Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Представник позивача КП «Харківські теплові мережі» - Борисенко І.А. звернулася до суду з позовною заявою в якій просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість в розмірі 84540,41 грн., яка складається з наступного: 63908,61 грн. - заборгованість за послугу постачання теплової енергії за період з 01.11.2016 року по 31.03.2024 року; 646,80 грн. абонентська плата за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 року по 31.03.2024 року; 13386,41 грн. послуга з постачання гарячої води за період з 01.11.2016 року по 31.03.2024 року; 360,81 грн. абонентська плата за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 року по 31.03.2024 року; 463,89 грн. послуга з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 року по 31.03.2024 року; 150,78 грн. послуга з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 року по 31.03.2024 року; 4078,79 грн. інфляційні втрати; 1544,32 грн. 3 % річних. Ціна позову\~визначена позивачем\~в розмірі\~ 84540,41 грн. В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказує, що відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] з централізованою системою опалення, та являються споживачами послуг, які надаються КП «Харківські теплові мережі», отримують та користуються послугами централізованого опалення та гарячого водопостачання, але за отримані послуги в повному обсязі не сплачують, що привело до утворення заборгованості. За період з 01.11.2016 року по 31.03.2024 року відповідачі не в повному обсязі сплачували вартість наданих комунальних послуг у зв`язку з чим утворилася заборгованість в загальному розмірі 84540,41 грн. Ухвалою суду від 29.04.2024 року відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Копія даної ухвали разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами направлена відповідачам на адресу зареєстрованого місця проживання, яка вказана в позовній заяві, однак повернулась на адресу суду неврученою, що підтверджується поштовими повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оскільки ухвала суду від 29.04.2024 року направлялась відповідачам на адресу місця реєстрації і повернулась до суду неврученою, суд вважає, що відповідачі належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі та встановлення строку для подання відзиву. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Протягом встановленого судом строку, відповідачами відзив на позовну заяву не подавався. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача просить справу слухати за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг водо, теплопостачання та водовідведення» позивач надає відповідачу послуги з опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Пунктом 2 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до повноважень органів місцевого самоврядування належить: встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII, який введено в дію 01.05.2019 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. В статті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS] та являються споживачами послуг, які надаються КП «Харківські теплові мережі», отримують та користуються послугами централізованого опалення та гарячого водопостачання, що підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачами. Договір про надання послуг між КП «Харківські теплові мережі» та відповідачами не укладався, але послуги централізованого опалення\~та гарячого\~водопостачання відповідачам фактично надавалась позивачем, вказаний факт сторонами не спростовувався. Таким чином, між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Щомісячно позивач нараховував відповідачам плату за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, однак відповідачами кошти за вказані послуги в повному обсязі не сплачувались. Відповідачі порушуючи свої зобов`язання, не сплачували за отримані послуги в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості. Представник позивача в своїй позовній заяві, в якості обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що за період з 01.11.2016 року по 31.03.2024 року відповідачі не в повному обсязі сплачували вартість наданих послуг з теплової енергії, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 63908,61 грн. та 13386,41 грн. за постачання гарячої води за період з 01.11.2016 року по 31.03.2024 року. Крім того, за період з 01.06.2022 року по 31.03.2024 року утворилась заборгованість за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії, абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води та технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, представник позивача зазначає, що з відповідачів підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 4078,79 грн. та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 1544,32 грн. Приймаючи до уваги, що відповідачі будучи зобов`язаними своєчасно сплачувати плату за отриманні послуги, в односторонньому порядку припинили виконувати взяті на себе зобов`язання, не погашають заборгованість добровільно. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~\~\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином,\~суд приходить\~до висновку,\~що з\~відповідачів підлягає\~стягненню заборгованість\~за комунальні\~послуги в\~загальному розмірі 84540,41 грн. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Таким чином, з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3028,00 грн., в дольовому співвідношенні по 1514,00 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved