Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 18.06.2024 року до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, у якому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Паріс», заборгованість за Заявою-Договором № 0035263 про надання банківської послуги від 09.07.2019 в сумі 34855,88 грн., що складається з 16092,50 грн. заборгованості за тілом кредиту, 5471,18 грн. заборгованість за процентами, 11692,22 грн. заборгованість за комісією, 170,00грн. пені, 247,26грн. 3% річних, 1182,72 грн. інфляційних втрат. Судові витрати просить покласти на відповідача. Свою заяву позивач мотивує тим, що 09.07.2019 між АТ "РВС БАНК" та [PERSON] було підписано Заяву-Договір № 0035263 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ "РВС БАНК" на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, підписанням якої позичальниця акцептувала укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на Сайті Банку і беззастережно приєдналася до умов Договору. Додатком №1, який є невід"ємною частиною заяви-договору, визначено склдаові загальної вартості кредиту, вартість платежів з повернення кредиту та сплати відсотків (процентів) за його користування, суми комісійної винагороди. За умовами вище вказаної заяви-договору, відповідачу було надано споживний кредит який здійснено перерахуванням на картковий рахунок у сумі 20512,82 грн, строком кредитування 24 місяці, зі сплатою за користування кредитом 18% річних, тип ставки фіксована, разова комісія при видачі кредиту - 2,5%, щомісячна комісія за супроводження кредиту - 3% від суми наданого кредиту. Грошові кошти у сумі 20512,82 грн були зараховані АТ "РВС БАНК" 09.07.2019 року на картковий рахунок відповідача, що підтверджується Випискою по особовому рахунку та меморіальним ордером. 26.11.2021 року між АТ "РВС БАНК" та ТОВ "ФК "ПАРІС" було укладено договір про відступлення права вимоги № 26/11/2021-1, у відповідності до умов якого АТ "РВС БАНК" відступив (передав) ТОВ "ФК "ПАРІС" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ПАРІС" прийняв (набув) належні АТ "РВС БАНК" права вимоги до боржників, вказаними у Додатку № 1 до цього договору. Відповідно до Додатку № 1 до договору відступлення № 26/11/2021-1 від 26.11.2021, ТОВ "ФК "ПАРІС набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №000201212050 від 12.12.2020 в сумі 33425,90 грн, з яких: 16092,50грн. заборгованості за тілом кредиту, 5471,18грн. заборгованість за процентами,11692,22грн. заборгованість за комісією, 170,00грн. пені. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за вище вказаним кредитним договором вбачається, що відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконував, після відступлення права грошової вимоги платежів для погашення існуючої заборгованості не здійснював. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №000201212050 від 12.12.2020 в сумі 34855,88 грн., що складається з 16092,50грн. заборгованості за тілом кредиту, 5471,18грн. заборгованість за процентами,11692,22грн. заборгованість за комісією, 170,00грн. пені, 247,26грн. 3% річних, 1182,72грн. інфляційних втрат. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 05.07.2024 було відкрито провадження у справі, вирішено цивільну справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідач був належно повідомлений про розгляд справи на адресу за місцем реєстрації, а також відповідач був повідомлений про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак, відзив до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. В прохальній частині позовної заяви представник позивача просить здійснити розгляд справи без його. Заявлені позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити. Не заперечують проти заочного рішення суду. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за його відсутності та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом 09.07.2019 між АТ "РВС БАНК" та [PERSON] було підписано Заяву-Договір № 0035263 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ "РВС БАНК" на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, підписанням якої позичальниця акцептувала укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на Сайті Банку і беззастережно приєдналася до умов Договору. Додатком №1, який є невід"ємною частиною заяви-договору, визначено склдаові загальної вартості кредиту, вартість платежів з повернення кредиту та сплати відсотків (процентів) за його користування, суми комісійної винагороди. За умовами вище вказаної заяви-договору, відповідачу було надано споживний кредит який здійснено перерахуванням на картковий рахунок у сумі 20512,82 грн, строком кредитування 24 місяці, зі сплатою за користування кредитом 18% річних, тип ставки фіксована, разова комісія при видачі кредиту - 2,5%, щомісячна комісія за супроводження кредиту - 3% від суми наданого кредиту. У паспорті споживчого кредиту, який також підписано [PERSON] , вказано інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, а саме зазначено, що споживчий кредит надається на споживчі потреби у сумі 20512,82грн., строк кредитування - 24 місяці, процентна ставка % річних - 18 % на залишок за кредитом, тип процентної ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту - 512,82 грн., щомісячна комісія за супроводжування кредиту - 615,38 грн. Грошові кошти у сумі 20512,82 грн були зараховані АТ "РВС БАНК" 09.07.2019 року на картковий рахунок відповідача, що підтверджується Випискою по особовому рахунку та меморіальним ордером. 26.11.2021 року між АТ "РВС БАНК" та ТОВ "ФК "ПАРІС" було укладено договір про відступлення права вимоги № 26/11/2021-1, у відповідності до умов якого АТ "РВС БАНК" відступив (передав) ТОВ "ФК "ПАРІС" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ПАРІС" прийняв (набув) належні АТ "РВС БАНК" права вимоги до боржників, вказаними у Додатку № 1 до цього договору. Пунктом 1.2 Договору визначено, що право вимоги за Кредитними договорами відступається в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи: право вимоги основної суми заборгованості за Кредитним договором; право вимоги суми нарахованих процентів за Кредитним договором, строк платежу по яких настав на дату укладання цього Договору; процентів; штрафів, пені; сплати інших платежів, згідно з умовами Кредитного договору, які виникли та/або можуть виникнути після укладання цього Договору, тощо. Новий кредитор після переходу до нього права вимоги стає кредитором за Кредитними договорами та одержує право вимагати від Боржників належного виконання всіх без виключення зобов`язань за Кредитними договорами, які існували та існують на момент укладення цього Договору (п. 1.4 вищевказаного договору). Відповідно до Додатку № 1 до договору відступлення № 26/11/2021-1 від 26.11.2021, ТОВ "ФК "ПАРІС набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №000201212050 від 12.12.2020 в сумі 33425,90 грн, з яких: 16092,50грн. заборгованості за тілом кредиту, 5471,18грн. заборгованість за процентами,11692,22грн. заборгованість за комісією, 170,00грн. пені. Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] станом на 15.05.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 34855,88 грн., що складається з 16092,50грн. заборгованості за тілом кредиту, 5471,18грн. заборгованість за процентами,11692,22грн. заборгованість за комісією, 170,00грн. пені, 247,26грн. 3% річних, 1182,72грн. інфляційних втрат ТОВ «ФК «Паріс» надсилала повідомлення [PERSON] про відступлення прав вимоги за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №000201212050 від 12.12.2020 та надіслало вимогу про оплату заборгованості за договором. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно із частинами 1, 3, 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Щодо розміру заборгованості за тілом кредиту та процентами, то суд звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджено, та судом в повній мірі досліджені докази, які дають підстави вважати, що відповідач отримував кредит, та не погашав їх, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за вказаним кредитним договором. У матеріалах справи містяться розрахунки заборгованості з даного Договору, меморіальний ордер, що є належними та достатніми доказами у даній категорії справ. Дослідивши надані позивачем докази, суд вважає, що заявлений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками є таким, що відповідає дійсним обставинам справи. Щодо відступлення права вимоги АТ «РВС Банк» до ТОВ «ФК «Паріс», суд вважає, що позивачем надано всі документи ,які підтверджують факт відступлення права вимоги за кредитними договорами, що стосуються [PERSON] . За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, права вимоги за договорами договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №000201212050 від 12.12.2020, укладеними відповідачем із первісним кредитором, перейшло до ТОВ «ФК «Паріс». Водночас щодо нарахування боргу по комісії та задоволення позову в цій частині, суд враховує наступне. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Судом встановлено, що умовами кредитного договору передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за обслуговування кредиту - за Заявою-Договором № 0035263 від 09.07.2019 щомісячних сум у розмірі 18 % на залишок за кредитом, тип процентної ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту - 512,82 грн., щомісячна комісія за супроводжування кредиту - 615,38 грн. При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні вищевказаних оспорюваних кредитних договорів, то положення відповідного пункту в кожній Заяві-договорі щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Схожі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії в загальному розмірі 11692,22грн. Суд звертає увагу, що відповідач, не довів належними доказами та обґрунтування відсутності заборгованості в цілому чи не укладення договору, а тому зважаючи на загальні норми цивільного законодавства, які регламентують, що зобов`язання має виконуватись належним чином, суд доходить висновку про часткове задоволення вимог банку. Щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає таке. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити частково, оскільки відповідачем порушено умови вищезазначеного кредитного договору, та не виконано взятих на себе зобов`язань. З наданого розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач не здійснював погашення сум за наданим кредитом, внаслідок чого закономірною є наявність заборгованості відповідача перед позивачем. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову, не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, заяви про застосування строку позовної давності від відповідача до суду не надходили, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів та дійшов висновку про часткове задоволення позову в сумі 23163,66 грн., що складається з 16092,50грн. заборгованості за тілом кредиту, 5471,18грн. заборгованість за процентами, 170,00грн. пені, 247,26грн. 3% річних, 1182,72грн. інфляційних втрат. Розподіл судових витрат між сторонами За ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача, понесені ним при подачі позовної заяви до суду підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн., а суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру позовних вимог у сумі 1609,82 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial