Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

18 грудня 2023 року КПТГ «Гадячтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] у сумі 14\~800 грн 24 коп. та судових витрат в сумі 2684, 00 грн. В обґрунтування\~заявлених вимог\~позивачем зазначено,\~що оскільки\~відповідачі зареєстровані\~ за\~адресою: [ADDRESS] , тому є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та є абонентами позивача. Підприємством, починаючи з 01.01.2017 по 30.11.2023, надано послуги відповідачам з постачання теплової енергії на суму 14\~564,79 грн, що підтверджується актами зняття показників загально будинкового теплового лічильника. Заборгованість за послуги з теплопостачання з січня 2017 по листопад 2023 складає 14\~425, 57 грн. Крім того, з 01.01.2022 по 30.11.2023 за відповідачами рахується заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 374, 67 грн, що разом складає 14\~800, 24 грн. Проте відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги в результаті чого утворилась вказана заборгованість. Надання послуг здійснювалося на підставі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, який є публічним та опублікований 01.10.2021 року на офіційному веб- сайті КПТГ «Гадячтеплоенерго». Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира відповідачів підтверджується актами зняття показників лічильника за відповідний період. Оскільки станом на 02.11.2021 з усіма фізичними та юридичними особами, які є власниками квартир у вказаному будинку не прийнято рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, вважаються укладеними публічні договори приєднання за формою, встановленою Правилами затвердженими постановою КМУ від 21.08.2019 №830, з урахуванням змін, внесених КМУ від 08.09.2021 №1022. Ухвалою суду 28.12.2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За ухвалою суду від 09 січня 2024 року розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні представник позивача КПТГ «Гадячтеплоенерго» Блоха Н. М. позов підтримала, суду пояснила, що у будинку, де проживають відповідачі встановлено лічильник обліку теплової енергії, з якого щомісячно знімаються показники. Позов пред`явлено до відповідачів про стягнення коштів за місця загального користування за принципом усіх зареєстрованих у квартирі осіб. Вказала, що квартира обладнана індивідуальним опаленням, проте відповідачі повинні сплачувати кошти за місця загального користування, однак з 2017 року жодних сум від них не надходило. Відповідач [PERSON] позов не визнав суду пояснив, що він не є власником даної квартири та не зареєстрований у ній. Також підтвердив, що у квартирі встановлено індивідуальне опалення, тому ніхто не сплачує за надання послуг з теплопостачання та гарячої води. Про необхідність сплати послуг за місця загального користування йому не було відомо, оскільки позивач жодного разу не звертався до нього про сплату таких послуг. Крім того надані розрахунки не можливо перевірити на предмет їх відповідності за відсутності даних про тарифи. Звертає увагу, що в лютому 2017 року обсяг спожитої теплової енергії є явно завищеним та відповідає споживанню тепла за місяць у квартирі, тому за відсутності обґрунтованого розрахунку не може визнати борг. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача [PERSON] адвокат Гусаренко О. М. звернув увагу на відсутність доказів зі сторони позивача щодо обладнання будинку тепловим лічильником та даних про час його встановлення, не додано докази про затверджені тарифи, в зв`язку з чим не можливо перевірити правильність розрахунку ціни позову. Також є незрозумілим принцип визначення відповідачів, довідка станом на 2021 рік є явно застарілою і на час подачі позову до суду не відповідає дійсності, [PERSON] за матеріалами справи не зареєстрований за вказаною адресою, даних про власника квартири не має. Судом встановлено, що КПТГ «Гадячтеплоенерго» здійснює надання послуг з виробництва та постачання теплової енергії та гарячої води на підставі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, який є публічним та опублікований 01.10.2021 року на офіційному веб - сайті КПТГ «Гадячтеплоенерго». Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Вказаний договір є публічним договором приєднання відповідно до п.5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та відповідає формі, встановленою Правилами затвердженими постановою КМУ від 21.08.2019 №830, з урахуванням змін, внесених КМУ від 08.09.2021 №1022. Відповідно до сг. 634 ЦК України, договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати своєї умови договору. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Мешканцям будинку,\~в якому\~розташована \~ квартира[ADDRESS] , послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються комунальним КПТГ «Гадячтеплоенерго». Судом також встановлено, що КПТГ «Гадячтеплоенерго» не надає послуг з централізованого постачання теплової енергії та постачання гарячої води до квартири [ADDRESS] , оскільки в 2009 році у даній квартирі було встановлено індивідуальне опалення. Даних про час встановлення лічильника теплової енергії в будинку [ADDRESS] в матеріалах позову немає та судом не встановлено в ході судового розгляду. Також відсутні акти обстеження, якими б підтверджувались площа місць загального користування, наявність батарей опалення на сходових клітинах, утеплення місць загального користування у будинку [ADDRESS] . Позивачем не додано даних про балансоутримувача даного будинку. Даних про приєднання відповідачів до публічного договору шляхом факту отримання послуги позивачем не додано, оскільки акти зняття показників теплового лічильника не можуть бути прийняти судом до уваги в якості доказів, виходячи з відсутності даних про встановлення лічильника теплової енергії в даному будинку та відсутністю підписів представника будинку на таких актах. Також позивачем не додано затверджені в установленому порядку тарифи на надання послуг з теплопостачання та гарячої води, в зв`язку з чим також не можливо перевірити правильність наведеного розрахунку. Вирішуючи питання про пред`явлення позову до належного відповідача судом встановлено наступні обставини. Позивачем на підтвердження права власності відповідачів на вказану квартиру надано суду копію договору дарування від 05.06. 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Солодовник Н. С. та зареєстрованого в реєстрі за № 882, згідно якого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняла у дар 3 / 4 частини квартири [ADDRESS] . Однак у вказаному договорі взагалі вказана інша квартира [ADDRESS] , до якого сім`я [PERSON] не має жодного відношення. Таким чином, вказаний договір є неналежним доказом того, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності відповідачам [PERSON] та [PERSON] . Окрім того, згідно повідомлень виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 25.12.2023 №09 13/6842 та 25.12.2023 №09 13/6841, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії довідки від 11.03.2021, доданої до позову, в квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] (так у довідці) [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, позов заявлено не до всіх зареєстрованих осіб у квартирі, як стверджує позивач. Також суд звертає увагу, що пред`являючи позов до всіх зареєстрованих у даній квартирі осіб, з урахуванням заявленого терміну стягнення, позивачем не наведено даних про проживання конкретних осіб у квартирі [ADDRESS] , починаючи з 2017 року і за весь спірний період. Дані про власника квартири відсутні. Крім того, з оглянутого в судовому засіданні робочого проекту на індивідуальне опалення житлової квартири [ADDRESS] встановлено, що він виготовлений на замовлення власника квартири [PERSON] . Таким чином, коло належних відповідачів з наданих суду документів визначити не можливо. Також слід зазначити, що правовідносини з постачання ЦО та ЦПГВ (Послуги) регулюються\~ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Поставою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (Правила) та іншими нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки, визначаються\~ Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІV в редакції, чинній на момент надання послуг та\~Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII. Як зазначає позивач надання послуг відповідачам здійснювалося на підставі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований 01.10.2021 року на офіційному веб - сайті КПТГ «Гадячтеплоенерго». Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відповідно до договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води згідно діючими нормативами, а споживач зобов`язався своєчасно та у повному обсязі сплатити послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що зазначені договором. Відповідно до Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Пунктом 1 ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2\~ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Судом встановлено, що тарифи на оплату послуг місць загального користування у встановленому законом порядку не затверджувалися компетентним органом. Також КПТГ «Гадячтеплоенерго» не визначалася і не формувалася ціна на оплату послуг з теплопостачання місць загального користування. Розрахунок відповідно до Методики нарахування не можливо перевірити за відсутністю вихідних даних для розрахунку. Відповідно до положень\~ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 264 ЦПК України \~передбачено, що під час ухвалення рішення, суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 02.10.2018 року по справі № 917/1307/18, в постанові від 23.10.2019 по справі № 910/18036/17,\~\~принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Стандарт доказування - це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину - доведеною, отже стандарт доведення - це достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним. У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява N 7460/03, § 26) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. У рішенні ЄСПЛ по справі "J.K. AND OTHERS v. SWEDEN" заява № 59166/12 судом зазначено, що договірна держава зобов`язана брати до уваги не лише докази, подані заявником, але й усі інші факти, які мають значення у справі, яка розглядається. У цивільних позовах закон не вимагає такого високого стандарту, як "доведення поза розумним сумнівом" скоріше суддя має вирішити справу на основі "балансу ймовірностей". Термін «перевага сумнівів» використовується в контексті стандарту доказів, що стосується фактичних тверджень, зроблених заявником. Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 905/2382/17, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18. В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України", заява № 22750/02, суд зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи, про що зазначено в рішенні по справі "Руїз Торійа проти Іспанії", заява від 09.12.1994. Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних, про що зазначено в рішенні по справі "Артіко проти Італії", заява від 13.05.1980. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (справи, "Дюлоранс проти Франції" заява № 34553/97, "Донадзе проти Грузії" заява №74644/01). За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13\~ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги. Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо. Предметом вказаного\~позову позивач\~вказав \~сплату заборгованості\~за \~послуги\~з постачання\~теплової енергії\~та постачання\~гарячої води,\~яких фактично\~відповідачам не\~надає. Суд вважає, що позивачем не було надано достатніх доказів того, що між ним та відповідачами по справі виникли цивільні правовідносини, які випливають з оплати послуг з теплопостачання і гарячої води та що відповідачі [PERSON] та [PERSON] були споживачами послуг за вказаною в позові адресою за період з січня 2017 по листопад 2023 року, при цьому розрахунок заборгованості, наданий позивачем за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, не є безспірним. Натомість представник позивача у судовому засіданні підтвердила, що фактично нарахована позивачем заборгованість стосується надання відповідачам інших послуг, а саме опалення місць загального користування, що власне і має бути предметом даного позову та спором між позивачем та відповідачами, в ході якого сторони б доводили саме ті обставини та надавали докази, що стосуються оплати місць загального користування. Отже судом встановлено, що у спірний період відповідачі не отримували від КПТГ «Гадячтеплоенерго» послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Враховуючи викладене, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі\~ч.2 п.2 ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed