Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, в якому, після уточнення позовних вимог просив скасувати арешт та вилучити (виключити) з Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна запис про тип обтяження з всього (невизначеного) майна [PERSON] , накладеного 16 жовтня 2007 року постановою (9250) Виконавчої служби, зареєстрованого 17 жовтня 2007 року о 16:28:38 за №5855796, реєстратор - Вишгородська районна державна нотаріальна контора, 07300, Київська область, м. Вишгород, пл. Шевченка, 1. Свої вимоги мотивував тим, що державним виконавцем безпідставно не знято арешт, накладений 17 жовтня 2007 року на все (невизначене) нерухоме майно [PERSON] , у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Оскільки дане обтяження державним виконавцем не може бути знято в зв`язку із завершенням виконавчого провадження, наявність цього обтяження перешкоджає реалізації позивачем своїх прав власника. У зв`язку з цим просить на захист права власності [PERSON] зняти арешт з його майна. Представник третьої особи Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подав запечення на позовну заяву, в яких зазначив, що обтяження №5855796 накладено на підставі постанови №9250 від 16 жовтня 2007 року Вишгородським відділом державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка винесена ще до прийняття ухвали №7/2-402 від 24 липня 2009 року, винесеної Вишгородським районним судом Київської області, в зв`язку з чим у державного виконавця відсутні підстави для вилучення обтяження в межах виконавчого провадження [NUMBER]. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, до суду не прибув, про причини неявки не повідомив. Відповідачка, будучи неодноразово повідомленою про розгляд справи, до суду повторно не прибула, участі у розгляді справи в суді не взяла, відзиву не подавала. Відтак, оскільки суд позбавлений можливості в черговий раз відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку. За змістом ст. 223 ЦПК України, повторна неявка учасника справи незалежно від причин неявки, не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 07 червня 2007 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області в цивільній справі №2/2-2 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, з останнього на користь [PERSON] стягнуто 50 000 грн. боргу по позиці, 540 грн. мита та 5 000 грн. за надання юридичної допомоги, а всього 55 540 грн. За заявою [PERSON] від 12 вересня 2007 року, Вишгородським районним судом Київської області останній видано виконавчий лист №2/2-2 від 07 червня 2007 року. 29 вересня 2007 року Вишгородським РВДВС ГтУЮ у Київській області на підставі виконавчого листа №2/2-2 від 07 червня 2007 року, виданого Вишгородським районним судом Київської області відкрито виконавче провадження [NUMBER]. 17 жовтня 2007 року Виконавчою службою на підставі постанови (9250) від 16 жовтня 2007 року накладено арешт на все (невизначене) майно [PERSON] , реєстратор - Вишгородська районна державна нотаріальна контора, реєстраційний номер обтяження 58557996. 21 січня 2008 року ухвалою Апеляційного суду Київської області рішення Вишгородського районного суду Київської області від 07 червня 2007 року скасовано і цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, направлено на новий розгляд в той же суд іншим суддею. 26 червня 2008 року постановою державного виконавця на підставі ухвали Апеляційного суду Київської області від 21 січня 2008 року, справа №22Ц-4244/2008, виконавче провадження [NUMBER] закінчено. 14 січня 2009 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області, яке набрало законної сили, у вказаній вище цивільній справі, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по позиці та судовим витратам в загальному розмірі 73 092 грн. 24 липня 2009 року Вишгородським районним судом Київської області по вказаній вище справі видано виконавчий лист №7/2-402. 13 серпня 2008 року постановою державного виконавця ВДВС Вишгородського району управління юстиції на підставі виконавчого листа Вишгородського районного суду Київської області №7/2-402 від 14 січня 2009 року відкрито виконавче провадження [NUMBER]. 29 листопада 2010 року постановою державного виконавця ВДВС Вишгородського району управління юстиції вказане вище виконавче провадження закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено його за належністю до ВДВС Деснянського РУЮ м. Києва. 25 листопада 2021 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на підставі виконавчого листа №7/2-402, виданого Вишгородським районним судом Київської області 24 липня 2009 року, у виконавчому провадженні [NUMBER] винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв`язку повним виконанням рішення суду на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час накладання арешту), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі заяви правоволодільця (правонабувача), сторін (сторони) правочину, за яким виникло речове право, або уповноважених ними (нею) осіб. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення. Вимогами ч. 1-2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. У разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту або сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно роз`яснень даних в п. 2 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). Судом встановлено, що 17 жовтня 2007 року в межах виконавчого провадження [NUMBER], відкритого 29 вересня 2007 року Вишгородським РВДВС ГтУЮ у Київській області на підставі виконавчого листа Вишгородського районного суду Київської області №2/2-2 від 07 червня 2007 року, Виконавчою службою на підставі постанови 9250 від 16 жовтня 2007 року накладено арешт на все (невизначене) майно [PERSON] , реєстратор - Вишгородська районна державна нотаріальна контора, реєстраційний номер обтяження 58557996. Разом з тим, 21 січня 2008 року ухвалою Апеляційного суду Київської області вказане вище рішення скасовано, а виконавче провадження [NUMBER] 26 червня 2008 року закінчено. Однак, не дивлячись на те, що виконавче провадження закінчено, накладене Вишгородською районною державною нотаріальною конторою обтяження на майно [PERSON] у встановленому законом порядку згідно 50 Закону України «Про виконавче провадження» не скасовано. У той же час, 14 січня 2009 року Вишгородським районним судом Київської області по цій самій справі ухвалено нове рішення, на підставі якого судом 24 липня 2009 року видано виконавчий лист №7/2-402. Виконавче провадження, яке відкрито згідно вказаного вище виконавчого листа закінчено 25 листопада 2021 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Вказане вище рішення позивачем виконано в повному обсязі. Також з листа Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №9261 від 23 серпня 2023 року встановлено, що обтяження №9101080 у виконавчому провадженні [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №7/2-402 від 24 липня 2009 року виданого Вишгородським районним судом Київської області про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 73 092 грн., припинено. Крім того, 17 квітня 2024 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області скасовано арешт накладений ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2009 року (справа № 22Ц-4866/2008) на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та автомобіль марки ФОРД, державний номерний знак [NUMBER] , які належать на праві власності [PERSON] , на забезпечення у справі позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Отже, умовами порушення прав [PERSON] , як власника майна, в даному випадку є наявне обтяження - арешт на все (невизначене) майно останнього, на підставі постанови Виконавчої служби (9250) від 16 жовтня 2007 року прийнятої в межах виконавчого провадження, яке на даний час є завершеним, коли арешт з майна останнього в порядку передбаченому Законом не знятий. Позивач позбавлений можливості зняти арешт зі свого майна в інший позасудовий спосіб. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.10.2022 у справі № 203/3435/21 (провадження № 61-5467св22), від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19). Що стосується вимоги позивача про вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис №8585796 про обтяження (арешт) з всього (невизначеного) майна [PERSON] , то суд зазначає наступне. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили. Відтак, позов підлягає задоволенню шляхом скасування арешту та припинення обтяження згідно вказаних вимог Закону, коли судове рішення про припинення даного обтяження є підставою для проведення відповідної державної реєстрації, що є достатнім для відновлення прав власника. Отже, суд доходить висновку, що порушені права позивача підлягають захистові, а позов про це частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial