Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить продовжити обмежувальний припис, встановлений постановою Чернівецького апеляційного суду від 23.04.2024 у справі № 726/258/24 на 3 місяці відносно [PERSON] , який мотивовано тим, що 22 грудня 2023 року через черговий випадок вчинення насильства стосовно неї в присутності малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а також через страх за своє життя та здоров`я і здоров`я своїх дітей заявниця викликала поліцію. Через погрози та ще більшу агресію чоловіка після виклику поліції [PERSON] з дітьми поїхала в безпечне місце - Центр доброти для мами і дитини «Місто Добра». З 26 грудня 2023 року по теперішній час заявниця разом з дітьми проживає в центрі де вони отримують психологічну реабілітацію та юридичну допомогу, а також інші соціальні послуги. Вказує, що постановою Кіцманського районного суду від 11.01.2024 [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП і призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподаткованих мінімум доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень в дохід держави. Під час перебування у прихистку [PERSON] звернулася до суду з заявою про винесення обмежувального припису через страх за себе та дітей, а також з метою забезпечення безпеки та припинення повторного вчинення домашнього насильства щодо неї та її дітей колишнім чоловіком. 24.04.2024 Чернівецьким апеляційним судом винесено постанову про видачу обмежувального припису у виді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , поклавши на нього на строк 3 (три) місяці відповідні обов`язки. Зазначає, що 02.07.2024 [PERSON] знову вчинив психологічне насильство щодо заявниці, у зв`язку із чим його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. На підставі викладеного, заяву просить задовольнити, встановити максимальний термін обмежувального припису\~6 місяців, виданого Чернівецьким апеляційним судом 23.04.2024. . В судовому засіданні заявниця свою заяву підтримала та просила її задовольнити повністю. У судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] заперечив проти продовження дії обмежувального припису, пояснив, що хоче бачитися із дитиною. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Відповідно до приписів\~ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» \~(п.1 с. 1\~ст. 350-2 ЦПК України). Судом встановлено, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Постановою Чернівецького апеляційного суду видано обмежувальний припис у виді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , поклавши на нього на строк 3 (три) місяці відповідні обов`язки. На порушення встановленого судом обмежувального припису [PERSON] повторно протягом року вчинив відносно [PERSON] домашнє насильство, у зв`язку із чим щодо [PERSON] був винесений терміновий заборонний припис стосовно кривдника строком на десять діб з 24.07.2024 по 03.08.2024, який полягав у забороні на вхід та перебування у місці проживання (перебування) постраждалої особи та забороні у будь-яких спосіб контактувати із постраждалою особою. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п. 3 ст.\~1\~ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно з п. 14 вказаної статті, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з положеннями п. 2, 7 ч. 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема: колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.\~24\~та п. 1 ч. 1 ст.\~26\~цього\~Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст. 26 Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб та ін. Відповідно до ч. 3-4\~ст. 26 цього Закону \~передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається\~на строк від одного до шести місяців. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до ч.2 ст.350-6ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~або\~Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Згідно із\~ст. 350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених\~статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою\~статті 350-6 цього Кодексу. Згідно з ч.4\~ст.263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 09 березня 2023 року у справі №711/3693/22 зазначено, що: «…обмежувальний припис є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки особи з огляду на наявність передбачених законом ризиків. Вимога, що ґрунтується на застосуванні обмежувального припису залежно від результатів оцінки ризиків, міститься в частині третій статті 26 Закону. Закон не вимагає надавати обґрунтування та перелік факторів, розглянутих у рамках оцінки ризиків, проте стандартом верховенства права є вмотивоване рішення суду. Метою використання інструментів оцінки ризиків є оцінювання летальності та серйозності домашнього насильства з метою запобігання подальшому насильству й керування ризиками…». У постанові Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №127/9600/22 вказано, що: «…обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях…». У постанові Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі №161/16344/20 зазначено про те, що систематичність визначається виходячи з кількісного показника порушення правил співжиття протягом необмеженого проміжку часу. При цьому суттєвим є саме факт повторного вчинення одного й того самого правопорушення, що свідчить про те, що застосовані заходи впливу є безрезультатними. Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо колишньої дружини [PERSON] та існування ризику продовження чи повторного випадку вчинення такого насильства. Такі ризики, зважаючи на з`ясований у судовому засіданні характер відносин сторін є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно продовжити дію обмежувального припису. Разом з тим, враховуючи положення\~ст. 350-7 ЦПК України, ч. 5\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~суд дійшов висновку, що постановою Чернівецького апеляційного суду від 23.04.2024 встановлено обмежувальний припис [PERSON] у виді тимчасового обмеження прав та покладення на нього обов`язків щодо [PERSON] , жодних даних про вчинення домашнього насильства щодо неповнолітньої дочки неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та жодних обмежень прав заінтересованої особи щодо них не містить, тому підстав для продовження обмежувального припису кривднику щодо дітей у суду немає. Також,\~із врахуванням\~наведеного,\~суд дійшов\~висновку,\~що дію\~обмежувального припису\~ [PERSON] \~слід продовжити\~строком на\~3\~місяці,\~оскільки заявницею\~не наведено\~аргументів видачі\~обмежувального припису\~на максимальний\~строк,\~і саме такий строк тимчасового обмеження прав кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи буде достатнім, обґрунтованим та легітимним заходом втручання у права та свободи особи, а тому заява підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial