простим листом, однак з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків (а.с. 9). Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Правові відносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюється спеціальним законодавчим актом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 4 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Доказів, які б спростовували висновки суду, відповідачем не надано. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved