Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

20.05.2024 року до суду звернувся представник: адвокат Ярошенко О.О. в інтересах [PERSON] з позовом до Територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. У позові послалися на те, що [INFO] в м. Запоріжжя померла бабуся позивача [PERSON] , [INFO] . Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть (актовий запис №793 від 08.04.2022 року, зроблений Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі договору дарування від 27.12.1962 року, який посвідчений державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори Кирюшко М.Т., право власності зареєстроване в БТІ, що відповідало діючому на той момент законодавству. Частка [PERSON] у технічному паспорті відображена як квартира [ADDRESS] , інша 1/2 частина будинку належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/8 частці кожній на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2007 року. Родини [PERSON] та Воронець між собою не є родичами, будинок фактично двоквартирний, що підтверджується технічним паспортом, проте юридично він залишається одним об`єктом нерухомості, який перебуває у спільній частковій власності. Позивач є рідним онуком [PERSON] за лінією батька, що підтверджується Свідоцтвом про народження [PERSON] , Свідоцтвом про народження [PERSON] , які є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] як її сини, які подали приватному нотаріусу заяви про відмови від прийняття спадщини на користь позивача. Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Щербиною В.С. (справа №49/2022 від 29.12.2023 року; номер у спадковому реєстрі 70109591). \~ \~ \~ \~На момент відмови [PERSON] та [PERSON] вважали, що [PERSON] був зареєстрований саме по [ADDRESS] , однак в подальшому з`ясувалося, що [PERSON] був знятий з обліку у 2011 році та не зареєструвався за іншою адресою. Позивач на даний момент проживає в Іспанії, куди виїхав на роботу до повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну. Враховуючи те, що [PERSON] необхідно було прийняти спадщину, він виготовив документи в Іспанії, проте вони не встигли потрапити до нотаріуса у визначений законом строк, тому спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні. Враховуючи те, що [PERSON] померла [INFO] , до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивачу необхідно було звернутися до 07.10.2022 року. Разом з тим, цього ніхто зі спадкоємців не зробив, бо вважали, що строки на прийняття спадщини зупинені у зв`язку з війною. Через кілька днів після смерті [PERSON] вони намагалися знайти працюючого нотаріуса в Запоріжжі. В той час майже ніхто не працював, проте в телефонному режимі повідомляли, що строки на прийняття спадщини зупинені і спадщину можна оформити протягом трьох місяців з дня закінчення військового стану. Через це ніхто зі спадкоємців не вчиняв ніяких дій, спрямованих на оформлення спадщини. У грудні 2023 року позивач та його родичі випадково дізналися, що строки на прийняття спадщини вже йдуть і що спадщину необхідно терміново оформлювати. Після цього [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Щербини В.С., де пояснили, що вони бажають, щоб спадщину прийняв [PERSON] . \~ \~ \~ \~Оскільки 10-місячний строк з моменту прийняття спадщини, який був актуальний на той момент, ще не сплив, [PERSON] та [PERSON] подали нотаріуси заяви про відмову від прийняття спадщини, а [PERSON] , який знаходився в Іспанії, склав заяву про прийняття спадщини, яку посвідчив нотаріально та направив до нотаріуса. Проте, враховуючи, що пошта йшла із затриманням, що також мало місце через військовий стан, заява про прийняття спадщини надійшла до нотаріуса 07.03.2023 року, а 10-місячний строк сплинув 07.02.2023 року. \~ \~ \~ \~Таким чином, причиною пропуску строку на прийняття спадщини є військова агресія російської федерації, активні бойові дії поблизу місця проживання позивача, неодноразові зміни в законодавстві щодо переривання строку подачі заяви про прийняття спадщини, обмеженість можливості отримувати оперативну інформацію щодо зміни порядку вчинення нотаріальних дій та обчислення строків в умовах воєнного стану. Також причиною пропуску строку стали короткий проміжок часу між тим, як [PERSON] дізнався про необхідність вчинити ряд нотаріальних дій, перебуваючи за кордоном, та закінченням 10-місячного строку на подачу заяви про прийняття спадщини. Свою роль також відіграла затримка у пересиланні поштових відправлень з-за кордону. Додатково прохали врахувати, що Торгівельно-промислова палата України листом від 28.02.2022 року віднесла вторгнення російської федерації в Україну та введення у зв`язку із цим військового стану до надзвичайних та невідворотних обставин. \~ \~ \~ \~Вважають, що сукупність цих обставин має бути визнано поважними причинами пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини. Прохали визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю у два місяці, починаючи з моменту набрання рішенням суду законної сили, на подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 23.05.2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовче засідання, витребувано у Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Щербини В.С. належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] 27.06.2024 року до суду звернувся Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Щербина В.С., надавши копію спадкової справи №49/2022 після смерті [PERSON] 17.07.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 25.07.2024 року. 25.07.2024 року позивач та його представник: адвокат Ярошенко О.О. в судове засідання не з`явилися, 25.07.2024 року представник подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити. 25.07.2024 року відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного документу в електронний кабінет, будь-яких заяв чи клопотань до суду за увесь час знаходження справи на розгляді не надав, відзив на позов не подав, про причини неявки не повідомив. 25.07.2024 року треті особи: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення позову, [PERSON] про причини неявки суду не повідомила. Відповідно ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У зв`язку з наведеним, суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. Відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Запоріжжя Запорізької області народився позивач [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , місця реєстрації не має з 15.06.2011 року, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 26.10.2000 року. Відповідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.04.1984 року батьком позивача є [PERSON] . Відповідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.11.1961 року матір`ю [PERSON] є [PERSON] . Таким чином, позивач [PERSON] є онуком [PERSON] . [INFO] в м. Запоріжжя Запорізької області померла бабуся позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.04.2022 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] по технічному паспорту), яка належала померлій на праві власності на підставі договору дарування від 27.12.1962 року. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом, у встановлений строк заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подав. Матеріалами спадкової справи №49/2022 після померлої [INFO] [PERSON] встановлено: 29.12.2022 року до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Щербини В.С. звернувся [PERSON] з заявою про відмову від прийняття спадщини за законом після матері [PERSON] на користь спадкоємця за законом [PERSON] 29.12.2022 року до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Щербини В.С. звернувся [PERSON] з заявою про відмову від прийняття спадщини за законом після матері [PERSON] на користь спадкоємця за законом [PERSON] 29.12.2022 року Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Щербиною В.С. заведено спадкову справу №49/2022 (номер у спадковому реєстрі №70109591) після померлої [INFO] [PERSON] . На час смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] у період з 10.12.1989 року по 08.04.2022 року (померла [INFO] ), що підтверджується копією довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 05.01.2023 року №04-07/3/46. 07.03.2023 року до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Щербини В.С. звернувся позивач [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом після померлої [INFO] [PERSON] 08.04.2024 року до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Щербини В.С. звернувся [PERSON] в інтересах [PERSON] на підставі довіреності з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] 08.04.2024 року Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Щербина В.С. винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно якої відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , оскільки [PERSON] у встановлені законодавством строки не подано заяву про прийняття спадщини. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач, як спадкоємець за законом після бабусі, з позовом про визначення йому додаткового строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі, з посиланням на те, що його право на спадкування не визнається нотаріусом, так як він на час смерті бабусі не був зареєстрований з нею за однією адресою, так як фактично проживає в Іспанії, та не подав вчасно нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, у зв`язку з роботою у цей період часу за кордоном, з початку війни він не приїжджав в Україну та не мав можливості звернутися до нотаріуса, прохав визначити йому додатковий строк два місяці для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі. Відповідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа,\~яка не\~прийняла спадщину\~в установлений\~законом строк,\~може звернутися\~до суду\~з позовною\~заявою про\~визначення додаткового\~строку для\~прийняття спадщини\~відповіднодо\~ч.3\~ст.1272\~ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як зазначив Верховний Суд у Постанові від 26.07.2021 року у справі №405/7058/19 «Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20)». З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у Постановах від 17.10.2019 року у справі № 766/14595/16, від 30.01.2020 року у справі № 487/2375/18, від 31.01.2020 року у справі № 450/1383/18, від 21.04.2022 року у справі № 296/12109/18, від 17.08.2023 року у справі № 626/274/22. Вирішуючи питання про визначення додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Так, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, та у подальшому неодноразово продовжувався і триває до сьогодні. На час відкриття спадщини 07.04.2022 року для її прийняття відповідно ст.1270 ЦК України був визначений строк шість місяців. З введенням 24.02.2022 року воєнного стану прийнято Постанову Кабінету Міністрів України №164 від 28.02.2022 року "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану". Відповідно п.3 вказаної Постанови в редакції Постанови КМУ №209 від 06.03.2022 року встановлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Згідно п.3 вказаної Постанови в редакції Постанови КМУ №480 від 19.04.2022 року встановлено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Згідно Постановою Кабінету Міністрів України від 09.05.2023 року №469 п.3 Постанови Кабінету Міністрів України №164 від 28.02.2022 року "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" виключено. Разом з тим, Верховний Суд у Постанові від 25.01.2023 року у справі №676/47/21 дійшов висновку, що законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як "зупинення перебігу строку на прийняття спадщини" та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини, а п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. Тому суд вважає поважною причиною пропуску позивачем строку для прийняття спадщини за законом після бабусі - на час відкриття спадщини він не мав місця реєстрації в Україні та мешкав за кордоном в Іспанії, та у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України не подав вчасно нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, у зв`язку з роботою у цей період часу за кордоном, з початку війни він не приїжджав в Україну та не мав можливості звернутися до нотаріуса. Тому суд ухвалює рішення про задоволення позову та на підставі ч.3 ст.1272 ЦК України визначає позивачу додатковий строк два місяці після набрання рішенням законної сили для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті його бабусі. Крім того, відповідно ч.1,8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так як відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, будь-яких заперечень суду не надав, то суд вирішив справу за наявними матеріалами. А тому позов підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими суду доказами. Відповідно ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачем не заявлено вимоги щодо розподілу судових витрат, то суд під час ухвалення рішення не вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Outcome: approved