Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-01 00:00:00

В провадженні судді перебуває позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протягом 10 років 6 місяців пропрацював на підприємстві Відповідача, в умовах впливу шкідливих факторів, а саме: з 12.08.2002 року по 28.02.2013 року працював електромонтером з ремонту обслуговування, паросиловий цех ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», виконував комплекс робіт з обслуговування та ремонту електрообладнання паросилового цеху, оперативні переключення. Згідно з Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння) №2/2-11-3/2965 від 06.07.2015 року, затвердженої Головним державним санітарним лікарем міста Кривого Рогу, Криворізького та Широківського районів В.М. Барабаш, на робочому місці позивача основними шкідливими факторами, що мали місце при виконанні ним технологічного процесу є: шум, аерозоль фіброгенної дії (пил), мікроклімат. Відповідно до державних санітарних норм та правил «Гігієнічної класифікації праці» №248 від 08.04.2014 року умови праці позивача на робочому місці «Електромонтер з ремонту та обслуговування елктроустаткування» паросилового цеху ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (12.02.2002 28.02.2013) відносяться: по рівню шуму до 3.3; по важкості праці до 3.2; по речовинам фіброгенної дії до допустимого; по мікроклімату до 3.1. 15.12.2015\~року ЛЕК\~ДУ «Український\~науково-дослідний\~інститут промислової\~медицини» позивачу\~було встановлено\~професійне захворювання:\~нейросенсорна приглухуватість\~справа першого\~ступеня (з\~легким зниженням\~слуху),\~зліва другого\~ступеня (з\~помірним зниженням\~слуху).Захворювання професійне (15.12.2015р.). Відповідно до\~п.\~16\~Акту №37\~розслідування причин\~виникнення захворювання\~від 30.12.2015\~року підставою\~в позивача\~професійного захворювання\~постало те,\~що він\~працюючи з\~12.08.2002\~року по\~28.02.2013\~року електромонтером\~з ремонту\~та обслуговування\~електрообладнання ПГЦ\~(колишнього\~паросилового цеху)\~ПАТ «АрселорМіттал\~Кривий Ріг»\~здійснював обслуговування\~та ремонтелектрообладнання - паросилового цеху, оперативні переключення. Протягом зазначеного періоду підпадав під вплив дії факторів шуму, показники якого перевищували нормативні значення через недосконалість робочого місця. Згідно з п. 17 Акту №37 причиною виникнення в позивача професійного захворювання є шум. Первинним оглядом медико-соціальною експертною комісією позивачу було визначено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 5% (5% - туговухість), з 25 січня 2016 року безстроково. На даний\~час позивача\~постійно турбує\~шум у\~вухах,\~періодичний головний\~біль,\~підвищення артеріального\~тиску та\~зниження слуху\~в цілому\~на обидва\~вуха.Внаслідок отриманого професійного захворювання, він змушений постійно бути під наглядом лікарів, щороку проходити стаціонарне лікування для підтримання свого здоров`я, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури і лікування. У зв`язку\~з отриманням\~позивачем професійного\~захворювання порушено\~та порушуються\~його нормальні\~життєві зв`язки,\~він позбавлений\~можливості реалізовувати\~свої звички\~та бажання,\~постійно виникають\~складнощі у\~зв`язку\~з зниженням\~слуху,\~загальною слабкістю,\~запамороченням,\~втратою рівноваги\~та головним\~болем.Стан здоров`я\~не дає\~змоги тривалий\~час виконувати\~фізичну роботу,\~повноцінно проводити\~час зі\~своєю сім`єю\~та просто\~спілкуватися з\~людьми,\~адже він\~погано чує\~та змушений\~весь час\~перепитувати співрозмовника,\~що іноді\~викликає роздратування\~оточуючих людей.Ночами позивач довгий час може не спати через порушення ритму сну (сонливість вдень, тривожний сон у нічний час), змушений постійно користуватися медикаментами полегшуючими його страждання. Тривалий процес лікування захворювання, пов`язаного з виробництвом, позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. Постійно відчуває фізичні страждання та біль, обгрунтовані поганим самопочуттям та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманого ушкодження здоров`я, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні. Все це постійно і негативно позначалося і позначається на його душевному та фізичному станах, що позбавляє можливості жити нормальним життям. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання 50000\~гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Ухвалою суду від 02.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано строк для надання відзиву. 07 червня 2024 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] , згідно якого останній просить в задоволені позовної заяви [PERSON] до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання у розмірі 50000,00 грн. відмовити у повному обсязі. Відзив мотивовано тим, що позивач при пред`явленні вимог про стягнення моральної шкоди має довести в чому полягає завдана шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача її заподіяно, з яких міркувань виходив позивач визначаючи розмір шкоди, та якими доказами він це підтверджує. Однак, твердження позивача, які складають зміст позовної щодо вимог про стягнення моральної школи, є не що інше, як припущення можливого розміру заподіяної шкоди, оскільки вони не підтверджується жодним належним та допустимим доказом, навіть словесно в своєму змісті позовної заяви позивач не вказав, у чому саме проявляються душевні страждання їх глибина та тривалість, як це відобразилось у його повсякденному житті. Позивачем не було надано жодного доказу в обґрунтування своїх доводів з урахуванням характеру і обсягу душевних страждань, взагалі не вмотивовано та не обґрунтовано висновок щодо розміру морального відшкодування. На підтвердження зазначеного вище, позивач не надає суду будь-яких належних та допустимих доказів, що вказували б на те, що він дійсно зазнає моральних страждань, оскільки позивачем не доведено вину відповідача щодо завдання йому шкоди в наслідок якої у нього виникло б право на відшкодування моральної шкоди, а відтак у позивача апріорі не може виникнути моральних страждань без існування завданої йому шкоди. За таких обставин ПАТ «АМКР» вважає вимоги позивача щодо сплати йому моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, такими, що є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] працював на підприємстві відповідача з 12.08.2002 року по 28.02.2013 року (а.с. 9, зворот, а.с. 10 зворот). Згідно з висновком про умови праці працівника, затвердженого 06.07.2015 року, відповідно до державних санітарних норм та правил «Гігієнічної класифікації праці» №248 від 08.04.2014 року умови праці на робочому місці «Електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування» паросилового цеху ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (12.08.2002 року -28.02.2013 року) відносяться: по шуму до 3.3; по важкості праці до 3.2; по речовинам фіброгенної дії до допустимого; по мікроклімату до 3.1. (а.с. 13.). З Акту №37 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання Форми П-4 від 31.12.2015 року встановлено, що хронічне професійне захворювання у позивача виникло за таких обставин. Працюючи з 12.08.2002 року по 28.02.2013року електромонтером з ремонту та обслуговування електрообладнання ПГЦ (колишнього паросилового цеху) ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» здійснював обслуговування та ремонт електрообладнання паросилового цеху, оперативні переключення. Протягом зазначеного періоду підпадав під вплив факторів шуму. Показники котрого перевищували нормативні значення через недосконалість його робочого місця (а.с. 14, зворот). 04.02.2016 року за результатами огляду [PERSON] з 25.01.2016 року встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 5% безстроково (а.с. 17). Згідно з ст.\~4\~ЗУ «Про\~охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів,а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Так, відповідно до ч.ч. 1-4 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до вимог ст.\~173\~КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно з нормами Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України). Крім того, статтею 46\~Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №\~4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1\~КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Так, Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання Форми П-4 від 31.12.2015 року підтверджено факт отримання професійного захворювання позивачем саме при виконанні ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача. При цьому, чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються письмовими матеріалами справи (а.с. 11-21). Виходячи з норм ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди. Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності». Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Суд приймає до уваги зазначені у позовній заяві обставини про те, що у зв`язку з захворюванням було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Відповідно до ч. 2, 3 ст.\~23\~ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками професійного захворювання порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв`язки, що в свою чергу призвело до моральних страждань. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв`язку. Оскільки в письмових матеріалах справи всі перелічені умови знайшли своє відображення, оскільки позивач отримав професійне захворювання безпосередньо через виконання трудових обов`язків, тобто підприємство належним чином не забезпечило безпечних умов праці, суд погоджується з необхідністю грошового відшкодування, пов`язаного зі спричиненням моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання професійного захворювання, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм. Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №\~4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» (з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Тому, при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим стягнути на його користь з відповідача 20000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Відповідно до ст.141\~ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням положення, п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 1211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial