Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду та просить стягнути зі [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно на своє утримання, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову посилається на те, що 03 липня 2021 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідач матеріальну допомогу не надає, матеріальне забезпечення дитини повністю покладене на позивачку. Працювати вона не має змоги, так як знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач є працездатною особою, інших дітей та непрацездатних членів сім`ї на утриманні не має, може утримувати її до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 03 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з позовом частково не згоден, оскільки відповідач щомісячно отримує соціальні виплати на дитину у розмірі 860,00 грн. Також, він у добровільному порядку, систематично, щомісяця сплачує позивачу аліменти на утримання дитини у розмірі 3668,34 грн. Крім того, на даний час відповідач одружений, дружина тимчасово не працює, батько хворіє, тому він має дбати про свою нову сім`ю та матеріально допомагати батькові. На підставі викладеного відповідач вважає, що визначений позивачем розмір аліментів на її утримання у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) порушує принцип справедливості та розумності, враховуючи потреби позивача та фінансові можливості відповідача, позовні вимоги позивача визнає частково та погоджується сплачувати аліменти на користь позивача на її утримання у розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вона зазначила, що на даний час вона не має можливості працювати, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Єдиним джерелом доходу є соціальна виплата на дитину, а саме 860,00 грн. на місяць, більше ніякої допомоги від держави вона не отримує. Також, позивач зазначила, що відповідач не дає дозволу не реєстрацію місця проживання дитини задля уникнення офіційних виплат аліментів на утримання дитини. В зв`язку з чим їй було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала частково та просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу). Крім того звернулася до суду з клопотанням про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: копії довідки про те, що на його утриманні знаходиться пасинок [PERSON] , [INFO] ; копії свідоцтва про шлюб між ним та [PERSON] . Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Неповнолітня дитина проживає з матір`ю, що не заперечується відповідачем. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. За правилами ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2, 4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи, що малолітня дитина сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, позивач не працює, з урахуванням вимог ст. 84 Сімейного Кодексу України позивач має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення сином трьох років, а тому суд задовольняє вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання до досягнення донькою трьох років. З приводу посилання відповідача на те, що він не може надавати матеріальну допомогу дружині в такому розмірі, суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є працездатною особою, не є пенсіонером чи особою з інвалідністю. Доказів щодо його незадовільного матеріального стану відповідачем суду не надано. Матеріали справи не містять доказів того, що на утриманні відповідача перебувають інші особи, а саме пасинок та хворий батько, які потребують матеріальної допомоги, у зв`язку з чим він не має змоги надавати матеріальну допомогу по утриманню своєї дружини до досягненню їх спільною дитиною трьох років. Доводи відповідача про те, що він надає матеріальну допомогу на утримання дитини, не спростовують висновки суду по даній справі, оскільки позивач подала позов про стягнення аліментів на її утримання, а не дитини. Таким чином, при вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини суд виходить з того, що в ході розгляду справи відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що він не має можливості надавати таку допомогу дружині. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів. З відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на її утримання до досягнення [PERSON] , трьох років в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. Суд вважає, що визначений судом розмір аліментів відповідає вимогам закону, розумності і справедливості. У разі зміни матеріального становища відповідача та неможливості сплати останнім аліментів у встановленому судом розмірі, останній не позбавлений можливості звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів за наявності таких підстав. Суд стягує аліменти з дня подання до суду позовної заяви, як це передбачено ст.79 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих сум. Згідно з п.1 ч. 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved