Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, та з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягувати щомісячно з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 5000 тис. грн. з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] . У шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Спільна із відповідачем донька проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . На даний момент, донька [PERSON] досягла повноліття та наразі є здобувачем вищої освіти першого (бакалаврського) рівня 1 року навчання заочного відділення факультету історії і права (спеціальність 081 Право) Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди, навчання здійснюється за контрактом, що підтверджується довідкою. Відповідач ухиляється від належного утримання та фінансового забезпечення їхньої доньки у зв`язку із навчанням, матеріальну допомогу не надає, а відповідно до ст. 199 СК України, він зобов`язаний утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчатися до досягнення нею 23 років. Відповідач є фізично здоровим, працездатним, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу. Донька не працює, офіційного доходу не має, стипендії не отримує, так як навчання здійснюється на контрактній основі. Враховуючи вищезазначене, оскільки відповідач в добровільному порядку кошти на утримання доньки не надає, вона була вимушена звернутись до суду з даною позовної заявою. Позивачка вважає, що відповідач є працездатним, має заробіток, а тому може надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06.05.2024 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13.05.2024 на адресу суду від третьої особи [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Не погодившись з позовними вимогами, 01.07.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позивних вимог, оскільки позивачем не надано доказів проживання разом з донькою [PERSON] , а тому і підстав для стягнення аліментів у неї немає. 15.07.2024 позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив. У судове засідання позивачка не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. У своїй заяві зазначила про підтримання уточнених позовних вимог у повному обсязі та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання уточнених позовних вимог, проти стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 5000 грн. щомісячно не заперечував. Третя особа у судове засідання також не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. У своїй заяві зазначила що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є позивачка та відповідач [PERSON] . Відповідно до довідки Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди № 13 від 05.04.2024 року, [PERSON] , є здобувачем вищої освіти першого (бакалаврського) рівня 1 року навчання заочного відділення факультету історії і права (спеціальність 081 Право) Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди, навчання здійснюється за контрактом. Також судом встановлено, що [PERSON] , не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Навчання позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Щодо матеріального стану відповідача [PERSON] , як платника аліментів, то матеріли справи такої інформації не містять. Інформація щодо доходу повнолітньої дитини [PERSON] також відсутня. Матеріали справи також і не містять даних про наявність у відповідача інвалідності або хвороби, внаслідок якої він не може працювати. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Положеннями ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Матеріалами справи підтверджується, що повнолітня дитина, [PERSON] , є здобувачем вищої освіти першого (бакалаврського) рівня 1 року навчання заочного відділення факультету історії і права (спеціальність 081 Право) Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди, навчання здійснюється за контрактом. Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За встановлених обставин, позивач у справі наділена правом на звернення до суду з відповідним позовом. Стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У даному випадку, донька сторін [PERSON] досягла повноліття, у розумінні ст. 6 СК України не має статусу дитини, але, як повнолітня, що продовжує навчання у навчальному закладі та не досягла 23 річного віку, має право на утримання від батьків. Позивач зазначає, що їхня донька [PERSON] перебуває на її повному утриманні, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на надає, що і стало приводом для ініціювання відповідного позову. При цьому, розмір аліментів, який підлягає стягненню, визначено у розмірі 5000 грн. з усіх доходів, щомісячно починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовною заявою до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення донькою 23 років. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав, в заяві датованій 05.08.2024, не заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог. Статтею 201 СК України визначено, що відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Вирішуючи питання про розмір аліментів, якій підлягає стягненню, суд враховує наступне. Відповідно до вимог ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу та при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначення розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом враховано, що з 1 січня 2024 року в Україні встановлений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3028 грн., а також розмір мінімальної заробітної плати на рівні з 1 січня - 7100 гривень, з 1 квітня - 8000 гривень. Статтею 199 СК України визначений обов`язок обох батьків на надання матеріальної допомоги. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує, що [PERSON] є здобувачем вищої освіти першого (бакалаврського) рівня 1 року навчання заочного відділення факультету історії і права (спеціальність 081 Право) Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди, навчання здійснюється за контрактом, що підтверджується довідкою, а відтак позбавлена можливості отримувати стипендію за результатами навчання. Крім того, позивачка також не позбавлена обов`язку приймати участь в утриманні доньки. Обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач має можливість надавати допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, оскільки є фізично здоровим, працездатним, жодних доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання і потребує такої допомоги відповідачем не надано, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається на обох батьків, мають бути враховані при визначені розміру аліментів, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 5000 грн. від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 30 квітня 2024 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років. Таким чином, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі. Відповідно до положень ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Роз`яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України. На підставі викладеного,

Outcome: approved