Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

Позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомунерерго» (далі за текстом ОКП «ДТКЕ») звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію, в обґрунтування якого вказав, що відокремлений підрозділ позивача - «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомунерерго» «Мирноградтепломережа» (далі за текстом «ВО ОКП «ДТКЕ» «Мирноградтепломережа»), здійснюючи свою діяльність з виробництва теплової енергії відповідно до стандартів, норм і правил для потреб опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, надав в опалювальні періоди теплову енергію до багатоквартирного будинку [ADDRESS] , у якому розташована квартира [ADDRESS] . Будинок приєднаний до системи централізованого теплопостачання, в ньому встановлено прилад обліку теплової енергії. За цією адресою на ім`я відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , відповідно до якого обліковується інформація щодо цієї квартири та нараховується плата за теплову енергію. Квартира відповідача відключена від внутрішньо будинкової системи централізованого опалення в установленому законом порядку та обладнана системою індивідуального опалення. Вказуючи на те, що співвласники квартир незалежно від їх відключення від мереж централізованого опалення повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаної площі житла, у випадку відповідача застосована площа квартири 62,10 кв.м, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів виниклу заборгованість за надану теплову енергію, витрачену на загальнобудинкові потреби опалення, в сумі 7976 грн 59 коп. за період з 01.12.2020 до 01.11.2023, 3% річних в сумі 48 грн 74 коп. та інфляційні витрати в сумі 146 грн 46 коп. за період з 01.02.2021 до 01.02.2022, плату за абонентське обслуговування в сумі 870 грн 33 коп. за період з 01.12.2020 до 01.11.2023, а також понесені ним судові витрати в сумі 2457 грн 40 коп. по 1228 грн 70 коп. з кожного. Представник позивача ОКП «ДТКЕ» до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, наполягаючи на позовних вимогах, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] до суду також не з`явилися, будучи двічі сповіщеними про час і місце слухання справи, у тому числі через розміщення судового виклику на офіційному вебсайті судової влади України, у судове засідання не з`явилися без повідомлення причин, клопотання про відкладення розгляду справи та заяв по суті справи на час ухвалення цього рішення не подали. Згідно із ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити у цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ухвали суду від 13.05.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , з 13.02.1998 зареєстровани відповідач [PERSON] , [INFO] , та з 16.02.2001 - відповідач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою Відділу ведення Реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 12.01.2024. Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.08.2023 відомомсті про права власності та інші речові права на вказану квартиру відсутні. На ім`я відповідача [PERSON] позивачем за вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , відключена від централізованого теплопостачання, що підтверджується актом від 01.10.2007 про відключення цієї квартири від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення і ГВП. Як стверджує позивач, жодних звернень споживачів за особовим рахунком № [NUMBER] по квартирі [ADDRESS] щодо непроведення стягнення за теплову енергію з наданням документів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 № 206 до підприємства не надходило. Згідно із розрахунками заборгованості відповідача перед ОКП «ДТКЕ» позивачем враховано, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , обладнана індивідуальним опаленням, площа квартири для розрахунку 62,10 кв.м, у будинку встановлено вузол комерційного обліку теплової енергії, загальна площа будинку складає 3681,20 кв.м. Розподіл обсягу спожитих у будинку комунальних послуг здійснено на підставі Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будинку комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (І, П, Ш) зі змінами відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 № 358 (п.2 розділа Ш, ф-ла 12; п.8 та п.9 розділа ІУ, ф-ла 25 та 26). Сума заборгованості відповідачів перед ОКП «ДТКЕ» за постачання теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення (із зазначенням вихідних даних для розрахунку теплової енергії, витрачені на загальнобудинкові потреби опалення) за вищевказаною адресою склала 7976 грн 59 коп. за період з 01.12.2020 до 01.11.2023, 3% річних - 48 грн 74 коп. та інфляційні витрати - 146 грн 46 коп. за період з 01.02.2021 до 01.02.2022, плата за абонентське обслуговування - 870 грн 33 коп. за період з 01.12.2020 до 01.11.2023. Нарахування вартості послуг проводилося за затвердженим в установленому порядку тарифами, на підставі актів підключення (відключення) жилого будинку [ADDRESS] до системи центрального теплопостачання від 02.11.2020, 12.04.2021, 25.10.2021, 01.11.2022, 31.03.2023, актів зняття показань вузла обліку теплової енергії від 30.11.2020, 31.12.2020, 31.01.2021, 28.02.2021, 31.03.2021, 12.04.2021, 31.10.2021, 30.11.2021, 31.12.2021, 31.01.2022, 28.02.2022, 01.04.2022, 30.11.2022, 31.12.2022, 31.01.2023, 27.02.2023, 01.04.2023. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач комунальної послуги - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. До комунальних послуг згідно із п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносяться в тому числі послуги з центрального опалення, постачання гарячої води. За приписами ст.162 ЖК України, п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992, в редакції, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006, власник (споживач) зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, згідно із якою цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, і із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Суд вважає, що відкриття особового рахунку № [NUMBER] на ім`я відповідача [PERSON] за адресою розташування вищевказаної квартири, відповідно до якого нараховується плата за послуги з теплопостачання, що надавалися позивачем будинку [ADDRESS] до точки розподілу в межах балансової належності, свідчать про фактичне укладення договору між сторонами. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від сплати за фактично надані послуги. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.12.2018 у справі № 638/11034/15-ц, від 19.08.2019 у справі № 226/1437/16-ц, від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17. Крім того згідно із ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. На виконання вимог вказаного закону позивачем розміщено типовий договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води на офіційному сайті ОКП «ДТКЕ» www.kpdtke.com.ua (в розділі «Публічний договір»), що є публічним договором приєднання. В цьому ж розділі підприємством розміщено інформацію про вимоги до якості відповідних послуг, наведено тарифи, розмір плати за абонентське обслуговування, зразок заяви-приєднання до договору тощо. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки від відповідачів не надходило заяви про укладання з ними індивідуального договору, договір про надання послуг з постачання теплової енергії вважається укладеним на підставі ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно із ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, які втратили чинність з 01.05.2022 та діяли на час виникнення спірних правовідносин, (далі за текстом Правила № 630), плата за надання цих послуг повинна здійснюватися не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п.35 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, (далі за текстом Правила № 830), розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Згідно із п.37 Правил № 830 споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Згідно із п.24 Правил № 830 розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а в разі їх відсутності пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (зі змінами відповідно до наказів Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 № 358 та від 26.03.2022 № 61) (далі Методика № 315). Встановлено, що нарахування відповідачам здійснюється з урахуванням показань вузла розподільного обліку теплової енергії, який наявний у будинку. Відповідно до абз.6 п.14 Правил № 830 відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Згідно із п.12 розд.ІУ Методики № 315 обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Отже всі співвласники будинку сплачують обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та функціонування внутрішньобудинкової системи опалення будинку, а залишок теплової енергії, спожитої будинком (загальний обсяг якого фіксується вузлом комерційного обліку теплової енергії), розподіляється між житловими/нежитловими приміщеннями, до яких безпосередньо постачається теплова енергія. Крім того відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України та норм Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир у багатоквартирному будинку є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання, зобов`язані брати участь в утриманні будинку відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення мешканців багатоквартирних будинків від мереж централізованого теплопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такого обов`язку, оскільки внутрішньобудинкові системи теплопостачання належать до інженерного обладнання та є його невід`ємною частиною. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Отже співвласники усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Виходячи з наведених вимог діючого законодавства та встановлених обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі мають перед позивачем зобов`язання вносити плату за теплову енергію, витрачену на загальнобудинкові потреби опалення будинку. Оскільки відповідачі в односторонньому порядку порушили умови договору, з них підлягає стягненню виникла заборгованість за теплову енергію, витрачена на загальнобудинкові потреби опалення, в сумі 7976 грн 59 коп. за період з 01.12.2020 до 01.11.2023. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи цю норму закону, вимоги позивача та наявну заборгованість, з відповідачів також підлягають стягненню 3% річних в сумі 48 грн 74 коп., інфляційні витрати в сумі 146 грн 46 коп., розраховані за період невиконання грошового зобов`язання з 01.02.2021 до 01.02.2022. Статтею першою Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів-розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку. Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхні приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги, оскільки відповідно до ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» співвласникам, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення, здійснюються нарахування за теплову енергію, витрачену на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, а також функціонування внутрішньобудинкової системи опалення. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Нарахування за абонентське обслуговування здійснюється щомісяця протягом року в фіксованому розмірі, виходячи із розрахунку: з жовтня 2020 року по 26 грн 42 коп. за місяць, з жовтня 2021 року по 33 грн 74 коп. за місяць для споживачів, які мешкають у будинках, що обладнані приладами обліку теплової енергії, та по 23 грн 04 коп. за місяць для споживачів, будинки яких не обладнано лічильниками обліку теплової енергії, з жовтня 2022 року по 29 грн 15 коп. за місяць та з жовтня 2023 року по 38 грн 02 коп. за місяць. У порушення вищенаведених норм законодавства відповідачі з грудня 2020 року до листопада 2023 року не здійснювали плату за абонентське обслуговування, внаслідок чого утворилася заборгованість з відповідних платежів в сумі 870 грн 33 коп., яка також підлягає стягненню. Позивач просить стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати в сумі 2457 грн 40 коп, які складаються із сплаченого ним при пред`явленні позову судового збору в сумі 2422 грн 40 коп. та із витрат, понесених на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав, в сумі 35 грн 00 коп. Згідно із ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом вимоги позивача задовольняються в повному обсязі, з відповідачів на користь позивача має бути стягнуто судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп., по 1211 грн 20 коп. з кожного. Що стосується стягнення витрат, пов`язаних з отриманням відомостей з Державного реєстру речових прав, суд виходить з такого. Згідно із ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із ч.1 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Беручи до уваги вказані норми закону, суд не вбачає правових підстав для стягнення заявлених позивачем витрат за отримання інформації з Державного реєстру речових прав в сумі 35 грн 00 коп., оскільки ці відомості отримані і надані позивачем самостійно, не на вимогу суду, а тому в їх стягненні слід відмовити. На підставі ст.64, 67, 68, 162 ЖК України, ст.525, 526, 625 ЦК України, законів України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21.07.2005 року № 630, Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року,

Outcome: approved