Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

У травні 2024 року представник позивачки [PERSON] - адвокат Прийма Р.С. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] є власницею житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серія та номер 1091, виданий 05.12.2017. Також, в спірній квартирі зареєстрований чоловік [PERSON] . Відповідач вже 2 роки не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей не має зберігає і взагалі житлом не цікавиться. Позивачка має сина [PERSON] інваліда І групи, який теж зареєстрований за цією адресою. Комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб. Так як відповідач не сплачує зазначені платежі, змушені сплачувати все самі. Відповідач також має допомагати по утриманню даного будинку, але нічого не робить. Позивачка також має намір на власний розсуд розпорядитися своїм майном, в тому числі житловим будинком, однак цьому перешкоджає реєстрація в будинку відповідача. Таким чином, вона позбавлена можливості в повному обсязі та на власний розсуд вільно розпоряджатися своєю власністю. Окрім того, вона, як малозабезпечена особа, не має змоги оформити на своє ім"я субсидію на електроенергію та газ, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивачка, ні син, відповідачу не чинили. При неодноразовому зверненні за допомогою телефонних дзвінків до відповідача з проханням зняти своє місце реєстрації він ігнорує та зазначає, що проживає за кордоном. Ухвалою судді від 17.06.2024 відкрито провадження у справі і та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка та її представник у судове засідання не з"явилися, останній надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач у судове засідання не з"явився, надіслав на електронну адресу суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомленням сторін, за наявними у справі матеріалами. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як передбачено ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.12.2017, позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с.20-22, 77). Відповідно до витягу №358 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с.Івановичі, вул.Миру, 71, зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.25, 78). Як вбачається з копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон [PERSON] серії [NUMBER] , останній 15.06.2022 виїхав з України. Згідно ст. 15 та ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зі ст. 150 ЖК України вбачається, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Відповідно до положень ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Із досліджених в суді доказів слідує, що позивачка є власницею будинку [ADDRESS] , де зареєстрований також відповідач [PERSON] , який за вказаною адресою не проживає вже 2 роки, оскільки 15.06.2022 виїхав за кордон та добровільно знятися з реєстрації не бажає, чим порушує права [PERSON] як власниці. За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд\~ розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, в суді доведено, що відповідач 2 роки не проживає в будинку [ADDRESS] , який належить позивачці на праві приватної власності, участі у сплаті комунальних платежів, обслуговуванні та утриманні житла не приймає, в добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації за вказаною адресою, що є порушенням права власника житла вільно розпоряджатися своєю власністю, тому втратив право на його користування. При зазначених обставинах, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на його користування.

Outcome: approved