Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

В січні 2024 року [PERSON] через представника [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення аліментів на її утримання. В обґрунтування позову посилається на те, що до липня 2013 року вона проживала на території російської федерації, де перебувала на державному соціальному забезпеченні отримуючи пенсію по втраті працездатності. Після переїзду на постійне місце проживання до України, пенсійні виплати продовжували нараховуватися органамиросійської федерації та за її дорученням отримувалисьїї сестрою, яка їх,за допомогою грошових переказів, переводила для позивача. Через введення в Україні воєнного стану, припинення дипломатичних відносин із російською федерацією, позбавлена можливості отримувати та розпоряджатися означеними коштами, що призвело до скрутного фінансового становища та відсутності засобів для існування. Зазначила, що відповідач [PERSON] є її сином, який спроможний надавати їй матеріальну допомогу, але добровільно такої не надає, в зв`язку з чим просила стягувати з нього аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 15.01.2024 року і довічно. Ухвалою судді від 22.01.2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. 19.02.2024 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній заперечує щодо задоволення позовних вимог.Зазначив, щона користь позивачки стягнуті аліменти з [PERSON] , який також є її сином, проте остання не пред`являє виконавчий лист з цього приводудо примусового виконання, а тому вважав, що [PERSON] приховує свої доходи. Крім того, позивач при вирішенні вимог позову просив врахувати наявність у нього інших утриманців та стан здоров`я. 18.03.2024 року [PERSON] подано відповідь на відзив на позовну заяву згідно якої остання підтверджувала отримання аліментів від старшого сина [PERSON] . При цьому, докази, які надано [PERSON] з приводу стану його здоров`я вважає неналежними. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Так, позивачка зазначила, що відчуживши нерухоме майно на території російської федерації та приїхавши в Україну, фінансово допомагала обом синам. Для власного забезпечення цілком вистачало пенсії по втраті працездатності, яка нараховувалася відповідними органами російської федерації. Після початку війни російської федерації проти України, немає можливості користуватися означеним видом забезпечення, позбавлена засобів для існування, в зв`язку з чим змушена звертатися до суду за захистом своїх прав. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову з підстав зазначених у відзиві. Так, відповідач вказував, що позивачка залишила його в неповнолітньому віці проживати з батьком та виїхала до російської федерації. З того часу позивачем не сплачувалися аліменти на його утримання, остання не цікавилася його проблемами, а обов`язки матері виконувала нова дружина батька (мачуха), з огляду на що вважає вимоги позову безпідставними. Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , яка являється громадянкою російської федерації, зареєстрована та проживає одиноко по [ADDRESS] (а.с.5,14). Вказана квартира на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.2013 року належить на праві власності [PERSON] (а.с.79). [PERSON] згідно довідки міністерства охорони здоров`я та соціального розвитку рф від 19.01.2009 року являється особою з інвалідністю ІІ групи безстроково (а.с.4). Відповідач[PERSON] народився [INFO] , його батьками значаться[PERSON] та [PERSON] , що підтверджуєтьсясвідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.13). Також позивачка являється матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.3) Згідно рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 10.11.2023 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 22.08.2023 року і довічно (а.с.8-10). Відповідно до звіту про здійсненні відрахування та виплати АТ «Хмельницькобленерго» за період з 01.01.2024 року по 31.05.2024 року з [PERSON] на виконання виконавчого листа від 12.12.2023 року утримуються аліменти та наявна заборгованість в розмірі 5493,25грн.(а.с.161). Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.09.2022 року [PERSON] на обліку не перебуває та за призначенням пенсії не зверталася (а.с.6). Згідно довідки Управління соціального захисту населення Хмельницької районної військової адміністрації від 10.05.2024 року [PERSON] на період з 01.01.2024 року по 30.06.2024 року призначено державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сім`ї (а.с.112). Вказане також підтверджується виписками по надходженням по картці/рахунку [NUMBER] про рух, виданим АТ КБ «Приватбанк», згідно якої позивачка щомісячно отримувала соціальні виплати в розмірі 2361грн (а.с.135,137). Також, судом встановлено, що [PERSON] за результатами розгляду її заяви Головним управлінням пенсійного фонду України від 17.07.2024 року роз`яснено про відсутність підстав для призначення пенсії по інвалідності на підставі довідок медико-соціальної експертної комісії, виданих на території російської федерації. При цьому для вирішення питання про призначення пенсії за віком рекомендовано звернутися з наданням повного переліку документів (а.с.151). Згідно відповіді Головного управління пенсійного фонду України від 30.05.2024 року [PERSON] не перебуває на обліку як одержувач пенсії, житлової субсидії та соціальних виплат (а.с.125). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі. Непрацездатними визнаються особи, що досягли пенсійного віку та інваліди I, II та III груп. Згідно вимог ч.1 та ч.2 статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України). При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливе лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, або не сплачували аліментів на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків, що передбачено положеннями ч. 1 та ч.2 ст. 204 СК України. Обов`язок неповнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридичних значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька, потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Верховний Суд у постанові від 10.10.2018 у справі №301/160/17 (провадження №61-28415св18) виходив з того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги. Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 13.04.2016 у справі №6-3066цс15. При вирішенні вказаного позову, суд враховує, що позивачка є особою пенсійного віку та крім того із встановленою ІІ групою інвалідності. На час розгляду даного спору [PERSON] не отримує пенсію на території України та не в змозі в силу військової агресії рф проти України, припинення Україною дипломатичних відносин із державою-агресором, незадовільного стану її здоров`я отримувати та користуватися на власний розсуд пенсійним забезпеченням, яким вона, як громадянка рф, була забезпечена до вказаних подій. Єдиним доходом позивачки, як судом встановлено, являється державна соціальна допомога як малозабезпеченій сім`ї та аліменти, які стягуються із старшого сина [PERSON] . Наявність інших видів доходу у[PERSON] судом не встановлено. При цьому, суд також враховує, що позивачка має хронічні хвороби та з цього приводу регулярно проходить стаціонарний курс лікування у КНП «Деражнянська МБЛ» (а.с.138-142). Також, приймається до уваги і те, що судом при визначенні потреби [PERSON] у отриманні аліментів та визначенні їх розміру від старшого сина [PERSON] у рішенні від 10.11.2023 року справа №673/936/23 (провадження №2/673/426/23), , враховано, зокрема, наявність у позивачки іншого повнолітнього сина [PERSON] . Зважаючи на викладені обставини суд констатує, що [PERSON] є непрацездатною та потребує матеріальної допомогитакож і від відповідача у справі. При цьому, стороною відповідача не підтверджено належними, допустимими та беззаперечними доказами факт ухилення [PERSON] від виконання материнських обов`язків по відношенню до нього. При цьому, такими доказами не можуть бути визнанні показання в суді свідків [PERSON] та [PERSON] , а також пояснення у відеозверненні сестер позивачки(а.с.82). Суд враховує, що останні є родичами та з огляду на наявність у суді позовів про стягнення аліментів із дітей, між ними наявна очевидна неприязнь. Також, як підтвердили сторони у справі, із позивачки [PERSON] на утримання сина [PERSON] в минулому не стягувалися аліменти, а відтак заборгованість з цього приводу відсутня. При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний врахувати ряд обставин, а саме матеріальний та сімейний стан платника аліментів і непрацездатної матері. Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання матері, судом враховуються, що останній являється працездатного віку, забезпечений постійною роботою та регулярним доходом, що підтверджується довідкою виданою АТ «Хмельницькобленерго» (а.с.34). Також судом враховується, що у відповідача є на утриманні неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] (а.с.33). Крім того, як вбачається з медичних документів, наданих [PERSON] останній має хронічні хвороби та з цього приводу проходив лікування. Разом з тим, суд відхиляє посилання сторони відповідача щодо перебування на його утриманні дочки[PERSON] , [INFO] , оскільки остання не продовжує навчання та є працездатного віку. Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази, на думку суду, свідчать про наявну можливість у відповідача надавати матеріальну допомогу своїй непрацездатній матері [PERSON] . Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на її утримання в розмірі 1/10 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16.01.2024 року і довічно. При цьому, суд зазначає, що ніхто не вправі примусити позивачку [PERSON] покращити своє матеріальне становище, оскільки це є її особистим правом. Разом з тим, слід врахувати, що за встановлених у даній справі обставин, у [PERSON] є законні сподівання та підстави отримати в майбутньому грошові заощадження у вигляді неотриманих сум пенсії, яка призначена та нараховується на території рф, а також можливість реалізації в Україні права на отримання пенсії за віком, що зможе значно покращить її матеріальне становище. У випадку настання вказаних обставин, [PERSON] у відповідності до вимог ч.4 ст. 223 ЦПК України вправі звернутися до суду із позовом про припинення стягнення аліментів. В силу вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, виходячи із часткового задоволення позовних вимог на 60% від заявлених та звільнення позивача в силу п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 726,72 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved