Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 14.09.2023 звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати право власності за кожною по 1/2 частині житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . На обгрунтування своїх вимог зазначили, що [INFO] померла їх мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який був побудований у 1978 році. Звернувшись до нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, позивачам було відмовлено у видачі таких свідоцтв у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, оскільки померла не прийняла спадкове майно в експлуатацію, державна реєстрація права власності не проводилася. Зазначені обставини, які унеможливлюють їх право на отримання спадщини за законом, змусили звернутися до суду з даним позовом. Позивачі в\~судове засідання не з`явилися, однак їх представник адвокат Іванова І.А. подала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Судові витрати, понесені позивачами, просила віднести на їх рахунок. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій питання щодо вирішення позовних вимог відніс на розсуд суду. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення повідомлений належним чином, про причини\~неявки суд\~не повідомив,однак 01.04.2024 подав суду пояснення щодо позову, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що померла [PERSON] станом на 30.03.2024 має перед АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 4\~187 грн 57 коп. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] в с.Богданівка Кропивницького району Кіровоградської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Як вбачається з відомостей, наданих 26.04.2023 за №224 Знам`янським міжміським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» на запит нотаріуса, померлій [PERSON] належить житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі виписки з погосподарської книги №3 за 2016-2020 роки № об`єкту ПГО 0224-01, виданої виконавчим комітетом Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про те, що згідно погосподарського обліку сільської ради вказаний житловий будинок обліковується за [PERSON] Знам`янським МКП «Бюро технічної інвентаризації» зазначено, що [PERSON] побудувала житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами у 1978 році, однак не прийняла його в експлуатацію та не отримала документи, які посвідчують право власності на нерухоме майно. В свою чергу, самочинно побудованих будівель, прибудов, перебудов, добудов, перепланувань не виявлено. Побудовані [PERSON] житловий будинок та господарсько-побутові будівлі та споруди не належать до самочинного будівництва і не потребують прийняттю в експлуатацію з огляду на рік побудови. Такі ж відомості щодо жилого будинку містяться в інвентаризаційній справі №624 та технічному паспорті на будинок, виготовленому станом на 28.03.2023 на замовлення позивачки [PERSON] . Відповідно до витягів з погосподарських книг за 2011-2025 роки та виписки з погосподарської книги, виданої виконавчим комітетом Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області 09.04.2024 за №82-К, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , рахується за померлою [INFO] [PERSON] . Рік побудови будинку - 1978. Позивачі є рідними доньками померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , довідкою №88/03-3.55 від 22.01.2004 та свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено положеннями ст.1218 ЦК України. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст.1269 ЦПК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з довідкою №222-К від 30.11.2021, виданої Трепівським старостинським округом Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, померла [PERSON] з 17.05.1977 і до дня смерті [INFO] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . Від імені померлої сільською радою заповіт не посвідчувався. На день смерті разом з померлою проживали та були зареєстровані її доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Кропивницької районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Лебедченко А.Д. 28.01.2022 заведена спадкова справа №16/2022, заява про прийняття спадщини надійшла від позивачки [PERSON] . В свою чергу, позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується зазначеною вище довідкою старостинського округу. Також в матеріалах спадкової справи №16/2022 міститься претензія кредитора АТ КБ «Приватбанк», подана в порядку ст.1281 ЦК України, з якої вбачається, що у померлої [PERSON] перед зазначеною банківською установою рахується заборгованість в розмірі 4 187 грн. 57 коп. за кредитним договором №SAMDN52000107003603 від 10.09.2013. Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] з претензією ознайомлені. Постановою державного нотаріуса Кропивницької районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Лебедченко А.Д. №499/02-31 від 07.08.2023, позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті матері на вказаний житловий будинок у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, та у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на вказане майно за спадкодавцем. Таким чином, позивачі, будучи спадкоємцями першої черги за законом, прийняли спадщину після смерті матері ( [PERSON] шляхом подачі заяви у встановлений законом строк до нотаріальної контори, [PERSON] внаслідок постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини), а тому з часу відкриття спадщини вона належить їм в рівних частках та вони мають право на спадкування вищезазначеного житлового будинку. Однак, відсутність документів, які могли б підтвердити право власності та належність майна спадкодавцеві, а також відсутність державної реєстрації права власності на вказане майно за спадкодавцем є перешкодою у отриманні свідоцтв про право на спадщину за законом на ім`я позивачів. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону України права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 (яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 №56), Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5 і зареєстроване в Міністерстві Юстиції України від 18.02.2002 за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно необхідно керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто, записи в погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Відповідно до ч.1\~ст.58\~Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2\~ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва встановлено\~постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення»\~(втратила чинність). Тобто, до 05.08.1992 не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень\~Конституції України\~та\~ЦК України\~вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011 №40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30.07.2012 №40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи та технічного паспорта на будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] , який виготовлений станом на 28.03.2023 Знам`янським МКП «Бюро технічної інвентаризації», самовільних побудов не виявлено. Рік побудови будинку 1978, господарсько-побутових будівель та споруд 1978-1980 роки. З довідки та виписки з погосподарської книги, виданих виконавчим комітетом Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, вбачається, що житловий будинок, розташований за вказаною вище адресою, рахується за померлою [INFO] [PERSON] . Рік побудови будинку - 1978. Дане домоволодіння зареєстровано в погосподарській книзі сільської ради з наданням відповідної адреси. Будь-які докази самочинного будівництва спірного будинку в матеріалах справи відсутні. Згідно з п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 за №7/5\~(у редакції\~наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 №1692/5), листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 №19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері, у встановленому законом порядку прийняли спадщину, однак у позасудовому порядку не мають можливості реалізувати свої права на оформлення спадщини з причин відсутності державної реєстрації права власності на житловий будинок та правовстановлюючих документів, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна. Доводи представника третьої особи щодо підстав для відмови у позові суд відхиляє, оскільки зобов`язання з повернення спадкоємцями грошових коштів згідно з укладеним спадкодавцем кредитним договором не входять до предмету спору в цій справі. Такі зобов`язання входять до складу спадщини і згідно зі ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Outcome: approved