Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

21 грудня 2024 року [PERSON] , діючи у своїх інтересах та інтересах повнолітнього сина [PERSON] , звернулася до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] , у якому прохає: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дити, яка продовжує навчання, [PERSON] , у розмірі половини фактично понесених витрат - 38 239 гривень; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, [PERSON] , у розмірі половини запланованих витрат до закінчення навчання або до досягнення [PERSON] 23 років - 3 550 гривень на місяць. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спільний син позивачки та відповідача, повнолітній [PERSON] , який народився [INFO] , з 01 вересня 2023 року навчається на денній формі навчання інженерно-технічного факультету Полтавського державного аграрного університету за спеціальністю "будівництво та цивільна інженерія" згідно з наказом про зарахування № 904-ст від 15 серпня 2023 року. Дата закінчення навчання 30.06.2027. Навчання відбувається за кошти позивачки. Загальна вартість навчання становить 93000 гривень. Вартість послуги за 2023-2024 роки становить 23250 гривень. На виконання умов договору про навчання позивачкою 17.08.2023 було сплачено 12000 гривень за перший семестр навчання. На виконання умов договору найму житла у студентському гуртожитку позивачкою 21.08.2023 було сплачено 4800 гривень за шість місяців проживання сина у гуртожитку. Також позивачка вказує, що для навчання необхідно було купити ноутбук, вартість якого склала 40999 гривень та сумку для нього вартістю 679 гривень. Крім того, у зв`язку з навчанням сина в іншому місті позивачка вказує про необхідність проїзду до навчального закладу, купівлі книг для навчання, канцелярії, понесення витрат на харчування тощо, загальний розмір яких складає не менше 6000 гривень. Враховуючи вказані обставини позивачкою зроблений розрахунок понесених та запланованих витрат, відповідно до якого на час звернення до суду з позовом сума вже понесених витрат становить 76 478 гривень, а сума запланованих витрат - 298200 гривень, та, з урахуванням тривалості навчання 3 роки 6 місяців, сума запланованих витрат складає 7100 гривень на місяць. Позивачка вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі половини понесених та половини запланованих витрат та вказує, що відповідач має можливість надавати таку допомогу, оскільки ще у 2013 році поїхав до Польщі та отримує дохід вищий, ніж міг би отримувати в Україні, а протягом останніх місяців до звернення з цим позовом погасив накопичений за кілька років борго зі сплати аліментів за попередніми судовими рішеннями. У порядку ст. 187 ЦПК України отримано відомості про реєстрацію місця проживання відповідача за адресою [ADDRESS] . Ухвалою від 31 січня 2024 року позов прийнятий до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, призначено у справі судове засідання на 27 лютого 2024 року. Судове засідання 27 лютого 2024 року відкладене на 12 квітня 2024 року у зв`язку з неявкою відповідача, повідомлення про виклик якого розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України, а судова повістка на ім`я якого повернута з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Судове засідання 12 квітня 2024 року відкладене на 28 травня 2024 року у зв`язку з першою неявкою відповідача, судова повістка якому вручена 21 березня 2024 року під розписку. Судове засідання 28 травня 2024 року не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню. Призначено справу до розгляду на 26 червня 2024 року. Судове засідання 26 червня 2024 року відкладене на 26 липня 2024 року у зв`язку з повторною неявкою відповідача. У судове засідання 26 липня 2024 року сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Позивачкою подане клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач про причини неявки та їх поважність не повідомляв. Враховуючи повторність неявок відповідача в судове засідання без повідомлення про причини та їх поважність, неподання відповідачем відзиву на позов та з огляду на відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вирішує позов на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч.4 ст. 223, ст.ст. 280, 281 ЦПК України, про що постановлено ухвалу. Дослідивши доводи позовної заяви та надані суду докази, суд робить такі висновки. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 СК України). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Підстави виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку/сина, які продовжують навчання визначені законодавцем у статті 199 Сімейного кодексу України. Відповідно до вказаної норми, якщо повнолітні дочка/син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Роз`яснення норми було викладено Пленумом Верховного Суду України в пункті 200 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, якою було роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: - досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; - продовження ними навчання; - потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; - наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. 3 позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки/сина, які продовжують навчання відповідно до частини 3 статті 199 Сімейного кодексу України може звернутися той з батьків з ким проживає дитина, та сама дитина, яка продовжує навчання. При цьому на позивача покладений обов`язок доведення: - необхідності надання допомоги на період навчання, - розмір необхідної допомоги, - докази, що особа планує стягувати такі грошові кошти саме на витрати пов`язані з навчанням (це пов`язано з тим, що батьки звільнені від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що не пов`язані з його навчанням). Не доведення таких обставин може стати підставою для відмови в задоволенні позовної заяви. Це доводять висновки відображені у практиці Верховного Суду. Так, Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 635/1139/17 дійшов наступних висновків: «Однак, встановивши, що повнолітні діти відповідача перебувають на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету Міністерства оборони України, ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не врахували, що позивачі не довели існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є їх процесуальним обов`язком, не надали будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у них потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо)». Правовий висновок у Постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61- 350св17) щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання сформульовано наступним чином: не надання будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дитини потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо) може стати підставою для відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття. Розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат, з підтвердженням належними, допустимими та достатніми доказами у справі як сам факт понесення таких витрат, так і ту обставину, що такі витрати входять до складу саме додаткових витрат, а не аліментів. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, вони є індивідуальними у кожному випадку. Така правова позиція висвітлена Верховним Судом України у постанові від 13.09.2017 року по справі №6-1489цс/17. Згідно зі ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15 липня 2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина (ст. 141 СК України). При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може братии участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , дата народження [INFO] , який наразі є повнолітнім та не досягнув віку 23 років, що підтверджено свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] (а.с.11). [PERSON] зареєстрований разом з позивачкою та відповідачем за адресою [ADDRESS] , що підтверджено відповідними довідками про реєстрацію місця проживання позивачки та дитини (а.с. 10, 14, 36). Водночас, рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23.01.2019 визначено місце проживання [PERSON] разом з матір`ю, [PERSON] (а.с. 19-20). Шлюб між позивачкою та відповідачем розірваний рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 10.12.2010 (а.с.16). До досягнення [PERSON] повноліття з відповідача, [PERSON] стягувалися аліменти відповідно до рішень Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25.02.2011 (а.с. 17) та від 25.09.2018 (а.с.18). Стягнення припинене у зв`язку з досягненням дитиною повноліття. Відповідно до договору № 995 про навчання в Полтавському державному аграрному університеті від 10.08.2023, договору № 2162 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 01.09.2023 та довідки Полтавського джержавного аграрного університету № 301 від 14.09.2023, [PERSON] зарахований на денну форму здобуття освіти за освітньою програмою Сільськогосподарське будивнитво за спеціальністю 192 Будівництво та цивільна інженерія для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр, освітня програма є неакредитованою, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 93000 гривень, вартість платної освітньої послуги за 2023-2024 навчальні роки становить 23250 гривень, замовник вносить плату в безготівковій формі щосеместрово, наказ про зарахування № 904-ст (а.с. 22, 23, 24). Відповідно до квитанції № 0.0.3151654685.1 від 17.08.2023 [PERSON] сплачено Полтавському державному аграрному університету 12000 гривень за навчання (а.с. 26). Відповідно до договору № 709 найму житла у студентському гуртожитку від 01.09.2023 [PERSON] прийняв для тимчасового проживання ліжко-місце в кімнаті студентського гуртожитку ПДАУ № 4 а з визначеннячм плати за проживання 800 гривень на місяць терміном з 01.09.2023 по 30.06.2024 (а.с. 25). Відповідно до квитанції № 0.0.3160113904.1 від 21.08.2023 [PERSON] сплачено Полтавському державному аграрному університету 4800 гривень за гуртожиток (а.с. 27). Отже, повнолітній [PERSON] об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі денна форма навчання позбавляє його можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов він потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. Із довідки державного виконавця щоо заборгованості відповідача зі сплати аліментів відповідно до згаданих вище рішень суду, станом на жовтень 2023 року останній мав заборгованість зі сплати аліментів, однак здійснював регулярні проплати у різних сумах в діапазоні до 23700 гривень (а.с. 29). Таким чином, вирішуючи цей спір, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення,

Outcome: partial