Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

22 червня 2024 року на адресу суду надійшла позовна заява про визнання права на земельну частку (пай) як на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який проживав один в с. Розсохувата Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 2,93 га, в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП імені Шевченка с. Ялинівка, сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХМ №0409847, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 714 від 16 березня 2001 року. Він є спадкоємцем за законом. Його мати [PERSON] померла [INFO] , його брати: [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] помер [INFO] . Для оформлення спадщини він звернувся до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області, однак листам № 24-753/0/4-13 від 16 березня 2013 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності на земельну частку (пай), та рекомендовано звернутися до суду. Зазначає, що він має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя [PERSON] , який помер [INFO] , однак через відмову нотаріуса позбавлений можливості здійснити це в позасудовому порядку. Для подальшого утримання та збереження майна необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права на земельну частку (пай) в судовому порядку, не існує. 24 червня 2024 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. В судове засідання сторони надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності у підготовчому судовому засіданні без застосування звукозапису. 29 липня 2024 року позивач подав заяву, у якій просить проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. 29 липня 2024 року представник відповідача Летичівської селищної ради Коберник О. В. подала заяву про розгляд справи у їхню відсутність та без звукозапису, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Справу розглянуто в порядку ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звертатися до суду за захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права. Відповідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим, звернутися до суду щодо захисту своїх порушених Кодексом, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зі змісту заяв відповідачів вбачається, що позовні вимоги повністю визнають. Інших спадкоємців немає. Судом не встановлено, що визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Аналізуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для ухвалення рішення про прийняття визнання позову і задоволення вимог, та визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 2,93 га в умовних кадастрових гектарах, із земель КСП імені Шевченка с. Ялинівка, сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХМ №0409847, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 714 від 16 березня 2001 року, як на спадкове майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві позивач вказує, що судові витрати він залишає за собою. Враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати необхідно покласти на позивача. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved