Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

15.02.2024 представник позивача звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 26.03.2024, мотивуючи тим, що згідно особового рахунку № [NUMBER] відповідач, за період з 01.11.2018 по 01.02.2024, має заборгованість за послуги постачання теплової енергії у розмірі 18586,03 грн та в добровільному порядку зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги не виконує. КП БМР «Білоцерківтепломережа» відповідачу було надіслано претензію про наявність заборгованості з вимогою сплатити у добровільному порядку, але боржник не відреагував на дану пропозицію та не сплатив борг. Тому, просив у судовому порядку стягнути з відповідача на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа» суму боргу в розмірі 18586,03 грн, за період з 01.11.2018 по 01.02.2024; в порядку ст. 625 ЦК України за період з 01.11.2018 по 01.02.2022 інфляційні втрати у розмірі 1009,29 грн і 3% річних у розмірі 413,41 грн; та судові витрати у справі у розмірі 3028,00 грн. 19.04.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21.05.2024 представник позивача, за довіреністю у справі - [PERSON] , подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника КПБМР «Білоцерківтепломережа», вимоги позивач підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. 05.08.2024 відповідач - [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов визнає у повному обсязі. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 12 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. З матеріалів справи (а.с. 13-14), вбачається, що згідно рішення Білоцерківської міської ради від 23.12.2005 року за №388 виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква є КП БМР «Білоцерківтепломережа», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою № 2244 від 30.11.2020 установила тарифи з централізованого опалення, що надається КП БМР «Білоцерківтепломережа», яке є виконавцем вказаної послуги, для населення м. Біла Церква. Згідно інформації управління обліку та моніторингу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області (а.с.26), відповідач - [PERSON] . [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи (а.с.11), вбачається, що 17 грудня 2012 року між КП БМР «Білоцерківтепломережа» та [PERSON] було укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води, за о/р [NUMBER] . З розрахункового листа абонента по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого за адресою: [ADDRESS] на ім`я відповідача (а.с.9-10), вбачається, що сплата коштів за надані комунальні послуги здійснюється, однак не у повному обсязі, тому за період з 01.11.2018 по 01.02.2024 утворилася заборгованість за послуги з централізованого опалення та абонентського обслуговування у розмірі 18586,03 грн. З матеріалів справи (а.с.12), вбачається, що позивач у порядку досудового врегулювання спору, звертався до відповідача із претензією, щодо сплати в добровільному порядку суми заборгованості, однак останній борг не сплатив, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. При вирішенні спору суд виходить з наступного. У відповідності до п.3 ч.2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 за № 2479-VI, органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно із ч.1 п.1 ст. 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 за № 2479-VI, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг бере участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. П.п. 1,2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017, покладено обов`язок на індивідуального споживача щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до ч.1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017, споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та /або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Отже, враховуючи вказані норми законодавства, відповідач, як споживач комунальних послуг, зобов`язаний оплачувати надані послуги у встановлені строки, а він допустив порушення вимог законодавства, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з нього на користь позивача. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми, полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, що також зазначено у правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц. З наданого позивачем розрахунку (а.с. 5-8), вбачається, що розмір інфляційних втрат за період з 01.11.2018 по 01.02.2022 становить - 1009,29 грн, а 3% річних - 413,41 грн. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч.1 ст. 142 ЦПК України, в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні суду вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову. Позивач сплатив при подачі позову судовий збір у розмірі 3028,00 грн, тому враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з нього на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 1514,00 грн та підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову в розмірі 1514,00 грн.

Outcome: approved