Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту її постійного проживання разом зі спадкодавцем - своєю матір`ю [PERSON] на час її смерті за адресою: [ADDRESS] . Заява обґрунтована тим, що після смерті [INFO] матері заявниці [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом, окрім заявниці, є інші діти спадкодавця: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На момент смерті матері заявниця проживала разом із нею без реєстрації в належному матері житловому будинку, що в [ADDRESS] , де і продовжує проживати на цей час, та вважала, що відповідно до положень ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем. У 2024 році [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус їй повідомив, у зв`язку з тим, що надані документи не підтверджують спільного проживання зі спадкодавцем, оскільки на день смерті матері заявниця не була зареєстрована з нею в одному будинку. Встановлення факту проживання за однією адресою зі спадкодавцем необхідно для звернення до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладені обставини, заявниця просить встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому заяву підтримала та просила її задовольнити повністю. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, також подали заяви, де просять справу розглянути без їх участі та задовольнити заяву повністю. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню повністю. З оглянутого в судовому засіданні паспорта громадянина України [NUMBER] (а.с. 4), свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] в с. Осівці Камінь-Каширського району Волинської області, а її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Заявниця 20 квітня 2007 року уклала шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 12). Батько заявниці [PERSON] помер [INFO] , а матір [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про смерть серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а.с. 18, 19). Батьки заявниці заповіту на випадок своєї смерті не залишили, що встановлено з довідок, виданих старостою Грудківського старостинського округу №9 виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради Волинської області Козік О.С. №198 від 07.02.2024, №224 від 13.02.2024 (а.с. 20, 21). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться на [ADDRESS] . Заявниця є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Наведені обставини підтверджуються згаданими вище довідками старости Грудківського старостинського округу №9 та свідоцтвом про народження заявниці серії [NUMBER] . З довідки, виданої старостою Грудківського старостинського округу №9 виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради Волинської області Козік О.С. №198 від 07.02.2024 (а.с. 20) вбачається, що заявниця [PERSON] на момент смерті матері [PERSON] проживала спільно з нею без реєстрації в житловому будинку в [ADDRESS] . Заявниця звернулася до приватного нотаріуса Камінь-Каширського районного нотаріального округу Волинської області Горбачука І.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , однак листом від 16 лютого 2024 року №51/01-16 їй було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки у спадковій справі відсутня її заява про прийняття спадщини, а також відсутні докази про спільне проживання та реєстрацію зі спадкодавцем у спадковому будинку за адресою: [ADDRESS] , а отже відсутні докази факту прийняття заявницею спадщини (а.с. 16). Таким чином, метою встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки та чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Перевіряючи обґрунтованість вимог заяви, суд приймає до уваги те, що на підставі частин 3 та 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до пункту 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (у редакції від 01.06.2010 чинній на момент відкриття спадщини), затвердженої наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Судом встановлено, що заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері у зв`язку з відсутністю доказів того, що спадкоємець проживала постійно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Слід зазначити, що в своїй ухвалі №505/2085/14-ц від 14.09.2016 Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції від 11.12.2003 чинній на момент відкриття спадщини) реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця саме по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України №6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час смерті останньої залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з роз`ясненнями викладеними у пунктах 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, оскільки заявниця, як спадкоємець за законом, постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. З наявних у справі доказів, зокрема з довідок Грудківського старостинського округу №9 виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради Волинської області, об`єктивно вбачається, що заявниця [PERSON] без реєстрації проживала зі своєю матір`ю [PERSON] на момент її смерті за місцем проживання спадкодавиці, що підтвердили в своїх заявах заінтересовані особи, однак факт такого проживання в цьому випадку може бути встановлений виключно в судовому порядку. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшло своє підтвердження, суд вважає, що заява підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved