Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

02.09.2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Аніщенко К.М. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , і просить суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні майном - гаражем боксового типу [NUMBER], шляхом звільнення гаражу, що розташований за адресою: [ADDRESS] , судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач за первісним позовом [PERSON] посилається на те, що йому на праві власності належить гаражний, боксового типу [ADDRESS] . Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1). Як вбачається з Довідки від 10.07.2020 року №232658746, виданої ТОВ «Лімінгтон», гараж боксового типу [ADDRESS] , збудований в 1990 році. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 10.07.2020 року, рік спорудження 1990 рік. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.07.2020 року №216783033 підставою для державної реєстрації є Довідка серія та номер 232658746, видана 10.07.2020 року ТОВ «Лімінгтон» та технічний паспорт, виданий 10.07.2020 року ФОП [PERSON] . Відповідно до Довідки від 10.07.2020 року №232658746, виданої ТОВ «Лімінгтон» гараж боксового типу [NUMBER] у місті Харкові, є об`єктом нерухомого майна та відповідає усім характеристикам. Саме на підставі вказаної довідки і було проведено державну реєстрацію. Таким чином, [PERSON] набув права власності на гараж боксового типу в установлений законом спосіб, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. В серпні 2020 року невідомі особи самовільно в`їхали до гаражу боксового типу [NUMBER], ставлять свій автомобіль і цим чином чинять перешкоди [PERSON] у користуванні його майном. В подальшому позивачу стало відомо, що гаражним боксом самовільно, без будь-яких дозволів, користується [PERSON] . Позивач намагався мирно вирішити даний спір відносно гаражного боксу, однак відповідач відмовляється прибрати свої речі та автомобіль з належного на праві власності позивачу гаражного боксу. Також позивачем було ініційовано за даним фактом відносно відповідача кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ст.ст. 162, 355, 356 КК України. За таких обставин, на теперішній час [PERSON] незаконно користується гаражем, узв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом права власності. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.09.2021 року позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном - залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали. На виконання ухвали суду від 03.09.2021 року представником позивача вказані недоліки були усунуті та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.09.2021 року прийнято позов до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. Призначено підготовче засідання. Під час підготовчого провадження від відповідача [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Клопотов Станіслав Давидович про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію об`єкту нерухомості, в якому позивач просить суд визнати незаконними дії та скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округа Харківської області Клопотова Станіслава Давидовича про державну реєстрацію, номер запису про право власності 37368229, об`єкту нерухомого майна реєстраційний номер №2125602463101, а саме: гаражу боксового типу [NUMBER] загальною площею - 19,00 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . Скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №37368229 за відповідачем - [PERSON] , на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер №2125602463101, а саме: гаражу боксового типу [NUMBER] загальною площею - 19,00 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач за зустрічним позовом [PERSON] посилається на те, що 16.03.2020 року ним у громадянина [PERSON] було придбано нежитлове приміщення, а саме: гаражний бокс № [NUMBER] , розташований на прибудинковій території житлового будинку [ADDRESS] за суму, еквівалентну 3500 доларів США, що на той час згідно офіційного курсу НБУ складало 91311,50 грн., про що була складена відповідна розписка від 16.03.2020 року. В свою чергу, в 2007 році цей гараж був придбаний [PERSON] разом з квартирою [ADDRESS] у [PERSON] , [INFO] . Раніше, згідно рішення Виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих м. Харкова № 243-1 від 05.09.1967 року., цей гараж був наданий матері [PERSON] - [PERSON] , як інваліду І групи для належних умов користування інвалідною коляскою. Таким чином, з 05.09.1967 року до [INFO] (день смерті) [PERSON] була законним власником вищезазначеного гаражного боксу. Весь цей час [PERSON] мешкала разом зі своєю донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В процесі експлуатації гаражу його власниками [PERSON] , а після її смерті [INFO] - її донькою [PERSON] , він будувався, утримувався за її рахунок, відновлювався та ремонтувався, також були встановлені ворота ті інше. Крім того, [PERSON] за користування наданого гаражу щомісячно разом з комунальними послугами сплачували також плату за користування ним, що підтверджується квитанціями з відмітками банку за період 2004-2007 р.р. У зв`язку з тим, що гараж розташований біля стіни квартири [ADDRESS] , де мешкає [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] , в процесі експлуатації цього гаражного боксу виникали конфліктні ситуації, ініціаторами яких були саме мешканці квартири [ADDRESS] , оскільки їм не подобалось, що гаражний бокс був розташований біля стіни їх квартири.В подальшому, 16.03.2020 року, при передачі [PERSON] у власність гаражного боксу [PERSON] , працівниками дільниці № 45 КП «Жилкомсервіс» був складений акт обстеження від 16.03.2020 року та у відношенні [PERSON] , як власника зазначеного гаражного боксу № [NUMBER] , був складений протокол про адміністративне правопорушення № 19 від 16.03.2020 року за ст.152 КУпАП. Крім того, 06.03.2020 року працівниками дільниці № 45 КП «Жилкомсервіс» був складений акт обстеження від 06.03.2020 року та у відношенні [PERSON] , як власника зазначеного гаражного боксу № [NUMBER] , був складений протокол про адміністративне правопорушення № 16 від 06 березня 2020 року за ст. 152 КУпАП. Після того як [PERSON] у [PERSON] було придбано гаражний бокс № [NUMBER] , приблизно в період з кінця червня 2020 року по 20.07.2020 року ним були найняті робітники, які здійснювали ремонтні роботи в гаражному боксі, зокрема була зроблена бетонна стяжка підлоги цього гаражу боксового типу. Під час виконання позивачем за зустрічним позовом ремонтних робіт в гаражному боксі № [NUMBER] , відповідач за зустрічним позовом усіма можливими способами заважав їх виконанню та штучно створював конфліктні ситуації з найманими працівниками, які виконували ці ремонтні роботи. Весь час з моменту придбання ним 16.03.2020 року гаражного боксу № [NUMBER] у [PERSON] до теперішнього часу ключі від гаражного боксу постійно знаходились у нього та ніхто не мав доступу до цього гаражного боксу, і, відповідно, не міг зробити його обстеження для складання технічного паспорту. Приблизно наприкінці вересня 2020 року, відповідач за зустрічним позовом став пред`являти вимоги щодо звільнення [PERSON] гаражного боксу № [NUMBER] та передачі йому ключів від гаражу на підставі того, що цей гаражний бокс належить йому, він є його власником та у нього є усі документи на цей гаражний бокс. З урахуванням даних обставин, у зв`язку з протизаконним заволодінням відповідачем за зустрічним позовом належним йому майном, він вимушений був звернутись до правоохоронних органів з відповідною заявою щодо вчинених [PERSON] шахрайських дій по заволодінню належним йому гаражним боксом [NUMBER] та 18.12.2020 року Новобоварським відділом поліції ГУНП в Харківській області за його заявою про скоєння злочину було зареєстровано кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Крім того, [PERSON] звертає увагу, що надана державному реєстратору приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківської області Клопотову С.Д. для вчинення реєстрації права власності на гараж боксового типу № [NUMBER] була надана довідка за номером 232658746, від 10.07.2020 р., видавник: ТОВ «Лімінгтон». Але, зазначена довідка видана ТОВ «Лімінгтон» окрім назви підприємства не містить більше жодних даних щодо зазначеного підприємства, не ній відсутнє прізвище та підпис посадової особи зазначеного підприємства, наявний лише підпис та відбиток печатки фізичної особи-підприємця [PERSON] , і.п.н. [NUMBER] , який є самостійним суб`єктом підприємницької діяльності та не має законних підстав підписувати документи від імені ТОВ «Лімінгтон», а також підпис експерта, без зазначення його прізвища та ім`я. Таким чином, на думку [PERSON] , довідка від 10.07.2020 року ТОВ «Лімінгтон» за номером 232658746 не відповідає вимогам діючого законодавства України. У зв`язку з викладеним позивач за зустрічним позовом вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.02.2022 року поновлено відповідачу [PERSON] процесуальний строк для пред`явлення зустрічного позову. Прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Клопотов Станіслав Давидович про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію об`єкту нерухомості. Залучено за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Клопотов Станіслав Давидович про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію об`єкту нерухомості в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Харківську міську раду. 14.02.2024 року на адресу суду за вх. №3765 від представника позивача за первісним позовом [PERSON] - адвоката Аніщенко К.М. надійшов відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] , в якому остання просить суд відмовити у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість зустрічного позову належними доказами на підтвердження наявності у відповідача [PERSON] речових прав на спірний гаражний бокс, що виключає порушення прав та законних інтересів [PERSON] рішенням про реєстрацію права власності за [PERSON] 18.10.2024 року на адресу суду за вх. №12023 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Ключника О.М. надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якій останній просить задовольнити зустрічний позов у повному обсязі, посилаючись на обставини розслідування кримінальних справ. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.10.2022 року клопотання представника позивача за первісним позовом [PERSON] - Аніщенко Катерини Михайлівни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Клопотов Станіслав Давидович, Харківська міська рада про визнання незаконною та скасування рішення про державну реєстрацію об`єкту нерухомості - задоволено. Забезпечено проведення подальших судових засідань в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів представнику позивача за первісним позовом [PERSON] - Аніщенко К.М. , яка зареєстрована у системі «EasyCon» за наступними реквізитами: електронна адреса - [INFO] Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.12.2022 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Клопотов Станіслав Давидович, Харківська міська рада про визнання незаконною та скасування рішення про державну реєстрацію об`єкту нерухомості - закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. Заяву представник позивача за первісним позовом [PERSON] - Аніщенко Катерини Михайлівни про виклик свідків - задоволено. Викликано в судове засідання свідків: [PERSON] , [PERSON] . Заяву позивача за зустрічним позовом [PERSON] про виклик свідків - задоволено. Викликано в судове засідання свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 27.11.2023 року у своїй заяві представник позивача за первісним позовом [PERSON] - адвокат Аніщенко К.М. просила прийняти суд свою відмову від допиту свідків [PERSON] та [PERSON] . 17.04.2024 року у своїй заяві представник відповідача за первісним позовом [PERSON] - адвокат Ключник О.М. також просив прийняти суд відмову від допиту свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказані клопотання задоволені судом під час розгляду справи. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] - адвокат Аніщенко К.М. надала вступне слово, в якому позовні вимоги за первісним позовом підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечувала, просила суд відмовити у його задоволенні. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] - адвокат Ключник О.М. надав вступне слово, в якому проти задоволення первісного позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні, при цьому визнав, що [PERSON] дійсно і на даний час займає і користується спірним гаражним боксом, має від нього ключі, не дає можливості користуватись цим майном [PERSON] , оскільки вважає, що даний гараж належить йому на підставі розписки. Позовні вимоги за зустрічним позовом представник відповідача підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, при цьому підтвердив, що про будь-які остаточні рішення у кримінальних справах, які стосуються розгляду даної справи, йому нічого не відомо. Треті особи Приватний нотаріус ХМНО Харківської області Клопотов С.Д. та представник Харківської міської ради у судове засідання не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.07.2020 року №216783033 зареєстровано інформацію про об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 2125602463101 - гараж боксового типу [NUMBER] загальною площею 19,00 кв.м за адресою [ADDRESS] . На даний об`єкт зареєстровано 15.07.2020 року право власності (номер запису 37368229) державним реєстратором приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим Станіславом Давидовичем, підстава для державної реєстрації - довідка, серія та номер:232658746, видана 10.07.2020, видавник ТОВ «ЛІМІНГТОН» , технічний паспорт, серія та номер:б/н, виданий 19.07.2020 року, видавник ФОП [PERSON] , підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 53180797 від 17.07.2020 приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова Станіслава Давидовича, форма власності - приватна, власник: [PERSON] (т.1, а.с.15, 103). Також до матеріалів справи додана довідка серія та номер 232658746, видана 10.07.2020 ТОВ «ЛІМІНГТОН», підписана ФОП [PERSON] як експертом, а також складений ним же 10.07.2020 року технічний паспорт на гараж боксового типу 1990, загальна площа 19 кв.м (т.1, а.с.12-14, 16). Згідно витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань 09.12.2020 року зареєстровано кримінальне провадження 12020225500000458 за заявою від 08.12.2020 року від [PERSON] , відповідно до якої на початку серпня 2020 року за адресою [ADDRESS] невстановлена особа почала користуватись гаражним боксом належним [PERSON] , а в подальшому шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами від його продажу , кваліфікація кримінального правопорушення за ч.1 ст. 190 КК України. У [PERSON] відібрані пояснення, в яких він, зокрема, зазначає, що гаражний бокс № [NUMBER] , розташований на прибудинковій території житлового будинку [ADDRESS] 16.03.2020 року був придбаний ним у громадянина [PERSON] за суму еквівалентну 3500 доларів США, про що складена відповідна розписка (т.1 а.с.19, 20). Рішенням Виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих м. Харкова № 243-1 від 05.09.1967 року встановлено, що в будинку [ADDRESS] мешкає інвалід І групи [PERSON] , яка для пересування одержала інвалідську ричажну коляску, на події цього будинку мається гараж площею 20,7 кв.м, який використовується як сарай громадянином [PERSON] , у зв`язку з чим прийнято рішення для створення нормальних умов користування інвалідською ричажною коляскою, вилучити із користування Дроздових та передати інваліду І групи [PERSON] половину гаражу в будинку [ADDRESS] , зобов`язати керуючого будинками провести необхідні переобладнання гаражу під інвалідську ричажну коляску (т.1 а.с. 70). [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №10053 та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого [INFO] (т.1, а.с.71). [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №102 від 30.09.1955 року та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Її батьками були [PERSON] та [PERSON] (т.1, а.с. 72). З довідки ВДРАЦС Жовтневого районного управління м. Харкова від 06.10.2005 року вбачається, що 14.06.1974 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №2357. Прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (т.1, а.с. 73). Відповідно до даних паспорта [PERSON] місце її проживання було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.74). З квитанцій по сплаті за комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] в період 2004-2007 років також сплачувала за сарай (т.1, а.с. 75-84). За договором купівлі-продажу від 20.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Зінченко Р.П. за р.№2911, [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] (т.1, а.с.85). 06.03.2020 року Відповідачем надано суду копію розписки від 16.03.2020 року, за змістом якої [PERSON] продає [PERSON] нежитлове приміщення гаражний бокс № [NUMBER] , розташований на прибудинковій території житлового будинку [ADDRESS] та передає [PERSON] всі права та обов`язки на вказане приміщення (т.1 а.с.89). 16.03.2020 року працівниками дільниці №45 КП «Жилкомсервіс» складений акт обстеження від 16.03.2020 року, яким виходом на місце було проведено обстеження по [ADDRESS] і встановлено, що на прибудинковій території розташовано нежитлове приміщення - гаражний бокс № [NUMBER] , користувачем якого є [PERSON] . За фактом на момент обстеження нежитлове приміщення - гаражний бокс [NUMBER] - не оформлений. Того ж дня майстром дільниці №45 КП «Жилкомсервіс» у відношенні [PERSON] складений протокол про адміністративне правопорушення №19, в якому зазначено, що 16.03.2020 року на прибудинковій території не за цільовим призначенням використовується земельна ділянка шляхом встановлення нежитлового приміщення гаражний бокс № [NUMBER] , чим порушено Правила благоустрою м. Харкова, відповідальність за вказане порушення передбачена ст. 152 КУпАП. Засідання адміністративної комісії призначено на 18.03.2020 року, однак [PERSON] сплачено штраф 340 грн. 16.03.2020 року, що підтверджується банківською квитанцією №46 (т.1 а.с. 90-92). Адвокату Ключнику О.М. Департаментом територіального контролю та земельних відносин ХМР на адвокатський запит надано листування з приводу звернення [PERSON] від 14.09.2016 року до Голови постійної комісії з питань містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради щодо законності будівництва гаражу біля житлового будинку по [ADDRESS] (т.1 а.с.94-100). 18.12.2020 року Новобоварським відділом поліції ГУНП в Харківській області за заявою [PERSON] зареєстровано кримінальне провадження №12020225500000480 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.12.2020 (т.1 а.с.101). Також відповідачем надані копія ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.08.2020 року про обрання запобіжного заходу стосовно підозрюваної особи і копія ухвали Харківського апеляційного суду від 05.10.2020 року про застосування запобіжного заходу. Вказані процесуальні документи не містять остаточних висновків про вчинення конретними особами кримінальних правопорушень, отже не мають будь-якого преюдиційного значення у даній справі, як і надані в подальшому ухвали судів з процесуальних питань у кримінальних справах (т.1 а.с.171-181) Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання про те, що її матір, інвалід 1 групи, на підставі рішення виконкому користувалась спірним гаражем. Після смерті матері в 1991 році свідок користувалась гаражем до 2007 року, а потім вирішила продати свою квартиру, і щоб було дорожче, вона хотіла продати і підвал і гараж. Як пояснила свідок, вона намагалась оформити гараж на себе, але не зробила цього, сплачувала за нього як за сарай, а потім продала його разом з квартирою за півтори тисячі доларів США за розпискою, однак договір купівлі-продажу на гараж не складався, лише розписка. [PERSON] знав, що свідок користувалась цим гаражем, скаржився, що протікає дах. У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що знає де проживає позивач і знає [PERSON] , оскільки з 2013 року працював в магазині по сусідству з офісом відповідача. Свідкові відомо, що в 2020 році [PERSON] придбав гараж і розпочав там ремонт. Зі слів [PERSON] , свідкові відомо, що гараж він придбав за розпискою, а [PERSON] не купував гараж. Свідок [PERSON] повідомив суду, що [PERSON] є його другом, свідок знає його з 2008 року, а [PERSON] він лише знає в обличчя. Свідкові відомо, що [PERSON] в 2020 році придбав гараж, оскільки свідок іноді брав ключі та ставив свій автомобіль в гараж, який знаходиться у дворі будинку [ADDRESS] . Ключі від замку на гараж були та є у [PERSON] , в гаражі знаходяться належні [PERSON] запчастини. Феофанов ніколи не мав відношення до гаражу. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України та ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення;5) примусове виконання обов`язку в натурі;6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Між тим, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. З аналізу наведених вище правових норм можна дійти висновку, що власник має право на захист права власності від порушень, хоча б вони і не були пов`язані з позбавленням володіння. Захист від таких порушень права власності здійснюється за допомогою негаторного позову. Негаторним є позов власника про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання майном, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння. Отже, негаторний позов пред`являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати права користування та розпоряджання ним. Для подання такого позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування та розпоряджання майном були результатом винних дій відповідача чи спричиняли позивачу збитки. Достатньо, щоб такі дії хоча б і не позбавляли власника володіння майном, але об`єктивно порушували його права і були протиправними. Як і віндикаційний позов, негаторний позов є речово-правовим і може застосовуватися лише у випадку відсутності між позивачем і відповідачем зобов`язальних відносин та бути поданим щодо індивідуально-визначеного майна. Об`єктом негаторного позову є усунення триваючого правопорушення, яке збереглося до моменту подання позову до суду. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1)прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2)виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3)встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4)перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5)прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6)відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7)формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8)видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Крім того, частиною другою статті 26 Закону України від 01 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за змістом якої записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Стаття 27 зазначеного Закону містить перелік підстав для державної реєстрації прав. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 та 2 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05.08.1992 закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 5.08.1992 року №449 (втратила чинність). Враховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані в період до 05.08.1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 року №8.4-35//18/1). Так, відповідно до положень пункту 41 Порядку для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються, зокрема: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків надання відомостей про кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинки). При цьому документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992 року) не подається виходячи з положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». У свою чергу, з урахуванням іншого, «альтернативного» механізму державної реєстрації, пунктом 42 Порядку передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських, селищних, міських рад та які закінчені будівництвом до 05.08.1992 року, подаються: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність господарської книги; 2) виписка з господарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Враховуючи вищенаведене, при проведенні державної реєстрації на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських, селищних, міських рад та які закінчені будівництвом до 05.08.1992 року, державний реєстратор залежно від того, чи велись на території певної адміністративно-територіальної одиниці господарські книги на такі об`єкти нерухомого майна, має керуватися відповідним вищезазначеним законодавством та керуватися пунктом 41 або пунктом 42 Порядку. Процедура реєстрації права власності на нерухоме майно, відбувається на підставі положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року. Стаття 386 ЦК України надає позивачу, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, право звернення до суду з вимогою про заборону відповідачеві вчинення дії, які можуть порушити право позивача або вимагати вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Отже, позивач має право не лише вимагати усунення перешкод у здійсненні прав, що вже існують, а й вимагати попередження їх можливого порушення в майбутньому, якщо є підстави очікувати їх настання. Таким чином цивільне законодавство передбачає, що саме власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуванні та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі №296/4500/16-ц. Так, допитавши свідків та дослідивши надані учасниками справи письмові докази, суд приходить до висновку, що право власності позивача за первісним позовом [PERSON] на гараж боксового типу [NUMBER] загальною площею 19,00 кв.м за адресою [ADDRESS] , гараж [NUMBER] зареєстровано 15.07.2020 року (номер запису 37368229) зареєстровано у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 2125602463101. Підстави для скасування такої реєстрації на даний час у суду відсутні, оскільки відповідач у даній справі не заявляє позовних вимог про визнання за ним прав на вказане майно. При цьому відповідач за первісним позовом [PERSON] зайняв і користується вказаним гаражем, має від нього ключі та не дає можливості позивачу користуватись вказаним майном, що визнано як представником відповідача в судовому засіданні так і підтверджено показами свідків, викликаних за клопотанням відповідача. Отже право власника гаражу [PERSON] підлягає захисту шляхом усунення перешкод у користуванні гаражем боксового типу [NUMBER], що розташований за адресою: [ADDRESS] і звільнення гаражу [PERSON] . При цьому останнім не надано належних та достатніх доказів того, що саме йому належить будь-яке речове право на нежитлове приміщення - гараж боксового типу [NUMBER], що розташований за адресою: [ADDRESS] , надана розписка про продаж вказаного нерухомого майна не є доказом придбання цього майна з огляду на те, що законом передбачені певні вимоги до угод, пов`язаних з нерухомим майном, які без нотаріального посвідчення та їх державної реєстрації вважаються нікчемними. З огляду на вищевикладене, первісний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном підлягає задоволенню. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] вважає, що рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округа Харківської області Клопотова Станіслава Давидовича про державну реєстрацію, номер записи про право власності 37368229, об`єкту нерухомого майна реєстраційний номер №2125602463101, а саме: гаражу боксового типу [NUMBER] загальною площею - 19,00 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] прийнято з грубими порушеннями, просить скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №37368229 за відповідачем - [PERSON] на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер №2125602463101, а саме: гараж боксового типу [NUMBER] загальною площею - 19,00 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . Законодавство визначає певний перелік можливих способів захисту порушеного права (стаття 16 ЦК України). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновлює порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним, на думку відповідача, володільцем не є необхідним для відновлення його права, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі № 488/5027/14-ц. Лише задоволення позову про витребування майна є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, у п. 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі № 488/5027/14-ц. Однак такий позов позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не був заявлений. Крім того, навіть в межах заявлених позовних вимог позивачем за зустрічним позовом не були надані всі документи, що складають реєстраційну справу щодо спірного нерухомого майна і клопотання про їх витребування не заявлялось, державний реєстратор не залучений до участі у справі в якості відповідача, хоча його рішення оскаржується. Отже суд позбавлений процесуальної можливості надати оцінку заявленим зустрічним вимогам по суті, оскільки одним з основних принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, за яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках. Більш того, задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі прав у частині належності права власності на спірне майно. Отже, замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру прав має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача. Такий запис вноситься на підставі судового рішення про задоволення віндикаційного позову (п. 87 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 року у справі №466/8649/16-ц). З огляду на вищевикладене, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Клопотов Станіслав Давидович, Харківська міська рада про визнання незаконною та скасування рішення про державну реєстрацію об`єкту нерухомості задоволенню не підлягає, у зв`язку з невірно обраним способом захисту прав позивача. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки у задоволенні зустрічного позову відмовлено, а первісний позов задоволено у повному обсязі, з відповідача за первісним позовом [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача за первісним позовом [PERSON] сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн. (т.1, а.с.31).

Outcome: approved