Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Адвокат Гулько Жанна Вікторівна, діючи в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.05.2023 [PERSON] отримано в борг грошові кошти в розмірі 188 000 грн. зі строком повернення до 27.08.2023, про що складено розписку. Крім того, 26.07.2023 [PERSON] отримано в борг грошові кошти в розмірі 60 000 грн. зі строком повернення до 08.08.2023, про що також складено розписку. У встановлений строк відповідач не повернув грошові кошти отримані в борг. Просила: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за розпискою від 27.05.2023 у розмірі 188 000 грн; стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за розпискою від 26.07.2023 у розмірі 60 000 грн; стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних, нарахованих на заборгованість за розпискою від 27.05.2023 в розмірі 200,88 грн.; а також 3% річних, нарахованих на заборгованість за розпискою від 26.07.2023 в розмірі 157,81 грн; стягнути з відповідача на користь позивача витрати судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. 13.09.2023 постановлено ухвалу про відмову у забезпеченні позову. 23.10.2023 постановлено ухвалу про відмову у забезпеченні позову. 22.09.2023 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 08.03.2024 представник позивача надала до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначила, що відповідач повернув частину заборгованості у розмірі 60000 грн, а тому просила суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 188 000 грн., а також 3% річних, нарахованих на заборгованість за розпискою від 27.05.2023 в розмірі 200,88 грн., а також 3% річних, нарахованих на заборгованість за розпискою від 26.07.2023 в розмірі 157,81 грн., витрати судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. 16.07.2024 судом постановлено ухвалу про витребування у [PERSON] оригінали розписок від 27.05.2023 та 26.07.2023, які складені [PERSON] Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які отримані останнім 27.11.2023. Зважаючи на неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 27.05.2023 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики на суму 5 000 доларів США, що за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют на дату заключення договору, становить 188 000 грн., на строк до 27.08.2023, про що відповідачем складена розписка від 27.05.2023. 26.07.2023 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики на суму 60 000 грн. на строк до 08.08.2023, про що відповідачем складена розписка від 08.08.2023. [PERSON] повернув грошові кошти в розмірі 60 000 грн. за розпискою від 26.07.2023 після звернення позивачем до суду з цим позовом. Відомості про виконання відповідачем своїх зобов`язання відповідно до умов укладеного 27.05.2023 договору відсутні. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. В силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст. 533 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, які виникли у нього з договору позики від 27.05.2023, та допустив прострочення. Відтак, відповідач повинен повернути позивачу грошові кошти за договором позики від 27.05.2023 в 188 000 грн., оскільки зобов`язання повинно виконуватись в грошовій одиниці України - гривні. Щодо вимог про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 200,88 грн., нарахованих на суму заборгованості за розпискою від 27.05.2023 та 3% річних в розмірі 157,81 грн., нарахованих на суму заборгованості за розпискою від 26.07.2023, суд відзначає наступне. На спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Проте слід врахувати, що 24.02.2022 з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, зокрема, доповнено пунктом 18, відповідно до якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 200,88 грн., нарахованих на суму заборгованості за розпискою від 27.05.2023 та 3% річних в розмірі 157,81 грн., нарахованих на суму заборгованості за розпискою від 26.07.2023 не підлягають вимогам закону, а тому відсутні підстави для їх задоволення. З урахуванням наведеного та обставин, встановлених в судом, у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 1880 грн. Щодо судових витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 10 000 грн. суд відзначає наступне. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу були надані копія договору про надання правничої допомоги № 01/3 від 01.09.2023, копія ордеру на надання правової допомоги від 09.09.2023 серії АІ № 1456872, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 23.03.2018 серії КС № 6495/10, розрахунок попередньо визначених судових витрат від 11.09.2023, копія квитанції до прибуткового касового ордеру № 22 від 08.09.2023. Так відповідно до розрахунок попередньо визначених судових витрат від 11.09.2023, вартість правової допомоги складає 10 000 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 22 від 08.09.2023 [PERSON] було сплачено Гулько Ж.В. 10 000 грн. за договором № 01/3 про надання правничої допомоги від 01.09.2023. Враховуючи наведене, суд вважає можливим відшкодувати позивачу за рахунок позивача витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (99,81%) у сумі 9981 грн.

Outcome: partial