Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.07.2024 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 6000 грн щомісячно, починаючи з 21.03.2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 17.11.2018 року вона із відповідачем уклали шлюб у Львівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, від якого у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Згодом відносини між нею та відповідачем зіпсувались, а 27.06.2024 року рішенням Залізничного районного суду м. Львова шлюб між ними розірвано. На даний час донька перебуває на її утриманні і проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Самостійно утримувати доньку вона не має змоги, оскільки її заробітна плата становить 6700 грн, а інших видів доходу в неї немає, в той час як батько, який є здоровим та працездатним чоловіком, коштів на утримання доньки не надає. Враховуючи наведене і те, що батьки зобов`язані спільно утримувати дитину, просить позов задовольнити. Окрім того, просить стягнути із відповідача аліменти за минулий час, а саме з часу подання позовної заяви про розірвання шлюбу, оскільки вважає, що саме із цього часу вона почала вживати заходів щодо одержання аліментів з відповідача, однак той ухилявся від їх сплати. Ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 09 липня 2024 року цивільну справу було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін з визначенням строку на подання відзиву та інших заяв по суті справи. Відповідач відзив на позовну заяву у визначений судом п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження, не подав, заяви про поновлення строку для подання такого до суду також не надходило. Таким чином, розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зі змісту ст. ст. 12, 81 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч. 1, ч.2 ст. 184 СК України). Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2563 гривні. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] з 17.11.2018 року перебували у шлюбі, що зареєстрований у Львівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 3617 /а.с.6/ та від спільного подружнього життя мають доньку - [PERSON] , [INFO] /а.с.7/. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27.06.2024 року шлюб між сторонами розірвано. Також судом встановлено, що сторони добровільно не дійшли згоди щодо утримання доньки, яка проживає разом з позивачкою, що підтверджується актом фактичного проживання від 17.06.2024 року та доказів протилежного відповідач суду не надав. Із врахуванням наведеного, а також того що відповідач є здоровою, працездатною молодою особою, доказів про погіршення стану його здоров`я, а також про наявність на його утриманні інших непрацездатних осіб відповідачем не надано, а тому виходячи із рівності обов`язків батьків щодо матеріального утримання дитини, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, який батьки повинні забезпечити дітям, суд дійшов висновку, що позов у цій частині вимог слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на доньку [PERSON] у розмірі 3500 грн. щомісячно, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, відповідатиме реальним потребам дитини, не суперечитиме чинному законодавству, враховуватиме баланс інтересів сторін і дитини та є необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З приводу стягнення аліментів за минулий час, а саме з 21.03.2024 року - з часу подання позовної заяви про розірвання шлюбу із відповідачем , суд зазначає наступне. Згідно із ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. За таких обставин для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Аналогічна позиція висловлена ВС у постановах від 06.08.2018 у справі №748/2340/17 та від 18 травня 2020 року у справі № 215/5867/17. Водночас же в постанові від 09 квітня 2020 року у справі № 199/3429/18 ВС зазначає, що присудження аліментів за минулий час є правом, а не обов`язком суду. Водночас позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження того, що з 21.03.2024 року вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача (офіційні звернення, листи стягувача до платника аліментів і т.д.), але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, а тому у даній вимозі слід відмовити. Суд також роз`яснює сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Окрім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1211 грн 20 коп. судового збору, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у вказаній категорії справ. На підставі ст.ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 133, 141, 264, 265, 274-275, 279 ЦПК України, ст.ст.180-184, 191 СК України, суд,

Outcome: partial