Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що є непрацюючим пенсіонером похилого віку та потребує матеріальної допомоги, однак його повнолітній син [PERSON] свій обов`язок по його утриманню не виконує. Позивач вказав, що потреба у матеріальній допомозі йому полягає у тому, що він не має можливості забезпечити належне лікування, оздоровлення, харчування та проживання у зв`язку із низьким розміром пенсії. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягувати з відповідача на його користь аліменти в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дні подачі позову до суду і довічно. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (а.с. 19). Відповідачем подано заяву про часткове визнання позову (а.с. 22), у якій просить стягнути з нього на користь його батька - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/5 частки з його доходів, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і довічно. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 9). Позивачу встановлена інвалідність ІІ групи (а.с. 10); крім того останній є пенсіонером (а.с. 11). Також позивачем до позовної заяви долучено копії медичної документації (а.с. 12-15). Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплено в статті 51 Конституції України. Згідно з частиною першою статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків чинним законодавством не пов`язується з працездатністю дітей і їх можливістю надавати батькам матеріальну допомогу та виникає на підставі сукупності наступних умов: - походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); - непрацездатність матері, батька (тобто вони є особами, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або особами з інвалідністю); - потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Отже, зобов`язання повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. При цьому варто закцентувати увагу на тому, що обов`язок повнолітніх «дітей» не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу (це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №212/1055/18-ц), хоча, звичайно, цей чинник ураховують при визначенні розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Враховуючи наявність у матеріалах справи пенсійного посвідчення позивача та довідки МСЕК, з якого вбачається те, що він має інвалідність ІІ групи (а.с. 10, 11), суд вважає доведеність того факту, що останній є непрацездатною особою. Однак, позивачем не надано жодних доказів, на підставі яких можливо було б установити потребу останнього у матеріальній допомозі. Напроти, як зазначає позивач, він отримує пенсію, і це підтверджується копією пенсійного посвідчення, у зв`язку із встановленням йому інвалідності, отже забезпечений прожитковим мінімумом для осіб, які втратили працездатність. Проте, враховуючи, що позивачем на обґрунтування своїх вимог не надано доказів, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі зазначеному у позові, а відповідач у поданій заяві заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання батька у розмірі 1/4 частки доходів, однак погоджувався сплачувати їх у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу), суд вважає позовні вимоги безпідставно завищеними і задовольняє їх частково в розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з для подачі позовної заяви та довічно. На підставі ст. 141 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial