Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Страхова компанія "ББС Іншуранс", [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Позов мотивує тим, що 08.10.2022 року о 12:20 год. у м. Львові на вул. Стрийська, 148 автомобіль «MAN TGS 35.400», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] скоїв зіткнення з автомобілем «Hyundaі Accent» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а власник автомобіля «Hyundaі Accent» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] матеріальну шкоду. Яворівський районний суд Львівської області від 15.11.2022 року постановив у справі №944/5140/22 [PERSON] визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «MAN TGS 35.400» д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №209942380, [PERSON] звернувся до СК «БРОКБІЗНЕС» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування. 26.12.2022 року [PERSON] отримав страхове відшкодування від СК «БРОКБІЗНЕС» у розмірі 26 947,18 грн. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, яка сталася з вини [PERSON] , перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, то із [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Також, звертаю увагу суду, що різниця між виплаченою СК «БРОКБІЗНЕС» сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Відповідно до Висновку експерта №174 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, складеного 30.01.2023 року судовим експертом Галамай Б.І., вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «Hyundaі Accent 1,4i 4dr 5MT» ідентифікаційний номер [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] від виявлених при обстеженні 27.12.2022 року, 03.01.2023 року його пошкоджень внаслідок ДТП 08.10.2022 року, в цінах на вказану дату останнього огляду 03.01.2023 року, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ), становить: 49 460,85 грн. Враховуючи вищезазначене, СК «БРОКБІЗНЕС» має здійснити доплату страхового відшкодування [PERSON] , як власнику автомобіля «Hyundaі Accent» д.н.з. [NUMBER] у розмірі 22 463,67 грн. (49 460,85 26 947,18 = 22 463,67 грн.). Щодо стягнення матеріальної шкоди з [PERSON] зазначає, що відповідно до вищевказаного Висновку експерта, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundaі Accent 1,4i 4dr 5MT» ідентифікаційний номер [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] від виявлених при обстеженні 27.12.2022 року, 03.01.2023 року його пошкоджень внаслідок ДТП 08.10.2022 року, в цінах на вказану дату останнього огляду 03.01.2023 року, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ), становить: 73 115,78 грн. Таким чином різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля «Hyundaі Accent» д.н.з. [NUMBER] та страховим відшкодуванням становить 23 654,93 грн. (73 115,78 49 460,85 = 23 654,93). Враховуючи вищевикладене, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить стягнути з СК «ББС Іншуранс» на його користь 17734,56 грн. матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу; стягнути з [PERSON] на його користь 18847,83 грн. матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу; стягнути пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог з СК «ББС Іншуранс» та [PERSON] на його користь 4000,00 грн. відшкодування витрат, понесених у зв`язку з проведенням авто товарознавчої експертизи №174 та 12000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Не погоджуючись з поданим позовом, від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з нього на користь позивача грошових коштів та інших витрат. Відзив мотивує тим, що згідно полісу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 130000,00 грн. Вказує, що вартість, яку просить позивач стягнути з [PERSON] , не перевищує розміру відшкодування встановленого полісом. Окрім цього, відзив на позовну заяву надійшов також від представника відповідача ПрАТ «СК «Брокбізнес», в якому просить у задоволенні позову до страхової компанії про стягнення матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, відмовити у повному обсязі та зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Відзив мотивує тим, що 16.12.2022 було складено звіт №2403/22 про оцінку автомобіля «Hyundaі Accent» д.н.з. [NUMBER] , згідно якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля складає 26997,18 грн. 23.12.2022 було проведено виплату страхового відшкодування у вищевказаному розмірі відповідно до наказу №104701/1/1. Вказує, що при дослідженні наданого стороною позивача висновку було встановлено ряд неточностей та невідповідностей, а саме в калькуляції робіт експерта [PERSON] вказано фарбування бамперу, пошкодження якого не відноситься до ДТП, яке сталось 08.10.2022, завищена вартість запчастин, що пов`язано з курсом євро на дату 19.12.2022, що становить 38,837 грн., а не на дату ДТП, що становить 36,0768 грн., а також значно завищена вартість ремонтних робіт в порівнянні зі звітом експерта [PERSON] . Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримав, просив такий задоволити у повному обсязі. Представник відповідача АТ "СК "ББС Іншуранс" в судове засідання не з`явився, хоча й належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення такого. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позовних вимог до нього про стягнення матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому у відповідності до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1-4\~ст. 83 ЦПК України\~сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Судом встановлено, що [PERSON] , 08 жовтня 2022 року о 12 год. 20 хв. у м.Львові по вул.Стрийська, 148, керуючи автомобілем марки «MAN TGS 35.400», д.н.з. [NUMBER] , під час перестроювання, не дав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку, по тій смузі, на яку мав намір перестроїтись, в результаті чого здійснив зіткнення із автомобілем марки «Hyundaі Accent» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Вказаними діями [PERSON] порушив вимоги п.10.3 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст..124 КУпАП. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 15.11.2022 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно з ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт винуватості відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 08.10.2022 року, є встановленим та не підлягає доказуванню. З матеріалів справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , як володільця автомобіля марки «MAN TGS 35.400», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК «Брокбізнес» (в подальшому назву змінено на АТ «СК «ББС Іншуранс») відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-209942380 від 07.07.2022. 17.10.2022 аварійним комісаром [PERSON] на підставі заяви ПрАТ «Брокбізнес» провів огляд транспортного засобу «Hyundaі Accent», д.н.з. [NUMBER] , про що складено протокол №2131/22 огляду транспортного засобу від 17.10.2022, в якому зазначено назви складових, опис пошкоджень та типи ремонтних операцій. Відповідно до Звіту №2403/22 про оцінку автомобіля «Hyundaі Accent», д.н.з. [NUMBER] від 16.12.2022 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundaі Accent», д.н.з. [NUMBER] складає 44129,12 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «Hyundaі Accent», д.н.з. [NUMBER] складає 26997,18 грн.; ринкова вартість автомобіля «Hyundaі Accent», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] складає 232314,36 грн. 26.12.2022 ПрАТ «СК «Брокбізнес» здійснено страхове відшкодування в розмірі 26947,18 грн. шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок [PERSON] . Звертаючись до суду з позовом, позивач покликається на те, що сума страхового відшкодування, виплачена йому страховою компанією, є недостатньою для повноцінного ремонту автомобіля, оскільки вартість завданих позивачу збитків є значно вищою. З цих підстав, позивачем було замовлено проведення судової експертизи, про що укладено Договір №27 від 27.12.2022 з ТзОВ фірма «Експертиза». Висновком судового експерта Галамая Б.І. №174 від 30.01.2023 за результатами проведення судової авто товарознавчої експертизи згідно вищевказаного договору встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundaі Accent, 1,4і 4 dr 5 МТ», ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , від виявлених при обстеженні 27.12.2022 року, 03.01.2023 року його пошкоджень внаслідок ДТП 08.10.2022, в цінах на вказану дату останнього огляду 03.01.2023 року, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ) становить 73115,78 грн.; вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «Hyundaі Accent, 1,4і 4 dr 5 МТ», ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП 08.10.2022, з врахуванням результатів його обстеження 27.12.2022 року, 03.01.2023 року в цінах на дату останнього огляду 03.01.2023 року, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ) становить 49460,85 грн. В подальшому, за клопотанням представника страхової компанії, щодо якого не заперечив і представник позивача, ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 21.12.2023 призначено у даній справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експерту Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Відповідно до висновку судового експерта №СЕ-19/114-24/2250-АВ від 29.03.2024, за результатами проведення призначеної судом автотоварознавчої експертизи, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundaі Accent», ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в ДТП, що мала місце 08.10.2022, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, становить 44681,74 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundaі Accent», ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в ДТП, що мала місце 08.10.2022, без урахування коефіцієнта фізичного зносу, становить 63529,57 грн. Так, зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі. Відповідно до частини другої\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. Цивільно-правова відповідальність може мати місце при наявності складу адміністративного чи кримінального правопорушення. Саме склад адміністративного чи кримінального правопорушення є тим юридичним фактом який породжує правовідносини між порушником і потерпілим та створює певні правомірні вимоги потерпілого та обов`язки порушника відшкодувати шкоду завдану протиправними діями. Відповідно до\~ст. 386 ЦК України\~захист права власності забезпечується, в тому числі правом власника на відшкодування завданої йому майнової шкоди. Відповідно до ч.1\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч.1, 3\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Відповідно до вимог ч.2\~ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За правилами п.1 ч.1\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною другою\~статті 22 ЦК України\~визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Статтею 1192 ЦК\~передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом вказаних норм (за загальним правилом) шкода підлягає відшкодуванню: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Так, відповідно до положень\~ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Статтею 1 Закону України «Про страхування»\~передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Згідно з\~ст. 980 ЦК України\~предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює\~Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України (ст. 3 Закону). За правилами\~статті 6 цього Закону\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом\~статті 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до пунктів 9.1, 9.4\~статті 9 Закону № 1961-IV\~страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно пункту 22.1\~статті 22 Закону\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу\~з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Окрім цього, відповідно до\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс 18). Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постановах від 30 жовтня 2019 року у справі №753/19288/14-ц, від 02 червня 2022 року у справі №638/10072/17, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду вказав, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість\~матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати. З огляду на обставини цієї справи, доцільним є визначення розміру збитків, згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи №СЕ-19/114-23/2250-АВ від 29.03.2024, що узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі №753/19288/14-ц. Представник відповідача АТ «СК «ББС Іншуранс», заперечуючи проти вимог позивача, не обґрунтував та не вказав обставин, відповідно до яких вищевказаний висновок не відповідає чинному законодавству, містить неточності тощо. За переконанням суду, висновок судової автотоварознавчої експертизи №СЕ-19/114-23/2250-АВ від 29.03.2024 є належним доказом на підтвердження розміру матеріального збитку, а отже приймається судом до уваги як доказ на підтвердження розміру завданих збитків. Як встановлено судом, ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» (в подальшому назву змінено на АТ «СК «ББС Іншуранс») виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 26947,18 грн. Отже, АТ «СК «ББС Іншуранс» повинна виплатити позивачу суму страхового відшкодування, за мінусом виплаченої відповідачем частини в розмірі 10379,29 грн., що складає 17734,56 грн. (44681,74 грн. - 26947,18 грн.). Враховуючи те, що страхова компанія не спростувала висновку експерта №СЕ-19/114-23/2250-АВ від 29.03.2024 про визначення вартості відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, суд вважає, що сума у розмірі 17734,56 є розміром недоплаченого страхового відшкодування та підлягає стягненню із страховика в межах ліміту його відповідальності. Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи із заявлених ппозивачем озовних вимог та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, підлягають задоволенню частково в частині стягнення з відповідача АТ «СК «ББС Іншуранс» на користь позивача суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 17734,56 грн. Щодо позовних вимог до [PERSON] про стягнення з нього матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, виходячи з системного аналізу вищевказаних положень чинного законодавства України, суд зазначає, що позивачем не доведено проведення ремонтних робіт транспортного засобу, який зазнав пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.10.2022, а відтак ним не доведено понесення більших витрат, ніж встановлено висновком експерта №СЕ-19/114-23/2250-АВ від 29.03.2024 в частині визначення вартості відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. За наведених підстав, позов в частині вимог, пред`явлених до [PERSON] задоволенню не підлягає. Суд не бере до уваги покликання представника позивача на постанову Львівського апеляційного суду від 15.02.2024 у справі №450/615/23, долучену ним до заяви від 25.07.2024, оскільки відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, на які і покликався суд при постановленні даного рішення. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З урахуванням всіх обставин справи, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Що стосується вимоги позивача про стягнення на його користь витрат, понесених у зв`язку з проведенням автотоварознавчої експертизи до звернення до суду у розмірі 4000,00 грн. то така задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Склад та розмір судових витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22листопада 2023 року у справі № 712/4126/22 (провадження № 14-123цс23) зазначила, що не вбачається будь-яких перешкод для відшкодування стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, витрат на складення експертного висновку, підготовленого та отриманого на замовлення сторони у справі до відкриття провадження в такій справі, за умови, якщо він відповідає вимогам\~статті 102 ЦПК України,безпосередньо пов`язаний з розглядом справи та\~якщо\~суд врахував цей висновок експерта як доказ. Разом з тим, у зв`язку з призначенням судової автотоварознавчої експертизи на підставі ухвали суду, висновок експерта, наданий позивачем до уваги у якості доказу не брався, а брався до уваги висновок експерта, складений на підставі ухвали суду про призначення експертизи, а тому й вимоги позивача у цій частині задоволенню не підлягають. Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного висновку. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1\~ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.2\~ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] 13.03.2023 року укладено договір №0158-ц про надання професійної правничої (правової) допомоги з Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч», відповідно до умов якого клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати клієнту професійну правничу (правову) допомогу в обсязі та на умовах, визначених даним Договором та додатками до нього. Відповідно до п.3.1 вищевказаного Договору вартість наданих адвокатським об`єднанням послуг та порядок розрахунків сторони передбачають в додатках до цього договору. Відповідно до Додатку №2 від 13.03.2023 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №0158-ц від 13.03.2023 вартість послуг Адвокатського об`єднання щодо надання правової допомоги клієнту по захисту його інтересів становить 3000,00 грн. за годину роботи адвоката, що пов`язана з наданням професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Клієнт здійснює оплату за надану професійну правничу (правову) допомогу протягом 3 (трьох) місяців з дня вступу рішення суду в законну силу. Згідно Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних для надання професійної правничої допомоги від 20.06.2024 Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» надано [PERSON] правову допомогу у справі про відшкодування шкоди у наступному обсязі: - зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції, опрацювання законодавчої бази, що регулює відносини між позивачем та відповідачем вартістю 1500,00 грн.; - аналіз судової практики, збір необхідних доказів для підтвердження правової позиції вартістю 1500,00 грн.; - формування правової позиції по веденню справи та вибір стратегії та підготовка та написання процесуальних заяв та клопотань вартістю 3000,00 грн.; - підготовка та подання позовної заяви, участь адвоката в судових засіданнях в Франківському районному суді м.Львова, а також добирання адвоката до суду вартістю 6000,00 грн. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону). Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України , заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір. Щодо зазначення позивачем суми стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу, суд враховує, зокрема складність справи та час, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих послуг. Суд також звертає увагу сторін на висновки у постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 від 24.10.2019 року та 07.11.2019 року та у справі №922/2685/19 від 08.04.2020 року, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved