Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на малолітню дитину та дружину до досягнення дитиною трьох років, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16.06.2022 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 627; стягнути з [PERSON] на корить [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на корить [PERSON] аліменти на утримання дружини у розмірі 5000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною 3-х років. В обґрунтування позову зазначено, що 16.06.2022 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 627. [INFO] у подружжя народилась дитина син [PERSON] . Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені 20.04.2024, з цього часу вони проживають окремо, ведуть окреме господарство. Відповідач виявився неготовим до сімейного життя, приділяв позивачці та дитині мало уваги, не допомагав, матеріально не забезпечував. Неодноразові намагання зберегти родину, прохання до відповідача змінити поведінку, займатись вихованням сина ні до чого не привели і результатів не дали. На даний час відповідач припинив підтримувати будь-який зв`язок з позивачкою, що привело останню до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Примирення між сторонами не можливе і небажане для позивачки. Спір щодо спільного майна відсутній. Дитина проживає з позивачкою, проте відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу для утримання дитини. Відповідач є молодою, здоровою, працездатною людиною, як відомо позивачці на даний час проходить військову службу, де отримує грошове забезпечення, частину якого він може сплачувати у якості аліментів на дитину. Позивачка перебуває у відпустці у зв`язку із народженням дитини та потребує матеріальної підтримки, оскільки проживає одна з дитиною, зареєстровані як ВПО в м. Харкові, матеріальної підтримки від держави їй не вистачає для нормального життя, а тому гостро потребує допомоги з боку чоловіка. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31.05.2023 відкрито провадження у цивільній справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, поштові повідомлення про вручення судової повістки на адресу суду повернулися з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до ч. 11\~ст. 128 ЦПК України\~відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. 31.05.2024 та 11.07.2024 оголошення про розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на малолітню дитину та дружину до досягнення дитиною трьох років було опубліковане на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.21, 31). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 16.06.2022 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 627, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 16.06.2022 (а.с.05). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), 05.09.2022, серії [NUMBER] (а.с.06). Сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, їх малолітній син проживає разом з позивачем, що підтверджується довідками від 29.07.2022 № 6330-5001934443 та від 07.09.2022 № 6330-5002095822 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] та [PERSON] (а.с.08-09). Позивачка скористалась правом та звернулась до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинені 20.04.2024. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, як встановлено судом позивачка не має наміру зберігати шлюб. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у позовній заяві прохала після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . На підставі викладеного, аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на дитину суд зазначає наступне. Згідно з ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до положень ч. 1 ч. 2 ст.\~155\~СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір частки від доходу одного з батьків, яка може бути стягнута в якості аліментів, визначається ч. 5 ст. 181 СК України, а саме у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з встановлених обставин під час розгляду справи, враховуючи інтереси дитини, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, суд приходить до наступного. Згідно ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР\~(475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У відповідності до ч. 1 ст. 75 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Частина 4 ст.\~84\~СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 4, ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, право на аліменти дружина з дитиною до 3-х років має незалежно від того, чи працює вона, і яке у неї матеріальне становище. Проте, при встановленні суми аліментів, що сплачуватиметься, враховується матеріальне становище чоловіка або дружини, що дозволятиме виділяти з його або її доходів певну суму на такі витрати. Згідно зі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить саме з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з принципу справедливості, розумності, враховуючи, що відповідач є молодою працездатною особою, з урахуванням потреб дружини, відсутність в позивачки самостійного доходу, втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті, оскільки остання перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, можливостей відповідача та встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини в розмірі 2500, 00 грн. щомісячно і до досягнення дитиною трьох років, оскільки такий розмір аліментів буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості, не порушить інтересів відповідача і захистить права позивача на утримання. Крім цього суд враховує, що відповідачем не надано до суду доказів неспроможності відповідача надавати допомогу по утриманню дружини до досягнення дитиною трирічного віку та матеріали справи таких доказів не містять, або доказів які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дружину. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, зазначене рішення суду щодо позовних вимог про стягнення аліментів, підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Оскільки позивач звернулась до суду з позовом 28.05.2024, стягнення аліментів проводити з 28.05.2024 На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивачки судовий збір у розмірі 1211,20 грн за розгляд судом позовної вимоги про розірвання шлюбу та стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн за розгляд судом позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини та про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку.

Outcome: partial