Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

Позивач через представника - адвоката Семенка В.І. звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після померлого [INFO] батька - [PERSON] , а також на 3/4 частки вказаного житлового будинку - в порядку спадкування після померлої [INFO] матері - [PERSON] . Позов аргументує тим, що згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки від 06.05.1963 Ніжинським міськвиконком [PERSON] було надано на праві безстрокового користування земельну ділянку в [ADDRESS] , загальною площею 550 кв.м. Рішенням виконкому Ніжинської міської ради депутатів трудящих № 220 від 15.05.1963 [PERSON] була відведена під індивідуальне будівництво земельна ділянка [ADDRESS] . 25.05.1966 відділом комунального господарства Ніжинського міськвиконкому надано дозвіл на виконання робіт [PERSON] на вказаній земельній ділянці по будівництву житлового будинку, тамбура, сараю та вбиральні. Житловий будинок [ADDRESS] був побудований у 1968 році, проте право власності на нього у Ніжинському МБТІ виявилось не зареєстрованим з невідомих позивачу причин. З часу будівництва [ADDRESS] була перейменована на провулок Південний. Оскільки батьки позивача - [PERSON] та [PERSON] з 15.12.1959 перебували у зареєстрованому шлюбі, вказаний житловий будинок фактично належав їм на праві спільної сумісної власності і кожен з них мав право на його 1/2 частку. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина на все належне майно, до складу якого входила і 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] . Спадщину за законом після померлого прийняли спадкоємці першої черги - дружина [PERSON] та син [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина на все належне майно, до складу якого входили і 3/4 частки у вказаному житловому будинку. Спадщину за законом після померлої прийняв позивач. Проте, у зв`язку відсутністю державної реєстрації права власності спадкодавців на спадкове майно - об`єкту нерухомості, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] після померлого [PERSON] та на 3/4 частки вказаного будинку після померлої [PERSON] . Ухвалою судді 11.04.2024 провадження у справі відкрито, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 30.05.2024 за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Представником позивачки - адвокатом Семенком В.І. подано заяву про розгляд справи за відсутності його й позивача та підтримку позову. Представник відповідача Ніжинської міської ради Рашко А.М. в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності та прийняття рішення згідно чинного законодавства. У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. Батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 14). Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.12.1959 (а.с. 15). Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради депутатів трудящих від 15.05.1963, [PERSON] надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці під [ADDRESS] (а.с. 24). Згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 25.05.1963 та акта від 25.05.1963 [PERSON] надано на праві безстрокового користування земельну ділянку в [ADDRESS] , для побудови житлового будинку загальною площею 37,5 кв.м. та виділено вказану земельну ділянку в натурі (а.с.22-23, 26) На даний час вулиця Південна перейменована у провулок Південний, згідно Додатку № 1 до рішення Ніжинської міської ради VIII скликання від 26.10.2021 «Про затвердження Переліку назв площ, вулиць, провулків по населеним пунктам Ніжинської територіальної громади» (а.с.21). Як вбачається з технічного паспорта, житловий будинок [ADDRESS] був побудований у 1968 році (а.с.17-20). Згідно ст.22 КпШС, діючого на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядженням цим майном. Статтею 28 КпШС визначено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] мали рівне право на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/2 частці кожен. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до матеріалів спадкової справи №40/2016, спадщину після померлого [PERSON] прийняли його син [PERSON] та дружина [PERSON] , які були зареєстровані та проживали на день смерті спадкодавця разом з ним (а.с. 50-65). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до копії матеріалів спадкової справи №41/2016, спадщину після померлої [PERSON] прийняв його син [PERSON] (а.с. 35-49) У матеріалах спадкових справ № 40/2016 та 41/2016 містяться постанови приватного нотаріуса Кузьменка О.В. від 23.05.2017, якими позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом ( у відповідних частках після померлих [PERSON] та [PERSON] ) на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності вказаного житлового будинку (а.с.49,65). Нормами п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01.07.2003 і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 01.01.2004, що має місце по відношенню до спадщини, яка відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] , застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом, тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини(ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). За змістом ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За змістом частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, виходячи з наведеного, позивач позбавлений можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому його права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ним права власності. Суд доходить висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] та на 3/4 частки вказаного житлового будинку в порядку спадкування після померлої [INFO] матері [PERSON] , тобто для визнання права власності вцілому на житловий будинок [ADDRESS] .

Outcome: approved