Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

04.03.2024 до Калинівського районного суду Вінницької області звернулася Вінницька міська рада Вінницької області в особі Служби у справах дітей, із вказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Калинівка Вінницької області, батьківських прав у відношенні [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Вінниця Вінницької області. В обґрунтування цих вимог зазначила, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , який з червня 2021 року перебував на обліку в Службі у справах дітей Вінницької міської ради, як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. У зв`язку із цим, Служба у справах дітей у листопаді 2021 року звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області із позовною заявою про відібрання дитини у її батьків, яка рішенням від 07.12.2021 року була задоволена, та судом визначено відібрати дитину - [PERSON] , [INFO] , у його батьків: [PERSON] та [PERSON] , стягнення з них аліментів на утримання дитини, без позбавлення їх батьківських прав. З 20.01.2022 року дитина перебуває на обліку в Службі у справах дітей, як дитина, яка позбавлена батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 24.02.2022 року № 518, [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З метою забезпечення права на сімейне виховання, останнього передано під опіку громадянці [PERSON] згідно з рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.03.2022 року № 572. За весь час перебування дитини під опікою, відповідач долею сина не цікавився, не спілкувався з ним, не брав участі у його вихованні, не надавав йому матеріальної допомоги, до Вінницького міського суду та до Служби у справах дітей з питання повернення йому дитини, а також отримання консультації щодо налагодження з нею спілкування, не звертався. Крім того, відповідач на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, яка проходила 06.02.2024 року у режимі онлайн-відеоконференції, повідомив, що не визнавав та не визнає своїм сином [PERSON] , [INFO] , матеріально його не утримував та утримувати не буде, участі у його вихованні не брав та брати не буде. Враховуючи злісне та систематичне невиконання відповідачем обов`язків по вихованню та утриманню дитини протягом тривалого періоду часу, інші фактичні обставини справи, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2024 року, визначено склад суду з розгляду вказаного позову: головуючого суддю Сєліна Є.В. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 02.04.2024 року, відкрито провадження за позовом, визначено здійснити його розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. На підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 28.06.2024 року, закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач - уповноважений представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради Вінницької області у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, згідно якої, просить розглянути справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку, із заявами та клопотаннями щодо відкладення її розгляду, до суду не звертався. Третя особа - [PERSON] в судовому засідання просила суд позовні вимоги задовольнити з підстав, зазначених у поданому позові. Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відповідну практику Європейського суду з прав людини, як джерело право. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року та «Олександр Шевченко проти України» (Заява № 8371/02) від 26.04.2007 року. Передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989 року). У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, зокрема, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні (рішення від 06.09.2007 року у справі «Цихановський проти України», рішення від 18.10.2007 року у справі «Коновалов проти України»). У рішенні в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. Слід також зазначити, що у відповідності до статті 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України, та відповідач не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту. За вищевказаних обставин, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності відповідача, що не може розцінюватись, як порушення його прав, передбачених ст.ст.43, 49 ЦПК України. Згідно частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наявності існуючих умов, передбачених в частині першій статті 280 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком дитини: [PERSON] , [INFO] , уродження міста Вінниця Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 15.02.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Матір`ю дитини згідно цього ж свідоцтва є [PERSON] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2021 року у справі № 127/16371/21 (номер провадження 2/127/2730/21), задоволено позов Служби у справах дітей Вінницької міської ради до [PERSON] , [PERSON] про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Визначено відібрати дитину - [PERSON] , [INFO] , від батьків: [PERSON] , [PERSON] , без позбавлення їх батьківських прав, та передати дитину на опікування Органу опіки та піклування Вінницької міської ради. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , з кожного окремо, на користь та утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 29.06.2021 року, до досягнення дитиною повноліття. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради Вінницької області від 24.02.2022 року № 518, малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради Вінницької області від 10.03.2022 року № 572, призначено [PERSON] опікуном дитини, позбавленої батьківського піклування - [PERSON] , [INFO] , а також належного житині житла та майна. Висновком органу опіки та піклування Вінницької міської ради Вінницької області від 19.02.2024 року за № 01/00/011/10520, визнано за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] . Пунктом 2 частини 1 статі 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а ст. 165 цього ж кодексу встановлено, що з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звертатись: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно пункту 16 цієї ж постанови, особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Орган опіки та піклування Вінницької міської ради відповідно до вимог статті 165 СК України, має правові підстави для звернення до суду із вказаним позовом. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що відповідач [PERSON] злісно ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , фактично відмовився від його утримання, виховання та розвитку. Висновком органу опіки та піклування Вінницької міської ради Вінницької області від 19.02.2024 року № 01/00/011/10520, визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки він ґрунтується на вимогах закону. Згідно частин першої, шостої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з відповідача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211грн.20коп. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved