Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Одеська міська рада звернулася до суду із позовом та просила скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тол стих Наталії Миколаївни про реєстрацію змін розділу від 02.12.2019 року № 49966035, що є підставоюдля припинення права власності на 5/24 частини [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ), на 5/24 частини [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ), на 5/24 частини [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ) та на 5/24 частини [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ) квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 69,1кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 95135651101). Зобов`язати [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ), [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ), [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення за власний рахунок самочинної прибудови за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивач посилається не те, що відповідачі самовільно зайняли земельну ділянку, що належить територіальній громаді в особі міської ради та самочинно здійснили прибудову до кв. [ADDRESS] , що стало підставою звернення до суду. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність (а.с. 130, 131). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили. До суду надано відзив на позов в якому зазначають, що міська рада є неналежним позивачем. Справу розглянуто за відсутності учасників справи. Так встановлено, що станом на 31.12.2012 року в комунальному підприємстві право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстроване за « [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради 21.03.2000 року № 9-4358 (дата реєстрації 22.05.2000 року, в книзі 253 пр, стор. 167, р. № 100). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради 21.03.2000 року № 9-4358, вказаним вище особам належить у рівних (по 1/6) частках квартира [ADDRESS] , загальною площею 62,6 кв.м. [INFO] померла [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.07.2013 року № 1-389 спадкоємцем 1/6 частини вказаної квартири, яка належала померлій, стала її дочка [PERSON] . На підставі вказаного свідоцтва рішенням державного реєстратора (з відкриттям розділу) від 03.07.2013 року № 3599848 за [PERSON] зареєстрована 1/6 частина вказаної квартири (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 95135651101). [INFO] помер [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.07.2013 року № 1-477, № 1-478, № 1-479 та № 1-480, спадкоємцями 1/6 частини вказаної квартири, яка належала померлому, по 1/4-тій частині, стали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Того ж дня на підставі вказаних свідоцтв рішеннями державного реєстратора від 25.07.2013 року № 4325034, № 4319448, № 4316645 та № 4314585 за вказаними особами зареєстровано по 5/24 частини вказаної квартири. Таким чином, з 25.07.2013 року співвласниками квартири [ADDRESS] площею 62,6 кв.м., у відповідних частках стали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради листом від 09.07.2020 року № 01-17/282 повідомило, що під час проведення перевірки за адресою: [ADDRESS] , встановлено, «що на земельній ділянці територіальної громади фактично виконується роботи з прибудови приміщення першого поверху», про що складено відповідний акт обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території м. Одеси, а також зроблено фотофіксацію самочинного будівництва. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.10.2021 року № 278641393 на підставі технічного паспорту від 26.11.2019 року серія та номер: б/н, виготовленого 1111 «Глав Інвест Груп», та довідки від 26.11.2019 року серія та номер: 125494, наданої 1111 «Глав Інвест Груп», здійснено реєстрацію змін розділу, відповідно до якої: - «загальну площу 62,6 кв.м.» змінено на «загальну площу 69,1 кв.м.». Одеська міська рада вважає, що наявність такої реєстрації речових прав на даний об`єкт порушує права та законні інтереси територіальної громади м. Одеси як власника земельної ділянки, на якій розташоване спірне самочинне будівництво, оскільки перешкоджає здійсненню повноважень щодо володіння, користування та розпорядження відповідною земельною ділянкою та створює умови для її незаконного використання відповідачами по справі. Відповідно до ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності. Згідно з ч. 1 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Згідно зі ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Виходячи зі змісту ст. 12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, право розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства тощо. Статтею 116 ЗК України визначені підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності. З аналізу положень наведених норм законодавства вбачається користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятих в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. 31.07.2020 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради листом від 31.07.2020 року № 01-18/974-09-04 повідомив, що за адресою: [ADDRESS] , знаходиться земельна ділянка, загальною площею 0,002 га, на якій розташована прибудова до приміщення першого поверху. У Департаменті комунальної власності Одеської міської ради відсутня інформація про прийняття рішення щодо відведення земельної ділянки у власність чи оренду за вказаною адресою. 21.08.2020 року Відділ у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області листом від 29.07.2020 року № 662/112-20 повідомив, що згідно з Книгами реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державних актів та договорів оренди станом на 31.12.2012 року у Відділі відсутня інформація щодо реєстрації права власності (користування) на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Одеська міська рада не надавала згоди на будівництво (реконструкцію) внаслідок якого площу об`єкта збільшено на 6,5 кв.м. Таким чином, сукупність наведених норм та обставин свідчать про те, що дана земельна ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Одеси, будь-яким особам у власність чи/або користування для здійснення будівництва за вказаною адресою не надавалась, тобто об`єкт є самочинним, та підлягає знесенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із вимогами ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (далі - Порядок). Згідно з п. 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком. Відповідно до приписів ст. 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, зокрема, на підставі: державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року. Відповідно до ч. З ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Стосовно довідки від 26.11.2019 року серія та номер: 125494, наданої ПП «Глав Інвест Груп», суд виходить з наступного. Відповідно до п. 2, 3.1 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, технічна інвентаризація - комплекс робіт з обмірювання об`єкта нерухомого майна з визначенням його складу, фактичної площі та об`єму, технічного стану та/або з визначенням змін зазначених характеристик за певний період часу (у разі наявності попередньої інвентаризаційної справи) із виготовленням необхідних документів (матеріалів технічної інвентаризації, технічного паспорта) та обов`язковим внесенням відомостей про об`єкт нерухомого майна до Реєстру об`єктів нерухомого майна (після створення цього Реєстру). Отже, довідка про проведення технічної інвентаризації є лише підтвердженням проведення технічної інвентаризації, яка є підставою для складання технічного паспорту, який не є правовстановлюючим документом. Таким чином, вказана довідка не є правовстановлюючим документом та не може слугувати законною підставою прийняття рішення про реєстрацію змін розділу від 02.12.2019 року № 49966035. Технічний паспорт - це документ, який має довідкову інформацію про фактичний стан нерухомості, а саме: про площі, поверховості, дату побудови, капремонту, товщину стін, технічні характеристики покрівлі та фундаменту. Отже, технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна та не може бути самостійною підставою визнання права власності на самочинно збудований об`єкт. З урахуванням вищенаведеного заявниками не подано належних, передбачених чинним законодавством документів, які необхідні для прийняття рішення про реєстрацію змін розділу від 02.12.2019 року № 49966035. Саме тому воно підлягає скасуванню у судовому порядку як таке, що порушує права територіальної громади м. Одеси на земельну ділянку, на якій цей об`єкт знаходиться, та таке, що прийняте із порушенням законодавства за відсутності необхідних на те дозвільних та правовстановлюючих документів. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 906/516/19. Враховуючи те, що Одеська міська рада не ставить під сумнів право власності відповідачів на об`єкт площею 62,6 кв.м., яке зареєстровано в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради (дата реєстрації 22.05.2000 року, в книзі 253 пр, стор. 167, р. № 100). Отже скасуванню підлягає виключно реєстрація права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно об`єкта площею 69,1 кв.м. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Верховний Суд у постанові від 20.02.2020 року у справі № 1940/1655/18 зазначив, що вчинення позивачем дій щодо відведення йому земельної ділянки в оренду та навіть рішення суду у іншій справі, яким відповідного суб`єкта владних повноважень зобов`язано розглянути клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не породжує у позивача права на її використання до прийняття відповідним органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування рішення про надання зазначеної земельної ділянки у користування (оренду) та подальше її оформлення у встановленому порядку. Верховний Суд також вказав, що будь-які дії, направлені на фактичне використання земельної ділянки без оформлення права власності на неї або права постійного користування чи права оренди земельної ділянки в порядку, визначеному Законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є самовільним заняттям земельної ділянки. Враховуючи зазначене та те, що Одеською міською радою рішення про надання відповідачам чи/або іншим особам у власність або у користування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , для будівництва прибудови не приймалось, має місце самовільне зайняття земельної ділянки. Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради листом від 20.07.2020 року № 01-11/3247 повідомив, що згідно інформації архіву та відділу загального листування департаменту дані щодо видачі містобудівних умов та обтяжень забудови земельної ділянки (або будівельних паспортів) на реконструкцію приміщень з улаштуванням прибудови, будівництво гаража та встановлення паркану за адресою: [ADDRESS] , не значиться. Відповідно до положень абзацу другого ст. 28 Закону України «Про архітектурну діяльність» власники та користувачі об`єктів архітектури зобов`язані отримувати в установленому законодавством порядку документ дозвільного характеру, що дає право на виконання робіт, пов`язаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об`єкта архітектури. Здійснення будівельних робіт на об`єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Згідно зі ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про здійснення самочинного будівництва без документів, що дають право на виконання будівельних робіт, та на земельній ділянці, яка належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси за адресою: [ADDRESS] , що не була відведена для цієї мети. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда або інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Таким чином, здійснення самочинного будівництва без документів, що дають право на виконання будівельних робіт, та на земельній ділянці територіальної громади м. Одеси, що не була відведена для цієї мети, є підставами для знесення такого об`єкту. На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що Одеська міська рада як належний позивач, у спосіб встановлений законом, звернутись за захистом своїх прав як власник земель комунальної власності територіальної громади м. Одеси, оскільки порушується право власності на земельну ділянку у зв`язку із самочинним будівництвом прибудови площею 6,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , із подальшою незаконною реєстрацією права власності на неї, а тому вимог Одеської міської ради підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Outcome: approved