Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 29.02.2024 року в розмірі 9669 доларів США, втрати від інфляції - 2728 грн. 47 коп., 3 % річних - 2542,75 грн. Позов обґрунтований тим, що 29 лютого 2024 року позивач надав у борг відповідачу 10 000 доларів США строком до 05 березня 2024 року. На підтвердження цього та факту передачі коштів, відповідач власноручно написав і передав позивачу розписку. Також, сторони склали акт приймання-передачі грошових коштів. Однак у строк виконання договору, який зазначений вище, відповідач, на порушення своїх договірних зобов?язань, позику не повернув. 12.04.2024 року та 18.04.2024 року на банківський рахунок позивача від відповідача надійшли суми 7000,00 грн. та 6000,00 грн. у якості часткового повернення боргу. Залишок боргу складає 9669 доларів США. Також, позивач нарахував втрати від інфляції і 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Отже, Відповідач добровільно не повертає позичені у Позивача грошові кошти, чим порушує права та законом охоронювані інтереси Позивача, у зв`язку із чим Позивач звертається до суду. Ухвалою судді від 27 травня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 13 серпня 2024 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи шляхом отримання повістки і судових документів 11.06.2024 р. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з такого. Встановлені судом обставини і відповідні їм правовідносини. Під час розгляду справи судом встановлено, що 29.02.2024 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] отримав від [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 10 000,00 доларів США, строком повернення до 05.03.2024 року. Укладення і умови договору позики підтверджені розпискою. Крім того, 29.02.2024 року сторони підписали акт приймання-передачі грошових коштів в сумі 10 000,00 доларів США. Згідно з банківськими виписками, 12.04.2024 року на рахунок позивача від відповідача надійшла сума 7000,00 грн., 18.04.2024 року - 6000,00 грн., що разом в еквіваленті доларів США складає 179,00 та 152,00 доларів США. Передані відповідачу в борг кошти позивач отримав від продажу автомобіля, що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.11.2023 р. Відповідно до встановлених правовідносин, суд керується такими нормами права. Із змісту статті 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема з договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінка доказів і мотиви суду. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Надаючи оцінку змісту розписки і акту-прийому передачі грошових коштів від 29.02.2024 року на суму 10 000,00 доларів США, суд зазначає, що їх зміст в повному обсязі підтверджує укладення між сторонами договору позики, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача суму 10 000,00 доларів США і зобов`язався повернути борг до 05.03.2024 р. Доказів належного виконання зобов`язання щодо повернення коштів відповідачем суду не надано. Борг було повернуто лише частково в сумі 331 долар США. Тому, сума заборгованості з повернення позики в розмірі 9669,00 доларів США підлягає стягненню з відповідача. Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, з відповідача також слід стягнути 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов?язання з 06.03.2024 року до 22.05.2024 року в сумі 2542,75 грн. Водночас, оскільки борг був наданий в іноземній валюті, яка захищена від інфляції, позовні вимоги в частині стягнення втрат від інфляції в сумі 2728,47 грн. задоволенню не підлягають. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 08.12.2022 року у справі № 921/542/20. На підставі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 3910,50 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial