Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

01.05.2024 року до Київського районного суду м.Полтави звернувся представник позивача, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитними договорами. Позов мотивовано тим, що 17.06.2023 року між відповідачем та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір №101508229. Також 10.06.2023 року між відповідачем та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір №9061781. 27.10.2023 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем було укладено договір факторингу, відповідно до якого право грошової вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»: за кредитним договором №101508229 у розмірі 20950 гривень, за кредитним договором №9061781 у розмірі 25403,28 гривень. Крім цього, 17.06.2023 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики №5729773. 15.11.2023 року між позивачем та ТОВ «Маніфою» було укладено договір факторингу, відповідно до якої право грошової вимоги за вказаним договором позики у розмірі 4870,50 гривень перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Крім цього, 03.06.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №78937284. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем було укладено договір факторингу, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за договором позики №78937284 до [PERSON] у розмірі 42 000 гривень. Таким чином, оскільки відповідач свої зобов`язання за вказаними договорами не виконує, представник позивача прохав суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості: 1) за кредитним договором №101508229 у розмірі 20950 гривень, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 5 000 гривень, сума заборгованості за відсотками 15 000 гривень, заборгованість за комісією 950 гривень; 2) за кредитним договором №9061781 у розмірі 25 403,28 гривень, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 6440 гривень, сума заборгованості за відсотками 18473,28 гривень, заборгованість за комісією 490 гривень; 3) за договором позики №5729773 у розмірі 4 870,50 гривень, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 1500 гривень, сума заборгованості за процентами за користування позикою 3 370,50 гривень; 4) за договором позики №78937284 у розмірі 42 000 гривень, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10 500 гривень, сума заборгованості за відсотками 31 500 гривень. Також прохав стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02.05.2024 року матеріали справи за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» передані за підсудністю до Кобеляцького районного суду Полтавської області. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04.06.2024 року по справі відкрито провадження та призначено судове засідання. 25.06.2024 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. До відзиву також додано акт на підтвердження направлення відзиву ТОВ «ФК «ЄАПБ», відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт відправлення електронним листом на відповідні електронні адреси позивача скан-копій відзиву на позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Суд не приймає відзив на позовну заяву до розгляду, оскільки до нього не додано документів, що підтвердують його надіслання позивачу. Доданий акт підтвердження направлення відзиву є неналежним доказом та не свідчить про виконання відповідачем п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився. У позовній заяві прохав здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Суд, розглянувши матеріали справи, дійшов наступного висновку Судом встановлено, що 17.06.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено індивідуальну частину договору про споживчий кредит №101508229 (а. с. 10-15). Відповідно до умов договору сума кредиту становить 5 000 гривень, кредит надається загальним строком на 105 днів з 17.06.2023 року. Комісія за надання кредиту становить 950 гривень, яка нараховується за ставкою 19 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового період 1500 гривень, які нараховуються за ставкою 2 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 13 500 гривень, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом фіксованого періоду. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. До позову також надано паспорт споживчого кредиту №101508229 та графік платежів за договором про споживчий кредит 101508229 від 17.06.2023 (а. с. 15-16). 10.06.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено індивідуальну частину договору про споживчий кредит №9061781 (а. с. 23-28). Відповідно до умов договору сума кредиту становить 7 000 гривень, кредит надається загальним строком на 105 днів з 10.06.2023 року. Комісія за надання кредиту становить 490 гривень, яка нараховується за ставкою 7 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового період 1102,50 гривень, які нараховуються за ставкою 1,05 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 18900 гривень, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом фіксованого періоду. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. До позову також надано паспорт споживчого кредиту №9061781 та графік платежів за договором про споживчий кредит 9061781 від 10.06.2023 (а. с. 28-29). 27.10.2023 року між позивачем та ТОВ «Мілоан» укладено договір факторингу №27102023/1, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру Боржників №2 з договором факторингу від 27.10.2023 року, витягу з Реєстру боржників № 2 вбачається, що ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором факторингу отримала право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №101508229. Загальна сума заборгованості 20950 гривень, сума заборгованості за основною сумою боргу - 5000 гривень, сума заборгованості за відсотками - 15 000 гривень, сума заборгованості за комісією 950 гривень (а. с. 20-21). Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру Боржників №1 з договором факторингу від 27.10.2023 року, витягу з Реєстру боржників № 1 вбачається, що ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором факторингу отримала право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №9061781. Загальна сума заборгованості 25 403,28 гривень, сума заборгованості за основною сумою боргу - 5440 гривень, сума заборгованості за відсотками - 18 473,28 гривень, сума заборгованості за комісією 490 гривень (а. с. 33-34). Судом також встановлено, що 17.06.2023 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладено договір позики №5729773 (а. с. 42, 44-47). Відповідно до умов договору сума позики становить 1500 гривень, строк позики - до 05.09.2023 року (80 днів). В межах строку позики застосовуються процентні ставки: 1,25% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання позичальником умов оплати заборгованості за цією ставкою відповідно до умов договору; 2,49% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду, а також у разі продовження строку позики протягом першого розрахункового періоду згідно з умовами відповідної додаткової угоди, укладеної сторонами цього договору; 3% на день застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду. Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Суду також надано розрахунок за договором позики (додаток №1 до договору позики №5729773 від 17.06.2023) та паспорт позики, підписані [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.48-52). 15.11.2023 року між позивачем та ТОВ «Маніфою» укладено договір факторингу №15-11/2023, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу від 15.11.2023 року, витягу з Реєстру боржників вбачається, що ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором факторингу отримала право вимоги до [PERSON] за договором позики №5729773. Загальна сума заборгованості 4870,50 гривень, сума заборгованості за основною сумою боргу - 1500 гривень, сума заборгованості за процентами за користування позикою - 3 370,50 гривень (а. с. 56-57). 03.06.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №78937284 (а. с. 63-64). Відповідно до умов договору сума позики становить 10 500 гривень, строк позики - 30 днів, процентна ставка (базова) - 2,5% на день. Договір підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. До договору позики додано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а. с. 65). 14.06.2021 року між позивачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до додаткової угоди №13 від 22.11.2023 року до договору факторингу №14/06/21, акту прийому-передачі реєстру боржників №12 від 22.11.2023 року та витягу з реєстру боржників №12 до договору факторингу №14/06/21 позивач отримав право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №78937284 у розмірі 42 000 гривень, з них сума заборгованості за основною сумою боргу - 10 500 гривень, сума заборгованості за відсотками - 31 500 гривень (а. с. 69-71). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513, ст. 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону). Судом встановлено, що спірні договори укладені та підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, спірні договори про надання фінансового кредиту укладено відповідно до положень ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Укладання електронного договору та підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року в справі №524/5556/19. Суд також звертає увагу на те, що реквізити, які містяться в умовах спірних договорів співпадають з реквізитами відповідача, які зазначені в позовній заяві, а тому можна дійти висновку, що під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідач надав усі необхідні відомості шляхом заповнення обов`язкових реквізитів позичальника для отримання грошових коштів (позики), зокрема, прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, ідентифікаційний номер, номер мобільного телефону. Водночас, у задоволені позовних вимог необхідно відмовити, оскільки надані позивачем докази не є належними та достатніми для висновку про наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами, її розміру, заявленого до стягнення, та користування позичальником кредитними коштами. В постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №759/11453/20 зроблено правовий висновок про те, що виписка за картковим рахунком, є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18-ц (провадження № 61-9618св19). Відповідно до постанови Верховного Суду від 23.03.2023 року у справі №910/3105/21 розрахунок заборгованості складений банком в односторонньому порядку сам по собі не є первинним документом в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки не відповідає вимогам встановленим зазначеною нормою для первинних документів. Тобто розрахунок заборгованості самостійно, за відсутності первинних документів, не може вважатися доказом, який підтверджує суму видачі банком кредиту позичальнику, суми траншів кредиту, дату коли саме та яка сума кредитних коштів була повернута позичальником банку за відображеним у ньому періодом і як наслідок загальну суму боргу тощо. Позивачем у справі до матеріалів справи не долучено жодного доказу на підтвердження факту отримання відповідачем у справі грошових коштів, зокрема, виписки з банківського рахунку, з якої можна було встановити рух коштів за рахунком відповідача та користування ним кредитними коштами. До позовної заяви долучено розрахунки заборгованості, складені ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а. с. 22, 35, 58, 72), які однак є односторонніми розрахунками позивача та не є достатніми доказами у розумінні приписів ст. 80 ЦПК України. За таких обставин, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed