Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

27.08.2015 Публічне акціонерне товариство Банк «Меркурій» (далі ПАТ Банк «Меркурій»), в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ Банку «Меркурій» Куліша В.М., який діяв на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №47 від 12.06.2014, звернувся через поштове відділення (т. 1 а.с. 46, 47), до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до відповідачів про звернення стягнення, в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №18-06П-23 від 31.03.2011 в розмірі 3595195,27 грн, на предмет застави на рухоме майно, що належить [PERSON] та є предметом договору застави виробничого обладнання №02/2-08-208 від 29.09.2012, та на рухоме майно, яке належить [PERSON] та є предметом договору застави виробничого обладнання №02/2-08-209 від 29.09.2010, із застосуванням способу реалізації, шляхом проведення публічних торгів в межах виконавчого провадження, мотивуючи тим, що [PERSON] порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків у повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. Ухвалою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 03.09.2015 позов ПАТ Банк «Меркурій», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ Банку «Меркурій» Куліша В.М., залишено без руху (т. 1 а.с. 42). 10.09.2015 позивачем через поштове відділення подано заяву на виконання ухвали судді від 03.09.2015 (т. 1 а.с. 45-48). Ухвалою судді від 01.10.2015 провадження у справі №619/3736/15-ц відкрито та призначено до розгляду (т. 1 а.с. 53). 18.12.2015 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Шулатовою І.С., яка діяла на підставі довіреності від 23.11.2015 (т. 1 а.с. 69-73), подано до суду заперечення на позовну заяву, в якому вважає, що позовна заява є необґрунтованою, неправомірною, не підтверджена належними й допустимими доказами, ґрунтується лише на припущеннях, а саме: на підставі розрахунку кредитної заборгованості не можна встановити по кредитній лінії якого банку було здійснено розрахунок, немає доказів повноваження осіб, які склали й підписали розрахунок, не можна встановити на підставі яких документів первинного бухгалтерського обліку було складено розрахунок заборгованості, та чи існують взагалі такі документи у позивача; [PERSON] належним чином виконував обов`язки щодо виконання основного зобов`язання за кредитним договором, а отже вимога про звернення стягнення на предмет застави є передчасною; вважає заяви на видачу готівки недійсними, оскільки підписані не встановленими особами, без зазначення їх посад та ініціалів, не містять круглої печатки установи банку, що здійснила видачу готівки, а містять лише печатку канцелярії банку, а отже не може посвідчувати такого типу документи; одночасне стягнення суми боргу з боржника та звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю, у рахунок погашення боргу призводить до стягнення на користь кредитора однієї й тієї самої суми заборгованості одночасно як з боржника, так і з майнового поручителя за рахунок належного йому майна, за такої ситуації відбувається фактичне подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові (т. 1 а.с. 80-86). Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 06.04.2016 зупинено провадження у цивільній справі №619/3736/15-ц до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом [PERSON] до ПАТ Банк «Меркурій», [PERSON] про визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним, захист прав споживачів (т. 1 а.с. 172, 173). 07.11.2019 ухвалою суду поновлено провадження у цивільній справі за позовом ПАТ Банк «Меркурій» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку тим, що Постановою Верховного Суду від 23.05.2018 рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 30 травня 2017 року залишено без змін (т. 1 а.с. 230, т. 3 а.с. 154-156). Ухвалою суду від 14.06.2021, замінено сторону у цивільній справі №619/3736/15-ц за позовом ПАТ Банк «Меркурій» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, з ПАТ Банк «Меркурій» на його правонаступника ТОВ «ФК Горизонт» (т. 2 а.с. 207-209). Постановою Полтавського апеляційного суду від 21.07.2022, ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 14 червня 2021 року, залишено без змін (т. 3 а.с. 59-63). Розпорядженням Голови Верховного Суду №10/0/9-22 від 16.03.2022 року Котелевському районному суду Полтавської області визначено територіальну підсудність справ Борівського районного суду Харківської області та Дергачівського районного суду Харківської області. Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідне рішення є підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 21.11.2022, справа №619/3736/15-ц передана головуючому судді Шолудько А.В. (т. 3 а.с. 66). Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області Шолудько А.В. від 28.02.2023 справу 619/3736/15-ц прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи по суті (т. 3 а.с. 67). Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (т. 3 а.с. 144). Директор ТОВ «ФК Горизонт» Комаровський Д.В. заявив письмове клопотання про розгляд справи без участі представника ТОВ «ФК «Горизонт», позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти прийняття заочного рішення (т. 3 а.с. 92). Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Мироненко І.С., яка діяла на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АХ №1057358 від 29.06.2021 (т. 2 а.с. 219, 220), у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (т. 3 а.с. 146, 147, 153), про причини неявки суд не повідомили та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подали. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином (т. 3 а.с. 152), про причини неявки суд не повідомила та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подала. Згідно з ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Відповідно до положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 зазначено, що згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити повністю з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 31 березня 2010 року ПАТ Банк «Меркурій» (далі банк) та [PERSON] , ІПН [NUMBER] , мешканець [ADDRESS] (далі позичальник), уклали договір 18-06П-23 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого банк надає позичальникові споживчий кредит у сумі 2525000,00 грн (далі кредит) на споживчі потреби, а позичальник зобов`язується повернути кредит 30 березня 2011 року, згідно графіку погашення, та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 27% річних. Кредит надається в день підписання договору, шляхом видачі готівкою одноразово всієї суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 договору (т. 1 а.с. 12-14). Додатковими угодами №1 від 06.05.2010, №2 від 22.06.2010, №3 від 29.11.2010, №4 від 31.01.2011, №5 від 28.02.2011, №6 від 30.03.2011, №7 від 30.06.2011, №8 від 11.07.2011, №9 від 29.09.2011, №10 від 27.10.2011, №11 від 28.12.2011, №12 від 22.03.2012, №13 від 26.06.2012, №14 від 25.09.2012, №15 від 08.11.2013, між ПАТ Банк «Меркурій» та [PERSON] , внесені зміни до договору 18-06П-23 про надання споживчого кредиту від 31.03.2010, щодо розміру процентів та порядку їх сплати, строку нарахування процентів, зміни назви договору Договір №18-06П-23 на кредитну лінію від 31.03.2010 (додаткова угода №5), порядок повернення кредиту, цілі кредитування споживчі потреби (додаткова угода №9), відступу право вимоги щодо повернення кредиту, процентів, комісії, неустойки третій особі без згоди на це позичальника (додаткова угода 14), й викладання п.1.1 у наступній редакції: «З 08.11.2013 банк встановлює ліміт кредитування у сумі, шо не перевищує 3700000,00 грн на споживчі потреби, а позичальник зобов`язується повернути кредит 22.09.2017, згідно графіку погашення, та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 7,5% річних» (додаткова угода №15) (т. 1 а.с. 15-30). В укладеній між сторонами додатковій угоді №15 від 08 листопада 2013 року, [PERSON] визнав суму кредитної заборгованості перед банком у розмірі 3 700 000,00 грн (т. 1 а.с. 30) Також, факт отримання відповідачем кредитних коштів від ПАТ Банк «Меркурій» підтверджується заявами на видачу готівки №011КР31 від 31.03.2010 на суму 2525000,00 грн, №013КР214 від 28.02.2011 на суму 261500,00 грн, №023КР278 від 30.06.2011 на суму 188900,00 грн, №023КР720 від 27.10.2011 на суму 111000,00 грн, №023КР1203 від 25.09.2012 на суму 689600,00 грн, (т. 1 а.с. 30(а)-30 (ґ)), що видані відповідно до вимог Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої Постановою Правління Національного банку України №337 від 14.08.2003. Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 28 вересня 2010 року між [PERSON] (далі заставодавець) та ПАТ Банк «Меркурій» (далі заставодержатель) було укладено договір №02/2-08-209 застави виробничого обладнання, відповідно до якого договір забезпечує вимоги заставодержателя, що виникають із договору №18-06П-23 про надання споживчого кредиту від 31 березня 2010 року, та усіх додаткових договорів та угод до нього, що виникнуть у майбутньому, далі по тексту Кредитний договір; розмір кредиту, згідно з Кредитним договором становить 3 713 000 (три мільйони сімсот тринадцять тисяч) гривень 00 коп., кредитний договір укладено між Заставодержателем та [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ), далі по тексту Позичальник, майновим поручителем якого є Заставодавець, за умовами якого Позичальник зобов`язаний Заставодержателю до 22 вересня 2017 року повернути кредит, згідно з Кредитним договором, сплатити проценти за його користування по ставці 7,5% річних, а також неустойку у розмірі та у випадках, передбачених Кредитним договором; Заставодавець у забезпечення зобов`язань Позичальника за Кредитним договором передає у заставу Заставодержателю рухоме майно, а саме SET 092FF, ринкова вартість майна за згодою сторін становить 144000,00 грн (т. 1 а.с. 35) У рахунок забезпечення зобов`язань за договором №18-06П-23 на кредитну лінію від 31.03.2010 між [PERSON] та ПАТ Банк «Меркурій» було укладено договір №02/2-08-208 застави виробничого обладнання від 28.09.2012, предметом якого є рухоме майно, що належить [PERSON] на праві власності, а саме в`язальні машини, склад й кількість яких визначається згідно до Додатку до договору, який є його невід`ємною частиною (далі майно), ринкова вартість майна за згодою сторін становить 1973900,00 грн (т. 1 а.с. 33, 34). Згідно з п. 3.1., п. 3.2. Договорів №02/2-08-208 застави виробничого обладнання від 28.09.2012, №02/2-08-209 застави виробничого обладнання від 28.09.2010, заставодержатель набуває право звернення стягнення на Майно та його реалізація, у тому числі достроково, у наступних випадках - якщо у момент настання строку виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором вони не будуть виконані повністю, а саме: при повному або частковому неповерненні у строк, передбачений Кредитним договором сум кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені Кредитним договором строки сум процентів за користування кредитом; та/або при несплаті комісійної винагороди за надання Кредиту, та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені кредитним договором; - незалежно від настання строку виконання Заставодавцем/Позичальником будь-яких зобов`язань за Кредитним договором при визнанні: а) Заставодавця/Позичальника недієздатним, обмежено дієздатним, та/або порушення справи про банкрутство, та/або неплатоспроможності, або у разі його смерті; б) реорганізації Заставодавця у будь-який спосіб, або ліквідації, або порушення справи про банкрутство Заставодавця, або неплатоспроможності Заставодавця, Заставодержатель має право звернути стягнення будь який спосіб та в строки відповідно діючого законодавства України; незалежно від настання строку виконання Позичальником будь-яких зобов`язань за кредитним договором - при порушенні Заставодавцем своїх зобов`язань за цим договором. Звернення стягнення на Майно відбувається на підставі рішення суду, або в позасудовому порядку. У випадку звернення стягнення на майно в судовому порядку, майно реалізується відповідно до однієї з процедур, передбачених вище, що може бути визначена судом, або шляхом проведення публічних торгів державним виконавцем у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». ЦК України передбачає спеціальні способи, які забезпечують захист майнових інтересів кредитора на випадок невиконання чи неналежного виконання своїх зобов`язань боржником, які є видами забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 546 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення договору застави та виникнення спірних правовідносин) виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Застава - це спосіб забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 1 Закону України «Про заставу» та стаття 572 ЦК України, у редакції, чинній на час укладення договору застави та виникнення спірних правовідносин). Згідно з частиною першою статті 589 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення договору застави та виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 20 Закону України «Про заставу» (у редакції, чинній на час укладення договору застави та виникнення спірних правовідносин) заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Якщо предмет одного договору застави складають дві або більше речей (два чи більше прав), стягнення може бути звернено на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (на будь-яке з прав) за вибором заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (право), він зберігає право наступного стягнення на інші речі (права), що складають предмет застави. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет застави в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого заставою зобов`язання. Згідно з протоколом електронного аукціону від 04.04.2019, майно ПАТ Банк «Меркурій», що складається з прав вимог та інших майнових прав за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання та фізичними особами, дебіторської заборгованості та майнових прав за дебіторською заборгованістю, нерухомості, майнових прав на неї, земельних ділянок та основних засобів, а саме права вимоги за кредитними договорами, в тому числі й за кредитним договором №18-06П-23 від 31.03.2010, були продані переможцю аукціону ТОВ «ФК Горизонт» (т. 1 а.с. 184, 185). 13.05.2019 між ПАТ Банк «Меркурій» та ТОВ «ФК Горизонт» укладено договір купівлі-продажу майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т., зареєстрований за №411, відповідно до якого право вимоги за кредитними договорами, в тому числі кредитним договором №18-06П-23 від 31.03.2010, відступлено ТОВ «ФК Горизонт» (т. 1 а.с. 186-190, 191 на звороті). 11.06.2019 між ПАТ Банк «Меркурій» та ТОВ «ФК Горизонт» укладено договір відступлення прав за договорами забезпечення, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською І.B., зареєстрований в реєстрі за №661, відповідно до якого право вимоги за іпотечним договором №16-03-86 від 31.03.2010, у тому числі й права сторони/учасника в будь-яких судових та виконавчих провадженнях щодо належного виконання Боржником/Заставодавцем зобов`язань за кредитним договором та договором застави, а також права процесуального правонаступництва по всіх судових справах, що існують або можуть виникнути в майбутньому, відступлено ТОВ «ФК Горизонт» (т. 1 а.с. 201-225). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Будь-яких застережень про неможливість заміни кредитора у зобов`язанні кредитний договір не містить. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов договору, відповідно до наданого представником позивача розрахунку, заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК Горизонт» по укладеному договору №18-06П-23 на кредитну лінію від 31.03.2010 становить 3595195,27 грн, яка складається з: заборгованості по кредиту 3441000,00 грн; заборгованості за відсотками 154195,27 грн (т. 1 а.с. 31, 32). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження виконання взятих на себе за кредитним договором зобов`язань у повному обсязі [PERSON] не надав. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК Горизонт» необхідно задовольнити повністю. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). ПАТ Банк «Меркурій», в особі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ Банку «Меркурій» Куліш В.М., відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) звільнений від сплати судового збору, а тому з відповідачів в дохід держави необхідно стягти судовий збір по справі в розмірі 53927,93 грн.

Outcome: approved