Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

13.03.2024 позивач через адвоката Леонова О.Є. звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] , в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі: - рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31.03.2011 у справі № 2-471/11 - з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття; - судового наказу, виданого Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області від 30.11.2017 у справі № 285/4269/17, - з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. Позов мотивовано, зокрема, тим, що позивач сплачує на утримання двох дітей більше, ніж встановлений законодавством розмір у виді 1/3 частини всіх доходів, а саме: частини всіх доходів, що на думку позивача є підставою для зменшення розміру аліментів. Ухвалою судді від 15.03.2024 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути вказані в ній недоліки. Ухвалою судді від 21.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 08.04.2024. 08.04.2024 підготовче засідання відкладено на 23.05.2024 у зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.05.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 11.06.2024. 11.06.2024 розгляд справи відкладено на 30.07.2024 у зв`язку з неявкою сторін. У судове засідання 30.07.2024 сторони не з`явилися, представник позивача через канцелярію суду подав заяву, в якій позов підтримав та просив провести розгляд справи без його участі у порядку заочного провадження. Позивач про причини неявки до суду не повідомив, про час і місце розгляду справи оповіщався у встановленому законом порядку; відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи оповіщалася у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала. За письмовою згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України). У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.10.2008, який заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18.09.2018 у справі № 285/1938/18 було розірвано (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії свідоцтв про народження (а.с. 17,18). Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31.03.2011 у справі № 2-471/11 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з 22.02.2011 року, у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення сином - [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку, починаючи з 22.02.2011 (а.с. 7). Судовим наказом Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30.11.2017 у справі № 285/4269/17 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.11.2017 та до досягнення дитиною повноліття до 03.01.2031 (а.с. 8). Вищевказані рішення суду про стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки перебувають на примусовому виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), виконавче провадження № 43440437 та у Корсунь-Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, виконавче провадження № 58513244 відповідно (а.с. 10-11, 12-13). Таким чином, на теперішній час з позивача [PERSON] утримуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Аналіз положень статті 192 СК України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Погіршення стану здоров`я платника аліментів також є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання різних підстав для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У справі встановлено, що після ухвалення Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області 31.03.2011 рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , сімейний стан та матеріальне становище позивача змінилося у зв`язку із народженням [INFO] доньки Поліни, що згідно із положеннями статті 192 СК України є підставою для зміни розміру стягуваних з позивача аліментів. Вищевказана обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому такі положення закону не виключають одночасне встановлення обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від змін матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібні правові висновки щодо застосування вказаної норми СК України викладено у постановах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 727/1599/22, від 10.10.2023 у справі № 6282/2454/22. Отже, у даній справі правильно встановлено наявність таких підстав для зміни розміру аліментів, стягнутих на користь [PERSON] , як зміна сімейного та матеріального стану позивача у зв`язку з народженням ще однієї дитини у платника аліментів. Указана обставина спричинила зміну матеріального стану позивача, адже зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат. Сімейний стан платника аліментів змінився, що у відповідності до наведених вище положень Сімейного Кодексу є самостійною підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням. Відповідно до частини сьомої статті 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Як встановлено судом, судовим наказом Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30.11.2017 у справі № 285/4269/17 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.11.2017 та до досягнення дитиною повноліття до [INFO] . Із огляду на стягнення аліментів заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31.03.2011 з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , що не було враховано при видачі зазначеного судового наказу, суд знаходить підстави для зменшення розміру стягнутих на користь [PERSON] аліментів. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача належить стягнути судовий збір. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved