Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.05.2024 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява обґрунтована тим, що 20 травня 2024 позивач дізналася за місцем своєї роботи про наявність відносно неї виконавчого провадження №6755884 з примусового виконання виконавчого напису №26793 від 05.05.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості в розмірі 17828,12 грн. Позивач вважає,\~що виконавчий\~напис вчинено\~з істотним\~порушенням законодавства,\~зокрема,\~ вважає\~спірною заборгованість,\~нараховану у\~виконавчому написі\~нотаріусом.\~Зазначає,\~що жодних кредитних договорів з ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» ніколи не укладала, жодних повідомлень щодо вчинення такого виконавчого напису позивач ніколи не отримувала. Також зазначає, що приватним нотаріусом протиправно, повторно на той же самий кредитний договір №630409818HLS від 06.05.2016, укладений між АТ «Альфа-Банк» та нею, видано виконавчий напис №26793 від 05.05.2021. В позовній заяві позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за № 26793 від 05.05.2021 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія Еліт Фінанс» в розмірі 17878,12 грн. Просить також стягнути з ТОВ «Фінансова компанія Еліт Фінанс» судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28.05.2024 в даній справі відкрито провадження з розглядом справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28.05.2024 у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. Відповідачем відзив на позовну заяву не подавався. Треті особи письмові пояснення щодо позову не подавали. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2021 року, справа № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21 та є обов`язковою. Судом встановлено, що 05.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №26793, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за кредитним договором №630409818HPLS від 06.05.2016, укладеним з АТ «Альфа-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків за договором відступлення права вимоги №1 від 22.02.2021 якого є ТОВ «ФК Форт», правонаступником всіх прав та обов`язків за договором факторингу №01-23-02/21 від 23.02.2021 є ТОВ «Фінансова компанія Еліт Фінанс» на користь ТОВ «Фінансова компанія Еліт Фінанс» суми заборгованості в розмірі 17878,12 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом-5662,16 грн, заборгованість за штрафними санкціями -12165,96 грн., 50 грн. - плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що вчиняючи 05.05.2021 виконавчий напис №26793 приватний нотаріус необґрунтовано керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису №26793 від 05.05.2021 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, хоча твердження позивача про те, що сума заборгованості не була безспірною не знайшло свого підтвердження дослідженими в справі доказами. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 1211,20 грн. При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу в загальній сумі 5000 грн суд виходить з такого. \~ \~ \~ \~За змістом статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу та їх відшкодування\~ позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги №20/05 від 20.05.2024 року, акт наданої правової допомоги від 24.05.2024 р.,ордер. Тому суд, на підставі поданих позивачем доказів та враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 5000 грн.

Outcome: approved