Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

1.Описова частина 30 січня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що [PERSON] 05 грудня 2015 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , запис в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу № [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції. Від вказаного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції (копія додається). Спільне життя між сторонами не склалося. [PERSON] подано до Соснівського районного суду м. Черкаси позовну заяву про розірвання шлюбу з [PERSON] та рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 жовтня 2022 року шлюб розірвано. [PERSON] не проживає спільно з сином [PERSON] 2014 року народження з початку 2022 року, [PERSON] не перебуває на її матеріальному утриманні, оскільки [PERSON] проживає спільно з батьком та бабусею в [ADDRESS] [PERSON] не проживає спільно з сином, оскільки [PERSON] має ознаки тяжкого психічного розладу «Шизоафективний розлад, маніакальний тип, галюцинаторно-маячний синдром, психомоторне збудження» та вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. [PERSON] перебувала на примусовому психіатричному лікуванні в Італії з 2020 року, у червні 2020 року була в примусовому порядку госпіталізована для лікування в місті Ліката, оскільки вказана особа складала небезпеку оточуючим особам, дані твердження підтверджуються випискою італійською та здійсненим перекладом її на Українську мову. З ЄДРСР та сайту «Судова влада» стало відомо про наявність двох судових справ щодо примусової госпіталізації [PERSON] . Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2022 року по справі №703/289/22 вирішувалось питання про примусове госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар без її згоди. З вказаного вбачається небезпека для дитини, яку становить [PERSON] . У подальшому не відомо з яких причин КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради виписав [PERSON] та випустив з психіатричного закладу. Згідно висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] від 12 липня 2022 року, органом опіки та піклування Мошнівської сільської ради було визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . У серпні 2023 року розпочався повторний процес визначення місця проживання дитини з батьком для затвердження даного висновку виконавчим комітетом Мошнівської сільської ради. 10 серпня 2023 року [PERSON] прибула до с. Мошни, де проживає син [PERSON] та в неї стався повторний напад агресії психічного розладу. [PERSON] виявив [PERSON] під час нападу та викликав поліцію та швидку медичну допомогу, яка її госпіталізувала, що підтверджується талоном-повідомленням №34725. Ухвалою Смілянського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2023 року по справі №703/3824/23 повторно вирішувалось питання про примусову госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар без її згоди. До початку розгляду справи представник заявника надала суду заяву про залишення поданої заяви без розгляду в зв`язку з наданням особою добровільної згоди на госпіталізацію та лікування. З 2021 року син [PERSON] проживає у будинку бабусі [PERSON] , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання. [PERSON] був мобілізований на військову службу, що підтверджується довідкою від 15.09.2023 року, оскільки станом на час його мобілізації виконавчим комітетом Мошнівської сільської ради ще не було затверджено висновок про визначення місця проживання з батьком. Наказом №40 від 04.09.2023 року влаштовано [PERSON] в родину бабусі [PERSON] , оскільки [PERSON] був призваний до лав ЗСУ, а [PERSON] перебуває на лікування в умовах стаціонару (копія додається). На адвокатський запит [PERSON] до КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради щодо витребування інформації про факт перебування [PERSON] на психіатричному обліку та лікуванні отримано відмову, через що будемо клопотати перед судом для витребування даної інформації. [PERSON] жодного дня не працювала та не має жодного постійного доходу. [PERSON] може завдати не лише шкоди здоров`ю сина а і вчинити непоправимі дії. Наразі відомо про те, що [PERSON] перебуває на примусовому лікування у психіатричній лікарні Обласного психіатрично-наркологічного медичного об`єднання в [ADDRESS] ). [PERSON] здійснює постійний психологічний тиск на бабусю [PERSON] та малолітнього [PERSON] 2014 року народження, постійно здійснює дзвінки та надсилає повідомлення з різних телефонних номерів до бабусі [PERSON] та [PERSON] з непристойними фото порнографічного характеру, здійснює погрози задавши шкоду життю та здоров`ю бабусі [PERSON] та [PERSON] , пробувала викрадати [PERSON] зі школи, під час психічних приступів з`являлась до їх помешкання із сварками та бійками. Службу у справах дітей Мошнівської сільської ради під час останнього візиту бабусі повідомили, що нададуть свій висновок про доцільність позбавлення батьківський прав [PERSON] на вимогу суду, про що будемо клопотати. Наразі [PERSON] проживає з бабусю, що підтверджується доданими довідками зі школи, де навчається [PERSON] та Актом обстеження умов проживання, складеним представниками Мошнівської сільської ради від 22.01.2024 року. [PERSON] не бере жодної участі у вихованні сина [PERSON] , лише висуває загрози завданню йому шкоди, [PERSON] весь час перебуває у страху у стресі. [PERSON] не бачиться з сином [PERSON] , мати участі у вихованні дитини не бере, вона жодного разу не відвідувала школу, успіхами дитини не цікавиться. Виключно батько [PERSON] та бабуся [PERSON] піклуються про [PERSON] , займаються його вихованням та лікуванням, розвитком. 27 березня 2024 року представник відповідача адвокат Руденко Ю.В. скерувала до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого посилалася на те, що згідно свідоцтва про зміну імені Серії [NUMBER] від 13.10.2023 року, [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] ». У позовній заяві [PERSON] зазначає, що: « [PERSON] не бере жодної участі у вихованні сина [PERSON] , лише висуває загрози завданню йому шкоди, [PERSON] весь час перебуває у страху у стресі. [PERSON] не бачиться з сином [PERSON] , мати участі у вихованні дитини не бере, вона жодного разу не відвідувала школу, успіхами дитини не цікавиться.».Проте такі твердження позивача не відповідають дійсності. По-перше, згідно довідки виданої Мошнівським ліцеєм Мошнівської сільської ради від 24.01.2024 № 5, зазначається , що участь батьків в освітньому процесі дитини епізодична. Оскільки навчання у 2022/2023 році відбувалося у дистанційному режимі, мати - [PERSON] підтримувала зв`язок щодо навчання сина із класним керівником. По - друге, [PERSON] неодноразово зверталася до поліції та служби у справах дітей виконавчого комітету Мошнівської сільської ради з заявами про те, що її колишній чоловік не дає можливості матері спілкуватися з дитиною. За результатами розгляду заяви [PERSON] щодо створення перешкод у спілкуванні матері з сином від 15.02.2023, службою у справах дітей виконавчого комітету Мошнівської сільської, було надано відповідь від 22.02.2023 № 26/02-04, в якій зазначається, що: «Під час бесіди з дитиною, було встановлено, що [PERSON] висловлює бажання жити з матір`ю і татом, разом, переїжджати в інше місце не хоче, від спілкування з матір 'ю не відмовляється. З бабусею хлопчика було проведено профілактичну бесіду, щодо недопустимості заборони побачень матері з сином.» По - третє, 28 серпня 2023 року [PERSON] зверталася до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Мошнівської сільської ради про визначення місця проживання дитини. Такі дії свідчать навпаки про те, що відповідачка, як мати, любить свого сина, хвилюється за його життя та здоров`я та хоче піклуватися про нього. Проте, через хворобу не з`явилася у судове засідання, у зв`язку з чим, ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 24 жовтня 2023 року позовну заяву [PERSON] було залишено без розгляду. По - четверте, у позовній заяві позивач зазначає, що « [PERSON] жодного дня не працювала та не має жодного постійного доходу.» Проте такі висновки позивача спростовуються копіями трудової книжки [PERSON] з відмітками про трудову діяльність, довідками та характеристиками з місця роботи. По - п`яте, позивач зазначає, що: « [PERSON] може завдати не лише шкоди здоров`ю сина а і вчинити неправомірні дії відносно нього.» Проте, позивач не зазначає що протягом спільного проживання з [PERSON] та їх спільним сином [PERSON] , [PERSON] систематично вчиняв по відношенню до своєї дружини домашнє насильство (фізичне, психологічне, економічне) свідками цього були, як сусіди та спільні друзі, так і малолітній [PERSON] . Все вище перелічене спровокувало у [PERSON] сильні душевні переживання та стрес, що призвело до психічних розладів. При дотриманні рекомендацій лікарів, підтримуючої терапії та лікування, уникнення стресових ситуацій, [PERSON] може значно покращити чи повністю відновити свій стан здоров`я. 02 квітня 2024 року позивач скерував до суду відповідь на відзив, яку обґрунтував тим, що твердження [PERSON] про її працевлаштування в ТОВ «ДЕЙЛІ-ТРАНС» є неправдивими та ТОВ «ДЕЙЛІ-ТРАНС» вводиться судом в оману шляхом підроблення наказу №16-к та довідки про доходи, оскільки [PERSON] є подругою [PERSON] [PERSON] жодного дня не працювала та не має жодного постійного доходу, факт підроблення ТОВ «ДЕЙЛІ-ТРАНС» наказу та довідки буде встановлюватись, оскільки даним підробленням вводиться суд в оману. Представник відповідачки вказує у відзиві про звернення її до служби у справах дітей виконавчого комітету Мошнівської сільської ради, однак при цьому відповідачка не вказала жодних своїх дій, які були направлені на те, щоб спілкуватись із сином, доглядати за ним чи матеріально утримувати, окрім писанини до служби у справах дітей. Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2022 року по справі №703/289/22 вирішувалось питання про примусову госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар без її згоди. Рішенням виконавчого комітету Мошнівської сільської ради 21.03.2024 року прийнято рішення №76 про затвердження висновку служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] [PERSON] здійснює постійний психологічний тиск на бабусю [PERSON] та малолітнього [PERSON] 2014 року народження, постійно здійснює дзвінки та надсилає повідомлення з різних телефонних номерів до бабусі [PERSON] та [PERSON] з непристойними фото порнографічного характеру, здійснює погрози завдання шкоду життю та здоров`ю бабусі [PERSON] та [PERSON] , пробувала викрадати [PERSON] зі школи, під час психічних приступів з`являлась до їх помешкання із сварками та бійками. Про всі ці факти [PERSON] неодноразово повідомляла Службу у справах дітей Мошнівської сільської ради, звертались за допомогою до правоохоронних органів та сільського голови, однак всі дії марні. Наведені обставини свідчать про те, що [PERSON] як мати неповнолітньої дитини свідомо ухиляється від її виховання, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не здійснює профілактичні дії медичного характеру щодо стану здоров`я дитини, не забезпечує його належним харчуванням відповідно до віку. 15 квітня 2024 року представник відповідачки скерувала до суду заперечення на відповідь на відзив, які обґрунтувала тим, що у відповіді на відзив [PERSON] зазначає, що [PERSON] жодного дня не працювала та не має жодного постійного доходу, а працевлаштування її в ТОВ «Дейлі-Транс» є неправдивим. Проте позивач не надає до суду жодного належного доказу про своє джерело доходів чи місце роботи, за які кошти утримував сина, до його мобілізації в ЗСУ. Позивач також зазначає, що [PERSON] здійснює постійний психологічний тиск на бабусю [PERSON] та малолітнього [PERSON] , здійснює погрози завдати шкоду життю та здоров`ю бабусі [PERSON] та [PERSON] , пробувала викрадати [PERSON] зі школи. Про всі ці факти, як зазначає позивач, [PERSON] неодноразово повідомляла Службу у справах дітей Мошнівської сільської ради, зверталась за допомогою до правоохоронних органів та сільського голови, проте на підтвердження зазначеного не надають жодного доказу. Проте [PERSON] зі свого боку, неодноразово зверталася до поліції та служби у справах дітей виконавчого комітету Мошнівської сільської ради з заявами про те, що її колишній чоловік не дає можливості матері спілкуватися з дитиною. За результатами розгляду заяви [PERSON] щодо створення перешкод у спілкуванні матері з сином від 15.02.2023, службою у справах дітей виконавчого комітету Мошнівської сільської, було надано відповідь від 22.02.2023 № 26/02-04, в якій зазначається, що: «Під час бесіди з дитиною, було встановлено, що [PERSON] висловлює бажання жити з мамою і татом разом, переїжджати в інше місце не хоче, від спілкування з матір'ю не відмовляється. З бабусею хлопчика було проведено профілактичну бесіду, щодо недопустимості заборони побачень матері з сином.» Протягом спільного проживання з [PERSON] та їх спільним сином [PERSON] , [PERSON] вчиняв по відношенню до своєї дружини домашнє насильство, що призвело до психічних розладів у [PERSON] .. Згідно висновку служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчим виконавчого комітету Мошнівської сільської ради від 21.03.2024 року, на яке посилається відповідач, зазначено, що [PERSON] , більше ніж півроку не виконує свої батьківські обов`язки щодо малолітнього [PERSON] . Від 12 вересня [PERSON] до Служби у справах дітей не зверталась, зв`язок з нею втрачений. З даного приводу зазначає, що [PERSON] ні в якому разі, умисно та свідомо, не ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина, оскільки в цей час перебувала на лікуванні. З 10 серпня по 31 серпня 2023 року перебувала на лікуванні у КПП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» м. Сміла. З 02 вересня по 02 жовтня 2023 року [PERSON] перебувала на добровільному лікуванні в КНП КОР «ОПНМО» смт. Глеваха. Після лікування [PERSON] приїхала у с. Мошни, що б побачитися з сином, проте їй не вдалося, оскільки родичі хлопчика заборонили їй з ним будь яке спілкування. Після чого, відповідачка знову розхвилювалася та її відвезли на продовження лікування до КПП КОР «ОПНМО» в смт. Глеваха, де вона перебувала з 14 жовтня 2023 року по 13 листопада 2023 року, з 23 січня 2023 року і по даний час. За допомогою мобільного зв`язку [PERSON] поспілкуватись з сином не вдалося, оскільки на телефонні дзвінки [PERSON] та його бабуся не відповідали, навіть на сьогоднішній день відмовляються надати актуальний номер телефону [PERSON] , для зв`язку з ним. Отже вважає, що позивачем не доведено жодним належним та допустимим доказом, що таке невиконання своїх батьківських обов`язків відбувається саме з вини відповідачки, що вона свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та не цікавиться життям та здоров`ям своєї дитини. Також неможливо залишити поза увагою і попередній висновок служби у справах дітей про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , затверджений рішенням виконавчим виконавчого комітету Мошнівської сільської ради від 28.09.2024 року, в якому зазначено, що: «Постановка питання батьківських прав є передчасним, оскільки в діях матері прослідковується заінтересованість в збереженні родинних відносин зі своїм сином. Так як позбавлення батьківських прав с заходом крайнього впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків і повинен застосовуватися у випадках свідомого та умисного ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Налагодження родинних зв`язків, близьких та довірливих відносин між батьком, матір`ю та бабусею лише сприятимуть позитивному результату у долі дитини.» Представник позивача адвокат Гончар Л.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав, викладеній у позовній заяві та відповідід на відзив. Додатково вказала, що відповідачка умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків по утриманню дитини, також за станом здоров`я може становити небезпеку для дитини, оскільки в судовому порядку примусово направлялась на лікування. Відповідачка [PERSON] та її представника адвокат Руденко Ю.В. в судовому засіданні просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та запереченні на відповідь на відзив. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] вказав, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав та хоче жити з батьком і бабусею. Разом з тим, повідомив, що бажає також з мамою спілкуватися і зустрічатися у присутності бабусі або батька. Зазначив, що мама телефонує майже кожен день, також з мамою і бабусею нещодавно гуляли у парку. Представник третьої особи в судовому засіданні покладались на розсуд суду та просили врахувати висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав. Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Суд вислухавши в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Хід розгляду справи 02 лютого 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Витребувано висновок у служби у справах дітей виконавчого комітету Мошнівської сільської ради щодо доцільності з точки зору відповідності інтересам позбавлення відповідача стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] . 29 травня 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси клопотання представника позивача від 26 січня 2024 року та 01 квітня 2024 року про витребування доказів задоволено. Витребувано у Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» (ЄДРПОУ 02004841, Україна, 20708, Черкаська область, місто Сміла, Вулиця Павлова, будинок 46) інформацію про перебування [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Воронівка, Городищенського району Черкаської області на обліку у Комунальному некомерційному підприємстві «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» та у разі перебування вказати з яким діагнозом з наданням довідки про стан її здоров`я. Витребувано у Комунального закладу "Черкаський обласний психоневрологічний диспансер" Черкаської обласної ради (ЄДРПОУ 02005622, Україна, 18001, Черкаська область, місто Черкаси, 18000, вул. Кавказька, 229) інформацію про перебування [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Воронівка, Городищенського району Черкаської області на обліку у Комунальному закладі "Черкаський обласний психоневрологічний диспансер" Черкаської обласної ради та у разі перебування вказати з яким діагнозом з наданням довідки про стан її здоров`я. Витребувано у Обласного психіатрично-наркологічного медичного об`єднання в смт. Глеваха (ЄДРПОУ 01994793, 08631 Київська область Васильківський район смт. Глеваха, вул. Вокзальна, 8) інформацію про перебування [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Воронівка, Городищенського району Черкаської області на обліку у Обласному психіатрично-наркологічному медичного об`єднанню в смт. Глеваха та у разі перебування вказати з яким діагнозом з наданням довідки про стан її здоров`я. Витребувано у Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» (ЄДРПОУ 02004841, Україна, 20708, Черкаська область, місто Сміла, вулиця Павлова, будинок 46) висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у матері дитини [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Воронівка, Городищенського району Черкаської області тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. Витребувано у Комунального закладу "Черкаський обласний психоневрологічний диспансер" Черкаської обласної ради (ЄДРПОУ 02005622, Україна, 18001, Черкаська область,- місто Черкаси, 18000, вул. Кавказька. 229) висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у матері дитини [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Воронівка, Городищенського району Черкаської області тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. Витребувано у Обласного психіатрично-наркологічного медичного об`єднання в смт. Глеваха (ЄДРГІОУ 01994793, 08631 Київська область Васильківський район смт. Глеваха. вул. Вокзальна, 8) висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у матері дитини [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Воронівка, Городищенського району Черкаської області тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. Клопотання представника позивача від 29 травня 2024 року про виклик свідка [PERSON] ( [ADDRESS] ), та клопотання представника відповідачки від 22 березня 2024 року про виклик свідків [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] (Черкаський район, с. Мошни), [PERSON] (місце роботи КНП Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне об`єднання»)задоволено. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 2.Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що між 05 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 412. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 13.02.2016 року видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1134). Наказом про госпіталізацію для обов`язкового медикаментозного лікування [PERSON] направлена на лікування відповідно до постанови від 18.06.2020 року про обов`язкове медикаментозне лікування № 61 виданої міським головою Лікати, Італійська Республіка. 25 січня 2022 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси застосовано до [PERSON] примусову госпіталізацію в умовах психіатричного стаціонару КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР. Підставою зазначено, що відповідачка виявляє ознаки тяжкого хронічного розладу та вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. 12 липня 2022 року висновком Мошнівської сліької ради виконавчого комітету щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . Малолітня дитина [PERSON] висловив чітке бажання проживати разом з батьком [PERSON] орган опіки та піклування Мошнівської сільської ради вважає визначити місце проживання дитини з батьком. 21 жовтня 2022 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 22 лютого 2023 року службою у справах дітей Мошнівської сільської ради надано [PERSON] відповідь на її заяву щодо створення перешкод спілкування матері з сином, повідомлено, що під час бесіди з дитиною було встановлено, що [PERSON] висловлює бажання жити з мамою та татом разом, переїжджати в інше місце не хоче, від спілкування з матір`ю не відмовляється. З бабусею хлопчика було проведено профілактичну бесіду, щодо недопустимості заборони побачень матері з сином. Черкаським районним управлінням поліції ГУНП в Черкаській області листом від 01.03.2023 року повідомлено щодо інформації з приводу Ваших звернень на спеціальну лінію «102» УОАЗОР ГУНП в Черкаській області 01.01.2023 року, 04.01.2023 року, 05.01.2023 року: -01.01.2023 року о 18:51 надійшло повідомлення зі служби «102» УОАЗОР ГУНП в Черкаській області до Черкаського РУП ГУНП, від гр. [PERSON] яка повідомила про сварку з колишнім чоловіком, який без згоди взяв їх спільну дитину віком 8 років, наразі направився до своєї матері та на вимогу не бажає повернути дитину заявниці. -04.01.2023 о 10:20 год. надійшло повідомлення зі служби «102» УОАЗОР ГУНП в Черкаській області до Черкаського РУП ГУНП, від гр. [PERSON] , відносно конфлікту зз колишнім чоловіком [PERSON] (розлучені, спільно не проживають), який не дає дозволу забрати спільну дитину (8років), рішення суду не приймалось щодо встановлення проживання дитини. -05.01.2023 о 13:43 год. до Черкаського РУП ГУНПвід [PERSON] надійшла заява до Черкаського РУП проте, що 01.01.2023 року о 12:00 за адресою: [ADDRESS] , колишній чоловік [PERSON] не повертає спільну дитину та не дає можливості заявниці бачитись і спілкуватись із нею. 06 січня 2023 року наказом № 16-к ТОВ «ДЕЙЛІ-ТРАНС» [PERSON] прийнята на посаду старшого диспетчера автотранспортних засобів з 09 січня 2023 року з оплатою згідно штатного розкладу. Відповідно до довідки про доходи [PERSON] отримала заробітну плату за період з 09.01.2023 по 28.02.2023 року в сумі 14 181,88 грн. без урахуванням аліментів. Відповідно до характеристики ТОВ «Дейлі-Транс» [PERSON] за період перебування на посаді зарекомендувала себе позитивно. Ділові якості проявив на найвищому рівні, постійно прагне до самовдосконалення. За характером спокійна та врівноважена, жодної скарги від водіїв та пасажирів за період роботи не надходило, тільки позитивні відгуки. 03 березня 2023 року проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , умови проживання задовільні, зі слів мами дитина [PERSON] для дитини відведена окрема кімната, де ж розкладний диван, 2 крісла, шафа та письмовий стіл є місце для ігор та відпочинку, що підтверджується актом № 100. 10 серпня 2023 року талон-повідомлення ЄО № 34725 оформлено повідомлення зі служби 102 про те, що 10.08.2023 о 07:53 за адресою: [ADDRESS] , сусідка гр.. [PERSON] , наразі поводиться неадекватно, викидає особисті речі на проїжджу частину, має психічні захворювання (облікова хвора). Зі сліч заявника з сусідкою ймовірно перебуває малолітній син 97 або 8 клас). БШМД викликали самостійно. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської обалсті від 14.08.2023р. заяву директора Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» [PERSON] про примусову госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар без її згоди - залишено без розгляду. Підставою зазначено надання особою добровільної згоди на госпіталізацію та лікування. Відповідно до наказу № 40 від 04.09.2023 року служби у справах дітей Мошнівської сільської ради тимчасово влаштовано малолітнього [PERSON] , [INFO] , в родину бабусі [PERSON] , [INFO] , на час відсутності батьків [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до довідки від 15.09.2023 року [PERSON] перебуває на військовій служби у ВЧ [NUMBER] з 02 вересня 2023 року по теперішній час. 13 жовтня 2023 року [PERSON] , [INFO] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені виданого відділом державної реєстрації ктів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серія [NUMBER] , актовий запис № 96. 24 жовтня 2023 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області цивільну справу (№ 707/2968/23) за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Мошнівської сільської ради про визначення місця проживання дитини залишено без розгляду. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 22.01.2024 року дитина має окрему кімнату зі спальним місцем, місце для навчання, родина забезпечені. Стосунки в родинні дружні. Дитина проживає з бабусею, батько служить в ЗСУ, мати проживає окремо. Мошнівським ліцеєм Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області 24.01.2024 за № 05 видано довідку про те, що [PERSON] , [INFO] , є учнем 3-Б класу. Участь батьків [PERSON] та [PERSON] в освітньому процесу епізодична. У 2021/2022 навчальному році [PERSON] проживав з бабусею [PERSON] , які піклувалася про навчання і виховання онука, забезпечувала усім необхідним. У 2022/2023 навчальному році навчання учнів відбувалося у дистанційному режимі. Мати [PERSON] підтримувала зв`язок щодо навчання сина із класним керівником. У 2023/2024 навчальному році навчання учнів початкових класів здійснюється в очному режимі. Щодо освітнього процесу з класним керівником спілкується бабуся [PERSON] . 21 березня 2024 року прийнято рішення виконавчого комітету Мошнівської сільської ради № 76 про затвердження висновку служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] . Попередньо відповідно до висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Мошнівської сільської ради комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітет Мошнівської сільської ради, вважала за не доцільне позбавляти батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно своєї дитини [PERSON] , [INFO] . У наданому поясненні від 21.05.2024р. начальник служби у справах дітей Калина К повідомила, що питання про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав неодноразово розглядалось на комісії з захисту прав дитини та остаточно комісія ухвалила рішення про доцільність позбавлення батьківських прав з урахуванням того, що мати більш ніж півроку не виконувала батьківські обов`язки, не піклувалась про розвиток дитини, вихованням дитини не займалась. Відповідно до витребуваної медичної документації відповідачка має психічні захворювання, в зв`язку з цим перебувала на лікуванні. Відповідно до довідки від 11.06.2024р. відповідачка спостерігається лікарем-психіатром КНП «ЧОПНД Черкаської обласної ради», останній раз оглядалась лікарем 10.08.2023р. Відповідно до довідки від 11.07.2024р. відповідачка перебувала на лікуванні в Черкаській обласній психіатричній лікарні Черкаської обласної ради в період з 23.01.2022р. по 15.05.2022р., з 10.08.2023р. по 31.08.2023р. Відповідно до довідки від 12.07.2024р. відповідачка перебувала на лікуванні в КНП «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» Київської обласної ради смт.Глеваха в період з 20.05.2024 по 19.06.2024р. В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є мамою позивача, пояснила, що неповнолітній син сторін з листопада 2020 року проживає з нею, з серпня 2023 року проживає постійно. Відповідачка комунікує телефономМатеріально не допомагає, приїжджала до школи, хотіла забрати дитину. Матеріально не допомагає, одежа, яку відповідачка купила для дитини не підійшла. Відповідачка може завдати шкоди, залишити без догляду дитину. Перешкод у спілкуванні матері з дитиною свідок не чинила. Відповідачка працювала в с.Мошни нетривалий час. Тиждень назад взяла рахунок дитини для матеріальної допомоги.Син аліменти з відповідачки не стягував. Позбавлення позивача не для звільнення сина з ЗСУ. Зустріч відповідачки з сином була, спілкувались, гуляли в парку. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є рідним братом відповідачки. Відвозив її в лікарню, небезпечною до оточуючих відповідачка не є, коли жила з чоловіком, то їхні конфлікти провокують розлади її здоров`я. Під час перебування у смт.Глеваха, він її відвідував, спілкувались, вона питала за дитину, коли бував в сім`ї сестри до її хвороби, дитина була доглянута, вдягнута, весела. Наразі дитина проживає в с. Мошни. Відповідачка коли не лікується, то працює, коли лікується, допомагають мама і брат. При належному лікуванні стан сестрои контрольований, відповідачка телефонує до дитини, поїхати до дитини не можуть, бабушка відмовляє у спілкуванні особисто. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона знайома з відповідачкою близько 20 років, перебуває в дружніх стосунках, з позивачем мало знайома, з моменту народження дитини відповідачка і її мати все придбавала для дитини, до хвороби відповідачка належно справлялась з батьківськими обов`язками, після розірвання шлюбу відповідачка з батьком періодично проживали сім`єю, але потім позивач знову її виганяв, після чого свідок забирала відповідачку з речами. В 2022 і 2023 році в парку відповідачка гуляла з дитиною, дитина була прихильною до матері. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного та сімейного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (п.п 57, 58). У справі «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року, п.п. 47-49) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100). Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункти 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав») (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 23.11.2020 року, справа № 227/2272/18). Верховний Суд у постанові від 06.05.2020 року, справа №753/2025/19, дійшов наступного висновку: «Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 204/1199/16-ц (провадження № 61-170св17) зроблено висновок, що не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків факт стягнення з батька аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати, як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Аналізуючи вимоги та положення вищезазначеного законодавства, а також враховуючи, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, суд визнає, що при вирішенні питань, які стосуються дитини, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батьків, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом не встановлено, що [PERSON] умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тобто систематично свідомо без поважних причини не бере участі у вихованні дитини, її матеріальному забезхпеченні. Зібраними у справі доказами підтверджено, що відповідачка періодично перебувала на лікуванні в зв`язку з погіршенням стану здоров`я, а тому в період лікування об`єктивно не мала можливості працювати та за рахунок заробітку брати участь в утриманні дитини. Доводи позову про те, що відповідачка свідомо тривалий час не цікавиться дитиною спростовані її зверненнями до компетентних служб для усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, а також показами свідків і поясненням дитини про те, що відповідачка систематично телефонує до дитини та з дозволу бабусі особисто спілкується з сином в період, коли не перебуває на лікуванні. Так, умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження факти умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, тому суд не погоджується з висновком органу опіки і піклування про доцільність позбавлення її батьківських прав за необгрунтованістю. Доводи представника позивача про те, що позивачка за станом здоров`я може становити небезпеку для дитини, оскільки в судовому порядку примусово направлялась на лікування в 2023 році суд вважає такими, що не обгрунтовують позовні вимоги, оскільки відповідно виписки з історії хвороби КНП КОР «ОПНМО» за результатами стаціонарного лікування в період з 20.05.2024р. по 19.06.20204р. відповідачка виписана в задовільному стану з відновленням працездатності у повному обсязі, з наданням медичних рекомендацій. Враховуючи викладене, докази, які були надані позивачем, суд не вважає достатніми та переконливими для застосування до відповідача такої крайньої міри впливу, як позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому суд вважає за необхідне у позові в частині позбавлення батьківських прав відмовити. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed