Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

20 червня 2024 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] , що залишилось після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Вінниці. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] був його дідом, та проживав у житловому будинку [ADDRESS] , про що свідчить запис у погосподарській книзі по селу Соболівка Гайсинського району Вінницької області. Даний будинок відносився до колгоспних дворів та належав йому на праві особистої власності. [PERSON] помер [INFO] . Він, як онук, прийняв спадщину, а його мати - дочка померлого [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) вирішила не звертатись із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає. У червні 2024 року він виготовив технічний паспорт на будинок з господарськими будівлями та звернувся до приватного нотаріуса Кусюк О.А. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину, проте оформити право власності на житловий будинок по [ADDRESS] немає можливості, так як правовстановлюючі документи на нього відсутні. У зв`язку з неможливістю отримання Свідоцтва про право на спадщину, позивач звернувся до суду. Ухвалою судді Теплицького районного суду Вінницької області від 25 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 22 липня 2024 року підготовче провадження у даній справі закрито, призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, подали до суду письмові заяви, у яких просять проводити судове засідання у їх відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказав про підтримання позовних вимог, просив задовольнити їх в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач - представник Соболівської сільської ради у заяві зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20 грудня 2023 року (а.с. 10). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з складається з житлового будинку [ADDRESS] , на які відсутні правовстановлюючі документи. Як вбачається з довідки, виданої виконавчим комітетом Соболівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області за № 552 від 18.06.2024 року, згідно погосподарської книги № 2, особовий рахунок [NUMBER] , житловий будинок [ADDRESS] , відноситься до суспільної групи колгоспних дворів та станом на 15.04.1991 року склад двору: [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 серпня 1973 року [PERSON] , [INFO] , являється дочкою [PERSON] (а.с. 8). Згідно даних свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22 листопада 1996 року, між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб з актовим записом №23, прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 березня 2000 року [PERSON] , [INFO] , являється сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). А отже, позивач являється онуком спадкодавця [PERSON] . [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті батька не зверталась. Приписами ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР (в ред. від 18 липня 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Із врахуванням викладеного [PERSON] станом на 15 квітня 1991 року мав право на житловий будинок [ADDRESS] . На випадок своєї смерті спадкодавець заповідального розпорядження не залишив. За прийняттям спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Теплицького районного нотаріального округу Вінницької області Кусюк О.А. Однак постановою приватного нотаріуса за № 20/01-31 від 19.06.2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті його діда [PERSON] , оскільки документи, що підтверджують право власності на житловий будинок, відсутні та рекомендовано звернутись до суду (а.с. 17). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Саме з вказаних підстав позивач змушений звернутися до суду з цією позовною заявою. Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».) Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст. 382 ч. 2, ст. 392 ЦК України). Технічну інвентаризацію спадкового житлового будинку проведено, згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № ТІО1:8857-9086-9861-3529 та технічного паспорту на житловий будинок, даний будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами будівництвом завершений (а.с. 12-15). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно вимог ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. [PERSON] щодо майна померлого [PERSON] являється спадкоємцем п`ятої черги згідно вимог ст. 1262 ЦК України, інших спадкоємців немає (спадкова справа №38/2024). У відповідності до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом після смерті діда [PERSON] має законне право на визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved