Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання кредиту № 433713-КС-002 від 31.01.2021 року у розмірі 121545,87 грн. та судові витрати у розмірі 2147,20 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31.01.2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладений договір №433713-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивачем 31.01.2022 року направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір №433713-КС-002 про надання кредиту. 31.01.2022 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 433713-КС-002 на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони позивач направив відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-1086, на номер телефону 380 (95) 214-06-54 (що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який боржником було введено/відправлено. Отже, 31.01.2022 року між позивачем та відповідачем був укладений договір 433713-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору кредиту ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 50000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,86645542 процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту відповідно до графіку платежів. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 50000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (який позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів. До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти за договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за договором №433713-КС-002 відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за договором на загальну суму 9170 грн. Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у неї станом на 02.11.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 121545,87 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50000 грн; суми прострочених платежів по процентах - 66717,42 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 4828,45 грн.. Крім того, представником позивача в позовній заяві заявлено клопотання про витребування в АТ «ПУМБ» інформації, що містить банківську таємницю, а саме: чи випускалася банківська карта № [NUMBER] на ім`я [PERSON] та інформацію про рух коштів (виписку) по вказаній банківській картці за період з 31.01.2022 року по 02.11.2023 року включно. Провадження у справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглянути справу за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення судового засідання або розгляд справи у її відсутність до суду не надходило, відзив на позов до суду не подала. Суд, дослідивши клопотання представника позивача про витребування доказів, доходить таких висновків. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст.84ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено, який доказ вимагається; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття заходів та (або) причин неможливості самостійного отримання цього доказу. Суд зазначає, що клопотання сторони позивача про витребування доказів подано з порушенням вимог п. 2 ч. 2 ст. 84 ЦПК України, оскільки в клопотанні не зазначені обставини, які можуть підтвердити витребувані докази, або аргументи, які вони можуть спростувати. Крім того, у порушення приписів п. 3 ч. 2 ст. 84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів позивач не навів достатніх підстав вважати, що витребувана інформація перебуває у володінні АТ «ПУМБ». Також у порушення приписів п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів позивач не вказує на вжиті ним заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. З урахуванням викладеного, суд вважає, що клопотання про витребування доказів є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Разом з цим, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. 31.01.2022 року ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладений догововір №433713-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку визначеномуЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до договору Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Пунктом 1 договору про надання кредиту №433713-КС-002 передбачено, що строк кредиту 24 тижні, процентна ставка: в день 1,086645542, фіксована, комісія за надання кредиту 7500 грн, загальний розмір наданого кредиту 50 000 грн, термін дії договору до 18.07.2022 року. Орієнтована загальна вартість наданого кредиту 110040 грн. Орієнтована річна процентна ставка 3606,32 процентів. На виконання умов договору відповідачем було перераховано 50 000 грн. на банківську карту відповідача № [NUMBER] , що підтверджується довідками від 02.12.2023 року. Разом з тим, в порушення умов договору, у визначені договором строки відповідачем сума кредиту повернута не була, у зв`язку з чим, у останньої, відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 03.11.2023 року наявна заборгованість у сумі 121545,87 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50000 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 66717,42 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 4828,45 грн.. Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1ст.205ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ст.ст.626,628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1ст.638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1046 ЦК України унормовано, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Приписами ст.ст.525,526ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст.625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. У зв`язку з викладеним, вимоги позивача щодо стягнення 50 000 грн. суми прострочених платежів по тілу кредиту та 66717,42 грн. суми прострочених платежів по процентах обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача заборгованість за комісією в сумі 4828,45 грн. Стаття 1054 ЦК України містить лише загальні норми щодо кредитування. В той же час, в ч. 3 ст. 1054 ЦК України визначено, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Таким законом у даному випадку є Закон України «Про споживче кредитування» яким сторони керувались, укладаючи та виконуючи в подальшому Договір про надання кредиту (п. 9 Договору про надання кредиту). За загальним правилом в такому випадку у разі конкуренції норм загального законодавства (ЦК України) та спеціального законодавства (Закон України «Про споживче кредитування») у правовідносинах між учасниками цивільних правовідносин мають застосовуватись саме норми спеціального законодавства (Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право позивача (як кредитодавця) на встановлення комісії за надання кредиту за Договором про надання кредиту. Також, комісія за надання кредиту передбачена в п.1 договорі про надання кредиту №433713-КС-002, який був підписаний відповідачем, що свідчить про обізнаність останньої щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за Договором про надання кредиту. Приймаючи до уваги викладене суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved