Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 03.10.2008 у розмірі 94\~783,05 грн. В обґрунтування вимог зазначено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 03.10.2008. 03.10.2008 відповідачем підписана також довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який вказаний у заяві від 03.10.2008. Відповідачу надано у користування кредитну картку «Універсальна». Після отримання кредитної картки відповідач провів її активацію, користувався кредитною карткою, отримував кредитні кошти та здійснював часткове погашення заборгованості. Після спливу строку дії першої картки відповідач додатково отримував кредитні катки «Універсальна» та кредитні картки «Універсальна» Gold. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 75\~000 грн. 21.08.2020 відповідачем підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якої відсоткову ставку збільшено до 40,8 процента Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору. У процесі користування кредитним рахунком відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 02.01.2024 має заборгованість 94\~783,49 грн., яка складається з: 77\~536,01 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 17\~247,48 грн. - заборгованості за простроченими відсотками. Ухвалою від 29.02.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтував тим, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити строк виконання основного грошового зобов`язання, дату виникнення прострочення боржника, суму простроченого грошового зобов`язання та період прострочення. Позивачем не доведено, що на час укладення договору діяли саме ці умови, а не інші. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги заборгованості за відсотками, крім розрахунку заборгованості, посилався на умови та правила надання банківських послуг. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також, що зазначені умов та правила на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили умови, зокрема щодо порядку сплати процентів за користування кредитними коштами, збільшення процентної ставки в односторонньому порядку та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), комісії, та саме у зазначеному у цих документах розмірах і порядках нарахування. Банк не довів, що надані ним умови є складовою кредитного договору. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач отримав картку, а сторонами відповідно узгоджувався термін дії надання банківських послуг, зокрема термін дії картки. Копія довідки про зміну умов кредитування не є належним та допустимим доказом, оскільки вбачається, що старт карткового рахунку розпочався 10.10.2008. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що сторони узгоджували умови збільшення кредитного ліміту. Позивач долучив до позовної заяви довідку про те, що між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем підписаний кредитний договір, за яким було надано ряд кредитних карток. Однак дана довідка не є належним та допустимим доказом на підтвердження позову, оскільки відповідач, підписуючи заяву на умовах приєднання, погодив з банком видачу йому наступних карток із зазначенням терміну їх дії. Відповідач вважає, що наданий банком розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом на підтвердження позову. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження узгодження сторонами відсоткової ставки за надані банківські послуги. Позивач в односторонньому порядку змінив початкову відсоткову ставку за користування кредитними коштами, тому розрахунок по справі не відповідає тим умовам договору, на який посилається позивач. Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій банку. Представником позивача надано відповідь на відзив, у якому вказано, що, підписавши 03.10.2008 заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідач приєднався до умов та правил надання банківських послуг у тій редакції, що діяла на дату підписання заяви. Зміст кредитного договору зафіксовано у декількох документах: у заяві позичальника, умовах надання банківських послуг, правилах користування платіжною карткою та тарифах, що не суперечить чинному законодавству України. У довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» зазначено, що на момент оформлення кредиту було встановлено поточну процентну ставку у розмірі 36 процентів на рік, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу, що свідчить про досягнення сторонами усіх істотних умов договору. Умови та правила надання банківських послуг, тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. У виписці з карткового рахунку прослідковується, що відповідачу було встановлений кредитний ліміт, відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали, а отже отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Також з розрахунку заборгованості та виписки з карткового рахунку вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Додані до позовної заяви наказ про затвердження редакції умов та правил надання банківських послуг, виписка по рахунку та довідка щодо виданих кредитних карток відповідачу підтверджують чинність редакції умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, та укладення кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення відповідача до банку з метою подальшого укладення договору. Виписка з карткового рахунку підтверджує, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картковий рахунок, на який встановлено кредитний ліміт. Відповідачем не доведено виконання умов кредитного договору належним чином та відсутність заборгованості. 03.10.2008 відповідач отримав кредитну картку «Універсальна 30 днів». 21.08.2020 відповідачу було перевипущено кредитну картку на «Універсальна Gold», відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,8 процентів на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Перевипуск картки підтверджується наявністю фотознімку відповідача з карткою, а також банківською випискою по картковому рахунку. 26.01.2021 відповідач здійснив погашення заборгованості у розмірі 14,00 грн. на перевипущену картку. Оскільки перевипуск картки не являється укладенням нового кредитного договору, у заповненні додаткових документів для перевипуску картки не було необхідності. Починаючи з 21.08.2020 відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у розмірі 40,8 процентів. Розрахунок заборгованості не є первинним документом, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань у певні періоди часу. Банківська виписка має статус первинного документу, з якої встановлено, що відповідач знімав кредитні кошти та частково погашав заборгованість за договором. У заяві вказано початкову суму кредитного ліміту, але п. 3.2 умов та правил надання банківських послуг визначено, що банк має право у будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Пунктом 3.3 умов та правил надання банківських послуг визначено, що дії у частині зміни розміру кредитного ліміту здійснюються банком самостійно, без попереднього повідомлення клієнта. Відповідальність клієнта наступає у момент використання кредитного ліміту, як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції у рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (у банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через POS-термінали торгових точок). Згідно умов та правил надання банківських послуг та тарифів для погашення заборгованості по кредитним карткам для клієнтів передбачений пільговий період, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості. Строк та порядок погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 626, 628\~ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст.\~638\~ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.\~633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.\~634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію`моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03.10.2008 [PERSON] підписав заяву, відповідно до якої виявив бажання отримати кредитну картку «Універсальна 30 днів пільгового періоду». Відповідно до заяви встановлено, що сума кредитного ліміту становить 7\~000,00 грн. Базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору становила 3 проценти на місяць на залишок заборгованості. 03.10.2008 [PERSON] підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду». У даній довідці встановлено наступні умови: тип картки; тип кредитної лінії відновлювальна; базова відсоткова ставка за кредитом, наданим у гривні, - 3 відсотки; розмір щомісячних платежів 7 відсотків від заборгованості, але не менше 50 грн; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за поточним; розмір комісії за несвоєчасне погашення заборгованості тощо. У цій довідці [PERSON] власним підписом підтвердив, що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів, ознайомлений. Таким чином, судом встановлено, що 03.10.2008 між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] укладено договір надання банківських послуг, оскільки сторони погодили всі істотні умови договору. Крім того, 21.08.2020 [PERSON] підписав заяву про приєднання умов та правил надання послуг. У заяві про приєднання умов та правил надання послуг від 21.08.2020 визначено істотні умови кредитування, диференційовано для карт «Універсальна» та «Універсальна Gold». Серед іншого визначено тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія, суму/ліміт кредиту, який не перевищує 50\~000,00 грн. для карт «Універсальна» та 75\~000,00 грн. для карт «Універсальна Gold», строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією, мету кредиту - споживчі цілі, процентну ставку 42,0відсотків річних для карт «Універсальна», та 40,8 відсотків річних для карт «Універсальна Gold», тип процентної ставки - фіксований, також регламентовано кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення, визначені наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань у вигляді сплати пені, штрафів, визначено розмір процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 84,0відсотків річних для карт «Універсальна» та 81,6 відсотків річних для карт «Універсальна Gold». Розглядаючи касаційну скаргу по справі з аналогічними правовідносинами, Велика Палата Верховного Суду виклала наступну правову позицію у постанові від 03.07.2019 по справі № 342/180/17: «Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи, не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. … З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.». У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. На підтвердження умов укладеного договору про надання банківських послуг від 03.10.2008 позивачем надано умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача, тому відсутні підстави вважати надані умови та правила частиною договору про надання банківських послуг, укладеного між позивачем та відповідачем. Позивачем не доведено, що саме ці умови та правила надання банківських послуг діяли 03.10.2008 на час укладення договору між позивачем та відповідачем. Разом з тим, підписана відповідачем заява від 03.10.2008 про надання банківських послуг та довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», підписана відповідачем 03.10.2008, містять докази погодження сторонами істотних умов договору про надання банківських послуг, що свідчить про укладення такого договору. На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості та виписку з особового рахунку відповідача. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, якій суд повинен надати належну оцінку. Вказаний висновок висвітлений у Постанові КЦС Верховного суду від 16.09.2020 за результатами розгляду справи № 200/5647/18, яку суд вважає за необхідне застосувати у розгляді даної справи. Позивачем АТ КБ «Приватбанк» до позовної заяви надано виписку з особового рахунку (позичальник [PERSON] ) за договором б/н за період з 03.10.2008до03.01.2024, з зазначенням дати операції, номерів карток, деталей операції, проведених за картками, суми у валюті операції та у валюті картки, з якої встановлено факт користування [PERSON] грошовими коштами. З наданої позивачем виписки з особового рахунку судом встановлено, що відповідач протягом тривалого періоду часу з 03.10.2008 до 26.06.2022 користувався наданими йому позивачем кредитними картками, отримував кошти через банкомат та у відділенні АТ КБ «Приватбанк», здійснював розрахунки через термінали, погашав виниклу заборгованість, зокрема і після підписання заяви про приєднання умов та правил надання послуг від 21.08.2020, що свідчить про погодження з умовами надання банківських послуг, визначених у заяві про надання банківських послуг від 03.10.2008, довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» та у заяві про приєднання умов та правил надання послуг від 21.08.2020. Також суд враховує, що після збільшення кредитного ліміту відповідач продовжував користуватись кредитними коштами, доказів відмови від продовження договору після збільшення кредитного ліміту відповідач не надав. У постанові від 10.04.2019 у справі № 356/1635/16-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що висновок суду апеляційної інстанції про недоведеність факту отримання відповідачем платіжної картки із встановленим лімітом кредитування та отримання позичальником кредитних коштів, а також про відсутність кредитних правовідносин між сторонами не може вважатись обґрунтованим, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Таким чином, суд вважає доведеним розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 77\~536,01 грн., який підтверджується випискою з особового рахунку відповідача та розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками суд зазначає наступне. 03.10.2008 відповідач підписав заяву про надання банківських послуг та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», у яких було встановлено розмір процентної ставки 3 відсотки на місяць, що становить 36 відсотків річних. 21.08.2020 відповідач підписав заяву про приєднання до умов та правил надання послуг, яка містить істотні умови диференційовано стосовно кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна Gold», зокрема і стосовно процентної ставки, яка для карт «Універсальна» встановлена на рівні 42,0 відсотки річних, для карт «Універсальна Gold» - на рівні 40,8 відсотків річних. У позовній заяві та відповіді на відзив позивач вказує на те, що, підписавши заяву про приєднання до умов та правил надання послуг від 21.08.2020, відповідач отримав кредитну картку «Універсальна Gold», що підтверджується довідкою про видані картки, яка додана до позовної заяви, тому, починаючи з 21.08.2020, відсотки нараховувалися за процентною ставкою 40,8 процентів. Разом з тим, довідку про видані відповідачу картки позивачем не долучено до позовної заяви або відповіді на відзив, що підтверджується розділами «Додатки» позовної заяви та відповіді на відзив. З наданих позивачем доказів неможливо однозначно встановити, який тип картки отримав відповідач та який розмір процентної ставки мав бути встановлений після 21.08.2020. Суд вважає, що позивачем не доведено належними доказами розмір заборгованості за простроченими відсотками, нарахованими після 21.08.2020. Станом на 21.08.2020 заборгованість за простроченими відсотками була відсутня, що підтверджується розрахунком заборгованості. Враховуючи наведене, суд вважає недоведеними вимоги позивача про стягнення заборгованості за простроченими відсотками на суму 17\~247,48 грн., оскільки розмір заборгованості не доведений позивачем належними доказами. Встановлені судом обставини, які підтверджуються дослідженими доказами, спростовують як доводи позивача про те, що, підписавши заяву про надання банківських послуг від 03.10.2008, відповідач погодився, що умови та правила надання банківських послуг є частиною договору про надання банківських послуг, так і доводи відповідача про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання ним кредитної картки, сторони не узгоджували умови збільшення кредитного ліміту, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, розрахунок заборгованості є неналежними та недопустимими доказами. Доводи відповідача про те, що довідка про укладення між АТ КБ «Приватбанк» та ним кредитного договору, за яким йому було надано ряд кредитних карток, є неналежним та недопустимим доказом, є безпідставними, оскільки позивач таку довідку до позовної заяви не долучив. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 ст.\~77\~ЦПК України). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.\~78\~ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81ЦПКУкраїни кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13, провадження № 14-400цс19). Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. За сформованою позицією Верховного Суду у справі № 607/16163/19 (постанова від 27 січня 2021 року), обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач, - для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та нести ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю. Особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання із відповідним доведенням обставин, що стали причиною для звернення з позовом до суду. У той час, як суд зобов`язаний з`ясувати, в чому саме полягає порушення прав позивача. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20). З огляду на викладене вище, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності на предмет їх належності та достовірності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в межах стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 77\~536,01 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим та, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~981,60 грн. (77536,01 / 94783,49 х 2422,40)

Outcome: partial