Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

Позивач ТОВ «Вердикт Капітал» правонаступником якого є ТОВ «ДЕБТ ФОРС» звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0983629165 від 06.07.2020 року у розмірі 137 047,50 грн. та судові витрати в тому числі на професійну правничу допомогу у сумі 20 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.07.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та відповідачем [PERSON] шляхом підписання (акцептування) оферти укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0983629165/4, відповідно до якого, Кредитодавець надав Позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього Договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal». Зазначає, що договір позики укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики № 0983629165 від 06.07.2020 р., що акцептована Відповідачем 06.07.2020 р., шляхом підписання електронним підписом відповідача (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису, який надіслано за допомогою СМС -повідомлення на телефоний номер зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. ) Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається Сторонами відповідно до умов Договору. Вказує, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем (ТОВ «Інфінанс») було перераховано грошові кошти в розмірі 9 000,00 грн. Підписанням Договору позики відповідач, також підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма його умовами, в тому числі з Правилами та йому було надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Тому вказує, що ТОВ «Інфінанс» належним чином виконало свої зобов?язання за Договором кредиту, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору кредиту. 18.10.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 18-10/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики № 0983629165 від 06.07.2020 р., що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . Зазначає, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 08.11.2022 року відповідно до розрахунку заборгованості становить 137 047,50 грн., який складається з: заборгованості за кредитом (за тілом кредиту) - 9 000,00 грн.; заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги - 128 047,50 грн.. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 19 жовтня 2023 року залучено до участі у справі правонаступника позивача ТОВ «Вердикт-Капітал» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс». Представник позивача ТОВ «ДЕБТ ФОРС» - адвоката Змієвської Т.П. у судовому засіданні позов підтримала з наведених у ньому підстав та просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило, тому суд розглянув справи без його участі. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0983629165/4 від 06.07.2020 р. на підставі заявки-анкети №3234788 від 22.08.2020 року на умовах пропозиції на укладення електронного договору позики, що акцептована відповідачем шляхом підписання 22.08.2020 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER]. На виконання умов вказаного Договору позики ТОВ «Інфінанс» перераховано на карту відповідача № [NUMBER] грошові кошти в розмірі 9 000 грн. відповідно до реквізитів та суми вказаних у заявці-анкеті від 22.08.2020 року (а.с.15). Таким чином, ТОВ «Інфінанс» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору. Згідно наданого розрахунку та довідки ТОВ «Вердикт Капітал» слідує, що заборгованість відповідача [PERSON] за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за №0983629165 від 06.07.2020 року станом на 08.11.2022 року становить 137 047,50 грн., з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 9000 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 128 047,50 грн. (а.с.16-23). 18 жовтня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №18-10/21, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема й за Договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0983629165 від 06.07.2020 року, де боржником виступає відповідач [PERSON] . Вказане також підтверджується наданим Реєстром боржників до укладеного договору факторингу від 18.10.2021 року та відповідним витягом (а.с.52-64). 09 березня 2023року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено договір № 09-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги заборгованості за договорами кредиту. Після чого, 12.05.2023р. між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено договір № 12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, у тому числі за договором про надання фінансових послуг № 0983629165 від 06.07.2020р. За договором № 12-05/23 від 12.05.2023 року в порядку та на умовах, визначених цим договором ТОВ «Кампсіс Фінанс» (Первісний кредитор) відступає шляхом продажу ТОВ «Дебт Форс» (Новому кредитору) права вимоги до боржників, їх правонаступників. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором. На підставі викладеного,суд дійшов до висновку, що до позивача ТОВ «Коллект Центр», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», на підставі ст. 512 ЦК України, перейшло право вимоги за вищевказаним Договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0983629165 від 06.07.2020 року, який акцептовано боржником [PERSON] 22.08.2020 року. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст.ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Таким чином з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за умовами Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0983629165/4 від 06.07.2020 р. на підставі заявки-анкети №3234788 від 22.08.2020 року, тим самими порушив порядок та умови погашення заборгованості. Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором в тому числі щодо розміру відсотків та строків кредитування. На підтвердження здійснення переказу коштів відповідачу у розмірі 3 900 грн., позивач надав довідку про перерахування суми кредиту за допомогою системи Ipay щодо перерахування коштів на банківську картку № [NUMBER] . Відповідачем не надано будь-яких доказів щодо не отримання ним кредитних коштів у розмірі 9 000 грн., чи не належності йому вказаної вище банківської картки. Відповідачем відзиву не направлено, не доведено обставин належного виконання ним умов кредитного договору, які полягають у вчасному поверненні кредитних коштів та сплаті відповідних відсотків, розмір яких у межах всього строку кредитування погоджено між сторонами відповідно до умов договору. Таким чином ТОВ «ІНФІНАС» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у визначеному у кредитному договорі розмірі. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно з наданого позивачем розрахунку сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 06.07.2020 року на складає 137 047,50 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом (за тілом кредиту) - 9 000,00 грн.; заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги - 128 047,50 грн., яка відповідачем не спростована, доказів повернення наданих кредитних коштів, сплати сум відсотків відповідачем повністю чи частково суду не надано. Враховуючи викладене з огляду не те, що умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконані, кредит не погашений, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС» заборгованості у розмірі 137 047,50 грн., тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат між сторонами, в тому числі й щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін». Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. Так, позивачем в позовній заяві було зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він планує понести у зв`язку з розглядом справи у суді, який визначено у розмірі 20 000 грн., який позивач просить стягнути на свою користь. На підтвердження понесених витрат з професійної правничої допомоги суду зокрема надано договір про надання правничої допомоги від 07.10.2022 №07-10/2022, заявка на надання юридичної допомоги №34 від 02.11.2022 року та витяг за акту 2 про надання юридичної допомоги від 08.11.2022 року з описом послуги, витраченого часу та ціни за юридичні послуги з супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , що становить 20 000 грн. В той же час в даному випадку суд враховує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та його розміру. З огляду на зазначене, враховуючи критерій реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, з урахуванням її складності, яка розглядалася у спрощеному позовному проваджені та кількість необхідних процесуальних дій сторони у цій справі, тому суд дійшов до висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 10 000 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2481 грн. Враховуючи викладене вище на підставі ст. ст. 509, 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України і

Outcome: approved