Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

у січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що 22.01.2014 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено угоду № 200003822 щодо кредитування. Відповідно до умов кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 13500 гривень, з встановленим строком користування з 22.01.2014 по 22.01.2019. Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС", набуто право вимоги за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020. Станом на 05.01.2024 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 63461,94 гривень, з яких: суми заборгованості 41114,40 грн, суми інфляційних втрат 18643,91 грн, суми 3% річних- 3703,63 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 200003822 від 20.01.2014 у розмірі 63461 гривня 94 копійки та понесені судові витрати. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12.01.2024 справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Деснянського районного суду м. Чернігова. Вказану справу було визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Требух Н.В. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі; встановлено сторонам строк для подачі суду заяв по суті справи, визначених частиною другою статті 174 ЦПК України. Проте, з 21.03.2024 суддю [PERSON] звільнено з посади судді Деснянського районного суду м. Чернігова відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 21.03.2024 № 867/0/15-24. На підставі рішення зборів суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.03.2024 № 4 вказану справу передано до канцелярії суду для призначення повторного автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України. Ухвалою суду від 05.04.2024 справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийняти до провадження судді Логвіної Т.В. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 22.01.2014 [PERSON] підписано заяву (оферту) № 20003822 відповідно до змісту якої запропонувала (зробила оферту) Публічному акціонерному товариству «Банк Михайлівський» на умовах викладених в заяві, умовах надання та обслуговування платіжних карток Банку, зазначених в ОП Заяви та Тарифах по картках Банку укласти з нею договір про надання та використання платіжної картки. Підписанням заяви (оферти) № 20003822 від 22.01.2014 [PERSON] погодилась з тим, що складовою та невід`ємною частиною Договору про Картку будуть являтися Умови по картках та Тарифи по картках, з якими вона ознайомлена та повністю згодна, їх зміст розуміє, та положення яких зобов`язується неухильно дотримуватись, які розміщені Банком в місці, в якому було оформлено дану Заяву, та/або мережі інтернет на сайті Банку www.mban.kiev.ua та/або у відділеннях Банку; прийняттям (акцептом) Банком його Заяви (оферти) про укладення Договору про Картку будуть дії Банку по відкриттю йому Рахунку Картки; розмір ліміту буде встановлений Банком самостійно на підставі відомостей, повідомлених ним Банку; строк дії ліміту під операції з Карткою буде відповідати строку дії Договору про Картку (якщо інше не буде обумовлено в Умовах по картках); активація та використання ним картки буде здійснюватися відповідно до цієї заяви, а також до Умов по картках та Тарифів по Картках, що будуть діяти в Банку на момент активації (п. 1.4 Заяви (оферти). 22.01.2014 [PERSON] підписано анкету № 41106, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Прибуткова картка+Кредитка», договір добровільного страхування життя (програма страхування від нещасних випадків держателів платіжних карток банку) та розписку про отримання платіжної картки та/або Пін-коду, відповідно до якої отримала платіжну картку № [NUMBER] з рахунком картки № [NUMBER] . 20 липня 2020 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 7_БМ від 20.07.2020, за умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до боржників за договорами, укладеними з кредитором, що зазначені в реєстрах боржників. Згідно витягу\~з реєстру\~боржників ПАТ\~«Банк Михайлівський»\~до договору\~№ 7_БМ\~про відступлення\~прав вимоги\~від 20.07.2020,\~право вимоги\~за кредитним\~договором № 200003822\~від 22.01.2014\~зі строком\~закінчення 22\~січня 2019\~року,\~укладеним з [PERSON] ,\~перейшло до\~ТОВ «Діджи\~Фінанс».\~Загальна сума\~заборгованості складає 41114\~грн 40\~коп.,\~що складається\~з:\~13442\~грн 32\~коп.\~-\~сума заборгованості\~за кредитом;\~27672\~грн 08\~коп.\~-\~сума заборгованості\~за відсотками (т. 1, а.с. 34). Відповідно до умов договору, ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило ПАТ «Банк Михайлівський» грошові кошти (ціну відступлення), як це передбачено умовами договору, що підтверджується копією платіжного доручення (т. 1, а.с. 33). З матеріалів справи вбачається, що 19 грудня 2022 року на адресу відповідача було надіслано претензію про сплату заборгованості за кредитним договором у строк до 31.01.2023. (т. 1, а.с. 30). Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У частині першій статті 1055\~ЦК\~України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526\~ЦК\~України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530\~ЦК\~України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 536\~ЦК\~України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до частини 1 статті 610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За статтями 512, 514\~ЦК\~України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з частиною 2 статті 517\~ЦК\~України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до частини 1 статті 1077\~ЦК\~України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з частиною першою статті 1078\~ЦК\~України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною третьою статті 12\~ЦПК\~України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 3 частини 2 статті 129\~Конституції\~України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80\~ЦПК\~України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач на підтвердження заборгованості та її розміру подав до суду заяву (оферту) № 200003822 від 22 січня 2014 року, анкету № 41106 від 22 січня 2014 року, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупність споживчого кредиту в рамках карткового продукту від 22 січня 2014 року, тарифи по продукту «Прибуткова картка +Кредитка (не іменна)», договір добровільного страхування від нещасних випадків держателів платіжних карток банку від 22.01.2014, розписки про отримання платіжної картки, договір № 7_БМ про відступлення права вимоги від 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та додаток № 1 до договору факторингу №7_БМ від 20 липня 2020 року, згідно з яким заборгованість [PERSON] вказана в розмірі 41114 грн 40 коп. Також, позивач надав виписки по особовому рахунку відповідача та розрахунок заборгованості за інфляційними втратами і трьох процентів річних. Згідно з наданим розрахунком заборгованості основна сума заборгованості відповідача за кредитним договором, яку просить стягнути позивач, за період з 05.01.2021 по 05.01.2024 становить 41114 грн 40 коп. (т. 2, а.с. 141) - саме у такому розмірі, який вказаний в додатку № 1 до договору відступлення права вимоги. Отже сума заборгованості за кредитним договором № 200003822 від 22 січня 2014 року визначена вже після укладення договору відступлення права вимоги від 20.07.2020 відповідно до реєстру кредитних договорів. Крім того, згідно з наданим суду розрахунком заборгованість по інфляційних втратах та 3 % річних розраховані за період з 05.01.2021 по 05.01.2024 вбачається, що вони обчислені від суми основної заборгованості - 41114 грн 40 коп. (т. 2, а.с. 141-142). Проте, з доводами позивача про розмір заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором суд не може погодитись з таких підстав. Суду надано документи, з яких встановити строк дії договору, а відтак і період нарахування процентів за користування кредитом, неможливо. Так, в заяві (оферті) № 200003822 від 22 січня 2014 року передбачено, що кредитний ліміт становить 3000 грн, дата відкриття рахунку 22.01.2014, максимальна ставка по ліміту 39 %, строк дії кредитного договору не вказаний (т 1, а.с. 24). Довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Прибуткова картка+ Кредитка (не іменна)» містить інформацію про те, що сума можливого кредиту вказана до 50000 грн., строк кредиту 12 місяців (т. 1, а.с. 27). У додатку № 1 до договору факторингу № 7_БМ від 20 липня 2020 року вказана дата закінчення договору кредиту 22.01.2019, сума кредиту 13500 грн, розмір кредитної заборгованості 41114 грн 40 коп. (т. 1, а.с. 34). Однак вказані документи не підтверджують доводів позовної заяви, що строк кредитування становить з 22.01.2014 до 22.01.2019. Щодо суми заборгованості, суд звертає увагу на наступне. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в правовому висновку - у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц. Позивач, на обґрунтування позовних вимог надав суду виписки по особовим рахункам [PERSON] , проте, наданими виписками не підтверджується розрахунок заборгованості відповідача. Так, згідно з наданою випискою по особовому рахунку [PERSON] за період з 23.05.2016 по 27.07.2020, що міститься на одному аркуші, зазначено, що 03.04.2017 оприбутковано залишок за кредитним договором № 200003822 від 22.01.2014 в сумі 13442 грн 32 коп., згідно з рішенням ВДФГВФО № 840 від 02.03.2017, отримувач - ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА», платник ПАТ «БАНК Михайлівський» (а.с. 49). Таким чином, у виписці лише вказано про перехід заборгованості від ПАТ «БАНК Михайлівський» до ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» в сумі 13442 грн 32 коп., водночас позивачем не надано розрахунку цієї заборгованості станом на дату укладення договору факторингу, з урахуванням сплачених відповідачкою платежів, також відсутній період нарахування відсотків та їх розмір, що робить неможливим перевірку такого розрахунку судом. Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї додатків кредитний договір між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено 21 січня 2014 (а.с. 24), а договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 20.07.2020 (а.с. 31-32), при цьому п. 1 Договору відступлення передбачає набуття права вимоги Новим кредитором - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на підстав Додатку 1 до даного договору. До матеріалів позовної заяви не додано Додаток 1 до Договору відступлення, що унеможливлює встановлення наявності заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Банк Михайлівський». Суд не приймає в якості належного доказу витяг з реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 року (а.с. 34), оскільки належним документом, що підтверджує перехід права вимоги до нового кредитора є Додаток № 1 до Договору відступлення, який повинен бути підписаний обома учасниками угоди, як ПАТ «Банк Михайлівський» так і ТОВ «Діджі Фінанс». Всупереч зазначеному витяг з реєстру засвідчений в односторонньому порядку з боку лише ТОВ «Діджі Фінанс», не може замінити Додатку 1 до Договору відступлення. Таким чином суд не може перевірити розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором, оскільки не можливо встановити суму отриманого кредиту, сплачених коштів за тілом кредиту та за процентами за користування кредитом, дату їх сплати та нарахування. За таких обставин, суд приходить висновку, що позивач, всупереч ст. 81 ЦПК, не довів належними та допустимими доказами як факту отримання відповідачкою кредиту, строку кредитування, розміру заборгованості за кредитним договором, а відповідно і немає також підстав для задоволення позову в частині стягнення інфляційних втрат та 3 % річних. Враховуючи викладене,\~

Outcome: dismissed