Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом із нею - її матір`ю за адресою: [ADDRESS] , з одночасним зняттям із реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , без письмової згоди батька - [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що позивач з 05 червня 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.05.2015 року було розірвано. Від шлюбу є одна дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . Після припинення сумісного проживання із відповідачем, позивач разом із дочкою переїхала проживати до свого батька у квартиру за адресою: [ADDRESS] . Так, на даний час виникла необхідність зняти дочку з реєстрації за вказаною адресою та зареєструвати її місце проживання за місцем проживання позивача: [ADDRESS] , але відповідач на це не надає письмової згоди, чим створює ряд незручностей, пов`язаних з оформленням дитини до гуртків, обслуговуванням у дитячій поліклініці, тощо. У зв`язку із викладеним у позивача виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представники третіх осіб про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, до суду не з`явились. Представник Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , не значиться, на підтвердження чого надала відповідну довідку від 04.03.2024 року, згідно якої за відомостями реєстру Криворізької міської територіальної громади [PERSON] , [INFO] , знята з реєстраційного обліку за вказаною адресою 28 вересня 2023 року. Від представників Нивотрудівської сільської ради заяв не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про її народження. Згідно Договору купівлі-продажу від 16.09.2023 року позивачеві належить будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 28.09.2023 року, станом на 28 вересня 2023 року місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . 28 вересня 2023 року позивач звернулась до Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Покровському районі із заявою про зняття [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , однак отримала відмову, оскільки відсутня згода батька дитини - [PERSON] на зняття з реєстрації. Отже, розглядаючи пред`явлені позовні вимоги, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклуванні батьків. Частиною 1 ст. 310 ЦК України визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Відповідно до положень ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до п. 16-17 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року №265 (далі - Порядок), місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку. Згідно з п. 33, 51, 65 Порядку, подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Подання заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років або особи, визнаної судом обмежено дієздатною або недієздатною, здійснюється одним із батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників. Зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання дитини віком до 14 років підтверджується електронними підписами батьків, що базуються на кваліфікованих сертифікатах електронних підписів, у разі подання заяви в електронній формі або за письмовою згодою другого з батьків, що надається у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року зі змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-XII, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Так, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Байт і Кеннеді проти Німеччини» (п. 67) «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини» (п. 45). Відповідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дітей. Передача дітей на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо них. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання їх окремо від дітей не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від будь-яких дій щодо вирішення питання зміни реєстрації місця проживання своєї дитини - [PERSON] та не надає письмової згоди на реєстрацію місця проживання дитини, тим самим порушуючи протокол №4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожна людина має право вільно пересуватися та обирати місце проживання в будь-якій державі, на території якої вона перебуває легально. У постанові від 30.112022 року у справі №464/5348/21 Верховний Суд звертав увагу, що дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Отже суд, зважаючи на всі обставини, враховуючи те, що позивач має намір зареєструвати дитину за своїм місцем проживання в належному їй на праві власності будинку за адресою: [ADDRESS] , виходячи з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення, суд уважає, що надання позивачу дозволу на реєстрацію нового місця проживання дитини без згоди батька буде відповідати інтересам дитини та буде ефективним способом захисту її прав враховуючи ті обставини, що склались. Щодо позовних вимог в частині зняттям з реєстрації місця проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , без письмової згоди батька, то такі вимоги задоволенню не підлягають, позаяк згідно довідки від 04.03.2024 року, за відомостями реєстру Криворізької міської територіальної громади 28 вересня 2023 року [PERSON] , [INFO] , значиться знятою з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою: [ADDRESS] . Отже, зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на характер спору, відсутність вимог про компенсацію понесених позивачем витрат по сплаті судового збору та її прохання не стягувати такі витрати з відповідача, суд на підставі ст. 141 ЦПК України вважає за можливе залишити їх за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: partial