Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , Служби у справах дітей Великоновосілківської селищної ради Донецької області,третя особа: орган опіки та піклування Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької області про встановлення факту неналежного догляду тимчасовим опікуном за дитиною та визнання протиправною бездіяльність Служби у справах дітей Великоновосілківської селищної ради Донецької області. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона є опікуном свого рідного онука [PERSON] , [INFO] . Її донька, мати онука - [PERSON] померла [INFO] . 27.07.2023 р. Комісія з питань захисту прав дитини Великоновосілківської селищної ради Донецької області прийняла рішення про передачу її онука [PERSON] під опіку [PERSON] та [PERSON] [INFO] помер [PERSON] . Вважає, що у період перебування з 27.07.2023 р. по 12.12.2023 р. її онука під опікою в родині [PERSON] з боку опікунів не було здійснено належного догляду та контролю за станом його здоров`ям , оскільки, народившись з патологією, він отримував тільки базовий, мінімальний медичний огляд. І лише з моменту призначення її опікуном, нею було проведене належне медичне обстеження її онука. Вважає, що відповідач [PERSON] не в повному обсязі виконувала обов`язки опікуна, а відповідач : служба у справах дітей Великоновосілківської селищної ради не виконував своїх функцій щодо контролю та захисту дитини-сироти, що, в свою чергу, могло привести до суттєвого погіршання стану здоров`я дитини. Позивачка просить визнати неналежний догляд тимчасового опікуна [PERSON] за дитиною-сиротою [PERSON] ; визнати незаконною бездіяльність служби у справах дітей Великоновосілківської селищної ради Донецької області у нездійсненні контролю за умовами утримання дитини- сироти тимчасовими опікунами. Представник відповідача : Служби у справах дітей Великоновосілківської селищної ради Донецької області надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у зв`язку зі смертю матері малолітнього [PERSON] наказом Служби від 07.07.2023 р. прийнято рішення про взяття останнього на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей сиріт, позбавлених батьківського піклування. До комісії з питань захисту прав дитини надійшло дві заяви про влаштування малолітнього [PERSON] : від біологічного батька [PERSON] та бабусі [PERSON] . При вирішенні питання щодо тимчасового влаштування дитини до родини [PERSON] комісією було прийнято до уваги факт звернення [PERSON] з позовом до Красногвардійського райсуду м. Дніпропетровська про визнання батьківства та надані результати молекулярно-генетичної експертизи на підтвердження [PERSON] свого батьківства по відношенню до малолітнього [PERSON] . В подальшому у зв`язку зі смертю [PERSON] . службою у справах дітей було поновлено розгляд заяви [PERSON] від 31.08.2023 р., про передачу їй дитини та розпорядженням начальника Великоновосілківської селищної військової адміністрації від 12.12.2023 р. [PERSON] призначено опікуном над малолітнім [PERSON] . За час тимчасового влаштування малолітнього [PERSON] до родини відповідачка [PERSON] завчасно повідомляла про зміну свого місця проживання. З боку служби у справах дітей здійснювався контроль за станом утримання та виховання малолітнього [PERSON] , зокрема направлялись відповідні запити до служб у справах дітей за місцем проживання родини [PERSON] в період евакуації з метою складання відповідних актів умов проживання. Актами обстеження встановлено задовільні умови проживання малолітнього [PERSON] в родині [PERSON] . З 28.08.2023 р. родина [PERSON] перебувала на відпочинку у родичів в Черкаській області с. Валява, а з 02.10.2023 р. відпочивали у санаторії « Курорт Орлівщина» с-щ Орловщина Дніпропетровської області, що свідчить про вжиття заходів для оздоровлення малолітнього. Подружжя [PERSON] не мали статус опікуна над малолітнім, скарг на них на адресу служби не надходило. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог ( а. с. 83-85). Відповідачка [PERSON] надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що [PERSON] є її померлий чоловік. В липні 2023 р. він її сповістив про наявність у нього малолітнього сина, народженого [PERSON] , яка померла [INFO] , та малолітнього [PERSON] було тимчасово влаштовано до їх родини до часу узаконення батьківства [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] . Внаслідок смерті [PERSON] . судове провадження по справі про встановлення батьківства закрито, а розпорядженням служби у справах дітей Великоновосілківської селищної ради № 389-р від 12.12.2023 р. вирішено питання про призначення [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] . В період проживання в їх родині малолітнього [PERSON] з 27.07.2023 р по 12.12.2023 р. вони забезпечували [PERSON] всім необхідним: харчуванням, умовами для життя, розвитку, піклувалися про стан його здоров`я. Згідно актів обстеженні від 07.08.2023 р. та від 15.11.2023 р. за місцем мешкання родини [PERSON] створені належні умови для проживання та розвитку дитини. В жовтні 2023 р. вона разом з дітьми, у тому числі з малолітнім [PERSON] перебувала на відпочинку, оздоровленні в санаторії « [PERSON] ». В амбулаторній картці [PERSON] наявні записи про відвідування лікаря Слов`янської амбулаторії загальної практики сімейної медицини : 07.08.2023 р., 28.08.2023 р., 03.10.2023 р., 07.11.2023 р.. Всі доводи позивача про неналежний догляд за дитиною-сиротою ґрунтуються на безпідставних припущеннях. Ані вона, ані її померлий чоловік не наділені статусом опікуна, не є батьками-вихователями. Служба у справах дітей не мала жодних зауважень до виконання ними обов`язків відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Просила в задоволенні позову відмовити ( а. с. 167-176 том 1 ). Позивачкою [PERSON] надано відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідачем: службою у справах дітей не дотримуються вимоги Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженої ПКМУ від 24.09.2008 р. № 866, зокрема не було здійснено контролю за умовами утримання дитини. Акти обстеження умов проживання, на які у своєму відзиві посилається відповідач 2( служба у справах дітей), за її думкою, не стосуються здійснення контролю зазначеного у п. 1 та не є доказом контролю та доглядом та станом здоров`я малолітнього [PERSON] . Відповідачем [PERSON] не надано доказів на підтвердження факту оздоровлення малолітнього [PERSON] , та на підтвердження факту звернення до лікарів з метою встановлення стану здоров`я малолітнього. Відповідачами також не надано належних доказів про місце проживання родини [PERSON] , за адресами яких були складені відповідні акти щодо обстеження умов проживання, оскільки листом від 03.10.2023 р. за № 24-2896/0/114-23 з кінця серпня і до теперішнього часу родина [PERSON] на території Слов`янської сільської ради не проживає. Також зазначила, що наказ служби у справах дітей № 12 від 27.07.2023 р. існує в різних редакціях, що свідчить про наявність в діях посадових осіб служби у справах дітей ознак фальсифікації документів. ( а. с. 102-104). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, просила справу слухати у її відсутність ( а. с. 1 том 2). Відповідачка [PERSON] , представник відповідачки адвокат Назаренко А.С. в судове засідання не з`явились, просили справу слухати у їх відсутність ( а. с. 10 том 2). В судовому засіданні представник відповідача Служби у справах дітей Великоновосілківської селищної ради Донецької області Луценко А.С. позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, підтримала наданий відзив на позовну заяву. Представник третьої особи : орган опіки та піклування Великоновосілківської селищної ради Донецької області адвокат Король Т.В. підтримала наданий висновок органу опіки та піклування щодо розв`язування спору, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши представника відповідача [PERSON] , представника третьої особи адвоката Король Т.В., дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] ( а. с. 31 том 1), яка померла [INFO] ( а.с. 32). Наказом № 12 від 27.07.2023 р. служби у справах дітей Великоновосілківської селищної ради Волноваського району малолітній [PERSON] тимчасово влаштований до родини [PERSON] та [PERSON] . Покладено на [PERSON] , [PERSON] персональну відповідальність за життя та здоров`я дитини. ( а.с. 34-35, 95, 113). Зобов`язано у разі не встановлення факту батьківства [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [INFO] , повернути дитину службі у справах дітей Великоновосілківської селищної ради ( а.с. 35,95, 113). Розпорядженням начальника Великоновосілківської селищної військової адміністрації за № 183-р від 28.07.2023 р. малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини-сироти. ( а. с. 96 том 1). Згідно акту обстеження від 07.08.2023 р умов проживання родини [PERSON] за адресою : [ADDRESS] , встановлено задовільні умови проживання дитини в родині [PERSON] ( а. с. 88). Згідно акту від 15.11.2023 р. обстеження умов проживання сім`ї за адресою: [ADDRESS] , складеного спеціалістами УССД обстежені умови проживання малолітнього [PERSON] в родині [PERSON] за вищевказаною адресою на момент їх тимчасового проживання та встановлені нормальні умови для проживання, доброзичливі відносини між мешканцями квартири, факт турботи та уваги з боку членів сім`ї до малолітньої дитини [PERSON] ( а. с. 88). Згідно листа КНП « Центр первинної медико-санітарної допомоги» Межівської селищної ради за № 6 від 04.01.2024 р. дитина [PERSON] , 01.06.2023 р. знаходився під наглядом лікаря ЗПСМ Слов`янської АЗПСМ з 07.08.2023 р. по 07.11.2023 р. ( без декларації , оскільки дитина була тимчасово влаштована в сім`ю [PERSON] та [PERSON] та не мала свідоцтва про народження). Дитина народилась з масою тіла 2450 г, зріст 53 см від 1 вагітності, 1 передчасних пологів. Гестаційний вік 35 тижнів, оцінка за шкалою Апгар 7 балів . Діагноз при народженні: пневмонія. Анемія недоношених, недоношеність 35 тижнів. Гіпоксично-ішемічна енцефалопатія. Кефалогематома обох тім`яних кісток. 07.08.2023 р. дитина прибула на дільницю без первинної документації. Дитина знаходилась на штучному вигодуванні, отримувала АМС « Хумана». Призначене лікування ( біогая, мальтофер) дитина отримувала. В фізичному та психомоторному розвитку дитина не відставала. Тимчасовий опікун вчасно з`являлась з дитиною для обов`язкових профілактичних оглядів, виконувала всі рекомендації лікаря. Тимчасовим опікуном було рекомендовано здійснити огляд дитини невропатологом, кардіологом та зробити УЗД серця, НСГ. Результати дослідження та висновки спеціалістів не були надані сімейному лікарю ( а. с. 10-11). Розпорядженням начальника селищної військової адміністрації за № 389-р від 12.12.2023 р. [PERSON] призначено опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] . Покладено на [PERSON] персональну відповідальність за життя, здоров`я і психічний розвиток дитини. Службі у справах дітей селищної ради наказом здійснювати контроль за умовами проживання, виховання дитини; щорічно до 20 грудня інформувати селищну раду про хід виконання даного рішення; рекомендувати КП Великоновосілківської селищної ради « Великоновосілківський ЦПМСД» : закріпити за малолітнім [PERSON] дільничного лікаря-педіатра; забезпечити здійснення диспансерного нагляду за дитиною та проходження нею двічі на рік медичного огляду; надавати службі у справах дітей селищної ради до 25.12. щорічно звіт про стан здоров`я дитини, дотримання опікуном, піклувальником рекомендацій лікаря. ( а. с. 36). Згідно висновку органу опіки та піклування за підписом начальника Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області подружжя [PERSON] та [PERSON] не були опікунами ( законними представниками) дитини , особова справа малолітнього [PERSON] зберігалась в службі у справах дітей і мала бути їм передана після вирішення питання щодо встановлення батьківства. Службою у справах дітей проводився постійний моніторинг пересування малолітнього [PERSON] разом з родиною [PERSON] , яка завчасно попереджала службу у справах дітей Великоновосілківської селищної ради про зміну місця проживання. Службою у справах дітей направлялись листи до служб у справах дітей за новим місцем проживання з метою складання актів умов проживання малолітнього [PERSON] . За період проживання [PERSON] у родині відповідача скарг на родину [PERSON] не надходило. Службою проводився всебічний контроль за станом утримання та виховання малолітнього [PERSON] ( а. с. 26 том 2). Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції). Відповідно до ч. 1 ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюються над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 247 СК України дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право: 1) на проживання в сім`ї опікуна або піклувальника, на піклування з його боку; 2) на забезпечення їй умов для всебічного розвитку, освіти, виховання і на повагу до її людської гідності; 3) на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування; 4) на захист від зловживань з боку опікуна або піклувальника. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 249 СК України опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. Опікун, піклувальник має право вимагати повернення дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Опікун, піклувальник не має права перешкоджати спілкуванню дитини з її батьками та іншими родичами, за винятком випадків, коли таке спілкування суперечить інтересам дитини. У частині другій статті 285 ЦК України передбачено, що право на інформацію про стан здоров`я дитини або підопічного мають батьки (усиновлювачі), опікун та піклувальник. Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, зокрема набуття дитиною статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей, які залишились без батьківського піклування, визначено Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (далі - Порядок). Відповідно до п. 31 Порядку ( який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) тимчасове влаштування дитини, яка залишилася без батьківського піклування, у тому числі дитини, розлученої із сім`єю, проводять у межах компетенції служба у справах дітей та уповноважений орган Національної поліції за місцем виявлення дитини. Дитина, яка залишилася без батьківського піклування, у тому числі дитина, розлучена із сім`єю, тимчасово може бути влаштована у: сім`ю родичів, знайомих; сім`ю патронатного вихователя; притулок для дітей служби у справах дітей; центр соціально-психологічної реабілітації дітей; центр соціальної підтримки дітей та сімей; соціально-реабілітаційний центр (дитяче містечко); будинок дитини, дитячий будинок-інтернат системи соціального захисту населення; стаціонарну службу (відділення) центру соціальних служб, що здійснює соціально-психологічну реабілітацію дітей; стаціонарну службу (відділення) соціально-психологічної реабілітації дітей (надання послуги соціально-психологічної реабілітації дітям, які перебувають у складних життєвих обставинах) центру надання соціальних послуг. Дитина, в якої є родичі або інші особи, з якими в неї на момент залишення без батьківського піклування склалися близькі стосунки (сусіди, знайомі) та які бажають залишити її на виховання у своїй сім`ї, може перебувати в їх сім`ї до прийняття рішення про влаштування дитини. Підставою для тимчасового перебування дитини в сім`ї родичів або інших осіб, з якими у неї склалися близькі стосунки, є наказ служби у справах дітей про тимчасове влаштування дитини, виданий на підставі: Згідно п. 35 Порядку після встановлення статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем походження такої дитини вживає вичерпних заходів до влаштування її в сім`ю громадян України (усиновлення, під опіку, піклування, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу). Предметом даного спору - є визнання неналежним догляду тимчасового опікуна [PERSON] за дитиною-сиротою [PERSON] , що могло привести к погіршенню стану здоров`я останнього та визнання незаконною бездіяльність служби у справах дітей у вигляді не здійснення контролю за умовами утримання дитини-сироти тимчасовими опікунами. З матералів справи вбачається, що між родиною [PERSON] ( [PERSON] та [PERSON] ) та позивачкою [PERSON] фактично існував спір про дитину, зокрема після смерті матері дитини як позивачка [PERSON] , так і [PERSON] були претендентами на надання їм статусу опікуна. [PERSON] в судовому порядку вирішувалось питання про встановлення батьківства про відношенню до малолітнього [PERSON] . В подальшому, після влаштування дитини до сім`ї [PERSON] , позивачка [PERSON] неодноразово зверталась до відповідних органів з приводу захисту її прав як бабусі на спілкування з онуком, право на участі у його вихованні. ( а. с. 116,124). З матералів справи також вбачається, що малолітній [PERSON] з моменту свого народження знаходився в перинатальному центрі з 01.06.2023 р. по 21.06.2023 р. з діагнозом: пневмонія, недоношеність, анемія.( а.с. 37) В подальшому йому був встановлений діагноз: недостатність харчування; перинатальне враження ЦНС, відновлювальний період, вроджена вада серця ( ФВОВ). З медичної картки малолітнього [PERSON] вбачається, що відповідачем [PERSON] було забезпечено проведення періодичних щеплень малолітньому : 07.08.2023 р., 03.10.2023 р. ( а.с. 40), з серпня 2023 р. по листопад 2023 р. відповідачка разом з дитиною відвідувала лікаря Слов`янської АЗПСМ. Згідно записів з амбулаторної книжки скарг стосовно стану здоров`я малолітнього не було, встановлено діагноз: дитина здорова, фізичний розвиток відповідає вікові. ( а.с. 40-51). В амбулаторній книзі дійсно стоїть запис від 01.12.2023 р. про неявку з дитиною тимчасового опікуна на обов`язковий профогляд в 6 місяців . Однак, як встановлено в судовому засіданні така неявка була пов`язана з проведенням 29.11.2023 р. поховання [PERSON] , а з 13.12.2023 р. дитина була передана під опікунство позивачці по справі [PERSON] . Окрім того, як встановлено в судовому засіданні, родина [PERSON] разом з малолітнім [PERSON] перебувала на відпочинку у родичів в Черкаській області с. Валява, у санаторії « Курорт Орлівщина» с. Орловщина Дніпропетровської області. Заперечення позивачки щодо висновку органу опіки та піклування з приводу його необґрунтованості суд не може брати до уваги, оскільки судом не визнається висновок таким, що суперечить інтересам дитини, а законність його прийняття не спростована в судовому порядку. Отже, позивачем не надано беззаперечних доказів того, що тимчасові опікуни негативно впливали на життя та здоров`я дитини, неналежно виконували свої обов`язки щодо утримання дитини, що призвело до погіршення стану її здоров`я. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 23 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація вирішує питання щодо встановлення опіки і піклування, створення передбачених законодавством умов для виховання та/або влаштування дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, щодо захисту особистих і майнових прав та інтересів дітей, а також вживає інших заходів щодо соціального захисту дітей, віднесених до її компетенції законом. Відповідно до ст. 246 СК України орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. Функції служби у справах дітей щодо опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, визначає стаття 12 Закону України від 13.01.2005 №2342-IV "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" Так, за нормами вказаної вище статті на служби у справах дітей покладаються безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Служба у справах дітей, зокрема, бере участь у здійсненні заходів щодо соціального захисту і захисту прав та інтересів дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і несе відповідальність за їх дотримання, а також координує здійснення таких заходів. Аналогічні положення містяться й у раніше зазначеній постанові КМУ від 24.09.2008 №866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини", якою затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини. Звертаючись до суду з вимогою про визнання незаконною бездіяльність служби у справах дітей Великоновосілківської селищної ради у нездійсненні контролю за умовами утримання дитини-сироти тимчасовими опікунами, позивачкою зазначається, що службою у справах дітей ( відповідач - 2) не виконувались функціональні обов`язки щодо контролю та захисту дитини-сироти, що могло призвести до суттєвого погіршення стану здоров`я дитини. Разом з тим, матеріалами справи підтверджено факти проведення моніторингу Службою у справах дітей (відповідачем -2 ) пересування родини [PERSON] разом з малолітнім [PERSON] , а також здійснення контролю щодо дотримання відповідачем [PERSON] належних умов проживання малолітнього. Дійсно, судом встановлено, що малолітній [PERSON] народився з патологією: вроджена вада серця. Проте, записи, які містяться в медичних документах :«здоровий, фізичний розвиток відповідає вікові», відмітки про проведення періодичних щеплень, з рекомендаціями звернутися до лікарів за консультацією, незважаючи на відсутність таких відповідних медичних досліджень лікарів-спеціалістів, не є доказом неналежного догляду за дитиною з боку відповідачки [PERSON] , а наявність в матеріалах справи актів обстеження умов поживання родини [PERSON] , відповідного листування з цього приводу з боку відповідача Служби у справах дітей не є доказом на підтвердження бездіяльності державного органу щодо здійснення функції контролю за виконанням відповідачкою [PERSON] покладених на нею обов`язків. Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, позивачем не доведено, а матеріали справи не містять доказів умисного ухилення відповідача [PERSON] від виконання покладених на нею Службою у справах дітей обов`язків, що могло привести к погіршенню стану здоров`я малолітнього, а також не доведено бездіяльність служби у справах дітей у нездійсненні контролю за умовами проживання малолітнього в родині [PERSON] , що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком позивача. Окрім того, суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2020 року по справі № 303/6366/17 (провадження № 61-17559св19) вказано, що: «порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права». Отже, підставою звернення до суду є наявність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем права (інтересу), а таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачкою зазначається, що її дії спрямовані на захист інтересів дитини та викликані про стан здоров`я малолітнього. Проте, враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги той факт, що з 12.12. 2023 року малолітнього [PERSON] передано під опіку позивачки, якою, в свою чергу, не доведено належними та допустимими доказами порушення відповідачами [PERSON] та Службою у справах дітей Великоновосілківської селищної ради її суб`єктивного права як позивачки, за захистом якого остання звернулася до суду з вказаним позовом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed