Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідачів про визнання правочину недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію, в якому прохала: 1. Скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] , номер запису про право власності 2170015253101, на земельну ділянку площею 0,0787 га, кадастровий номер 5310137000:15:008:0495, здійснену на підставі пункту 14 ( з підпунктами 14.1 та 14.2) рішення сорок п`ятої сесії сьомого скликання Шевченківської районної у м. Полтаві ради «Про передачу у власність у власність земельних ділянок» від 10 вересня 2020 року (архівна частина Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно). 2. Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 10 грудня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №1782, посвідченого \~ \~ \~ \~приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Ковтун Л.О., згідно якого [PERSON] безоплатно передав своїй дочці [PERSON] у власність земельну ділянку за адресою [ADDRESS] з розташованим на ній житловим будинком за № [NUMBER] , з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами. На земельній ділянці, площею 0.0787 га, кадастровий номер 5310137000:15:008:0495, розташовано житловий будинок загальною площею 104,4 кв.м, житловою площею 62.3 кв.м та надвірні будівлі і споруди. 3. Скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] , номер запису про право власності: 2170015253101, на земельну ділянку площею 0,0787 га, кадастровий номер 5310137000:15:008:0495, здійснену на підставі договору дарування земельної ділянки від 10 грудня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №1782, посвідчений приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Ковтун Л.О. 4. стягнути з відповідачів на її користь судові витрати по справі, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Правовий статус будинку [ADDRESS] багатоквартирний будинок, що було приховано власником квартири [ADDRESS] [PERSON] при зверненні з позовом до Шевченківської районної у м. Полтаві ради про припинення права власності на вказану квартиру та визнання права власності як окремий об`єкт нерухомості майна як садибний (індивідуальний) житловий будинок-садибу за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з цим позивач не змогла захистити свої права. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 19.12.2019 року у справі № 554/3253/19 позов [PERSON] до Шевченківської районної в м. Полтаві ради про виділ в окремий об`єкт нерухомого майна задоволено. Припинено право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 104,0 кв.м., житловою площею 54,6 кв.м. Визнано право власності за [PERSON] та виділено в окремий об`єкт нерухомого майна садибний (індивідуальний) житловий будинок-садибу , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з приналежними до нього господарськими спорудами. Загальна площа садибного ( індивідуального) житлового будинку садиби складає 104,4 кв.м., житлова площа 62,3 кв.м. Визнано, що для обслуговування садибного (індивідуального) житлового будинку садиби, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] власності [PERSON] , технічно необхідною є земельна ділянка площею 0,0787 га, розміри та конфігурація якої відповідають фактичному користуванню. На підставі вказаного рішення суду пунктом 14 рішення сорок п`ятої сесії сьомого скликання Шевченківської районної у м.Полтаві ради «Про передачу у власність земельних ділянок» від 10.09.2020 року, затверджено проект відведення та передано у власність [PERSON] із земель комунальної власності земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , площа якої відповідно до проекту відведення, виготовленого ТОВ НВІ «Земресурс» становить 787 кв.м для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5310137000:15:008:0495. Встановлено обмеження прав на земельну ділянку та сервітути згідно з висновками управління з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради та Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру. Зобов`язано [PERSON] звернутися в геодезичну організацію з приводу винесення в натуру меж земельної ділянки; провести державну реєстрацію права на земельну ділянку в порядку, визначеному чинним законодавством; стати на облік в державній податковій інспекції в м.Полтаві. Проте Постановою Полтавського апеляційного суду від 27.07.2021 року рішення Октябрського районного суду м. Полтаві від 19.12.2019 скасоване, у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від у справі №554/10983/21 позовні вимоги\~ [PERSON] до Шевченківської районної у м.Полтаві ради, [PERSON] , треті особи Департамент з питань реєстрації Полтавської міської ради, Полтавська міська рада, [PERSON] про визнання недійсним і скасування пункту рішення Шевченківської районної у м.Полтаві ради «Про передачу у власність земельних ділянок» сорок п`ятої сесії сьомого скликання від 10.09.2020 року та скасування державної реєстрації\~задоволено. Визнано недійсним та скасовано пункт 14 (з підпунктами 14.1 та 14.2) рішення сорок п`ятої сесії сьомого скликання Шевченківської районної у м. Полтаві ради «Про передачу у власність земельних ділянок» від 10.09.2020 року щодо затвердження проекту відведення та передання у власність [PERSON] із земель комунальної власності земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , площа якої відповідно до проекту відведення, виготовленого TOB НВІ «Земресурс» становить 787 кв.м для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5310137000:15:008:0495. Припинено речове право право власності [PERSON] на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 5310137000:15:008:0495, розташовану за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2170015253101, індексний номер рішення: №55623679 від 10.12.2020 року, здійснене в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Ковтун Л.О. Постановою Полтавського апеляційного суду від 27.09.2022 року вказане рішення змінено, а саме cкасовано в частині припинення речового права права власності [PERSON] на земельну ділянку для будівництва і обслуговування господарських будівель і споруд з кадастровим номером 5310137000:15:008:0495, розташовану за адресою: [ADDRESS] . В іншій частині рішення залишено без змін. У постанові вказано, що вимога про припинення речового права права власності [PERSON] , здійснене в реєстрі речових прав, без вирішення питання правомірності набуття останньою права власності на спірну земельну ділянку, є передчасною, бо вона набула право власності на земельну ділянку та житловий будинок не на підставі оскаржуваного у справі рішення органу місцевого самоврядування, а на підставі договору дарування. 10.12.2020 року [PERSON] на підставі договору дарування безоплатно передав своїй дочці [PERSON] у власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] з розташованими на ній житловим будинком за [ADDRESS] з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами. Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Ковтун Л.О., зареєстрований у реєстрі за № 1782. [PERSON] на час посвідчення договору дарування земельної ділянки в установленому законом порядку не зареєстрував своє право власності на окремий об`єкт нерухомого майна, а рішенням суду право власності на окремий об`єкт нерухомого майна садибного житлового будинку-садиби скасоване. [PERSON] залишився власником квартири. Нотаріус внесла до договору дарування відомості про те, що на спірній земельній ділянці, що відчужується, розташований житловий будинок, що не підтверджено необхідними документами, які передбачені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Ця обставина є однією із підстав для визнання вказаного договору дарування недійсним. Скасування рішення органу місцевого самоврядування про передачу дарувальнику у власність земельної ділянки, скасування державної реєстрації прав власності на спірну земельну ділянку за дарувальником є другою підставою для визнання недійсним договору дарування, оскільки дарувальник не набув право власності на спірну земельну ділянку, не набув право на її відчуження. Вказаний договір дарування від 10.12.2020 року порушує права позивача як власника квартири багатоквартирного будинку в частині здійснення права власності на квартиру [ADDRESS] , оскільки цей будинок не відноситься до садибної забудови. Отже, вказані обставини стали підставою для звернення позивача за захистом своїх порушених прав. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15.11.2023 відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. 29.01.2024 надійшов відзив на позовну заяву відповідача [PERSON] , в якому просить у задоволенні позову відмовити. Вказує, що вона є власницею житлового будинку загальною площею 104,04 кв.м за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 10.12.2020 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Згідно цього договору, нею у власність отримана земельна ділянка площею 0,0787 кв.м, на якій розташований будинок. Згідно із положенням ч.1 ст. 120 Земельного кодексу України випливає загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою земельною ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній будинку, споруди). На виконання цієї норми шляхом укладення Договору дарування [PERSON] був подарований будинок разом з земельною ділянкою. Визнання договору дарування недійсним призведе до втрати права власності на єдине належне позивачу майно, в якому проживає її родина. Позивач не є стороною оспорюваного правочину. Позивач вказує як на підставу для визнання договору дарування недійсним те, що даний договір порушує її права користування прибудинковою територією. Водночас вона не конкретизує, яким чином договір порушує та обмежує права власності позивача на можливість володіння її майном. Відповідач стверджує, що позивач як власниця квартири [ADDRESS] не має жодного права на земельну ділянку придбану відповідачем, в тому числі і на праві спільної власності. Законодавством України не передбачений порядок виділення земельної ділянки саме на власника квартир, тож позивач не має жодних процесуальних підстав для подачі та задоволення відповідного позову стосовно фактичного позбавлення такого права третіх осіб та визнання договору дарування недійсним, стороною якого вона не є. Зі змісту позовних вимог випливає, що позов є завідомо безпідставний, має вочевидь штучний характер, не спрямований на реальний захист прав, позивач зловживає процесуальними правами (т.1, ас.119-127). 28.02.2024 року до суду надійшла заява представника позивача про збільшення позовних вимог, в якій просила: 1. Визнати недійсним договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Ковтун JI.O. 10 грудня 2020 року, відповідно до якого дарувальник [PERSON] безоплатно передає своїй дочці [PERSON] , а обдаровуваний, [PERSON] , приймає безоплатно у власність земельну ділянку за адресою [ADDRESS] з розташованим на ній житловим будинком за [ADDRESS] з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудам, що розташований за адресою: [ADDRESS] , надалі іменовано «Нерухоме майно та (або) земельна ділянка та (або житловий будинок). На земельній ділянці площею 0,0787 га кадастровий номер 5310137000:15:008:0495, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель житлової та громадської забудови, форма власності-приватна, розташовано житловий будинок загальною площею 104,4 кв.м, житловою площею 62.3 кв.м, та надвірні будівлі та споруди: а-навіс, Б-сарай, б-гараж( тимч.), В-вбиральня, Д-сарай, Д1- вхідний погреб, 1-ворота-хвіртка, 2-ворота, 3,4 огорожа, 1-замощення. 2. Скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Ковтун Л.О. Красноградський районний, Харківська область, індексний номер 55623679 від 10 грудня 2020 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2170015253101, об`єкт нерухомого майна земельна ділянка, кадастровий номер 5310137000:15:008:0495, площа (га) 0,0787, форма власності приватна, розмір частки 1, власник [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , країна громадянства Україна. 3. Скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Ковтун Л.О. Красноградський районний, Харківська область індексний номер 55623679 від 10 грудня 2020 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 973087553101, об`єкт нерухомого майна житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості , опис об`єкта загальна площа ( кв.м) 104.4, житлова площа ( кв.м) 63.3. Опис: навіс-е, сарай-Б, гараж (тимч.)-б, вбиральня-В, сарай -Д, вхідний погреб -Д1, ворота -хвіртка-1, ворота-2, огорода 3,4, замощення 1, адреса [ADDRESS] , форма власності приватна, розмір частки 1, власник [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , країна громадянства Україна. 4. Скасувати рішення державного реєстратора Тахтаулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Даньшіною A.B. від 15 вересня 2020 року, номер запису про право власності:38215665 реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2170015253101. об`єкт нерухомого майна земельна ділянка, кадастровий номер 5310137000:15:008:0495, площа (га) 0,0787, форма власності приватна, розмір частки 1, власник [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , країна громадянства Україна (архівний запис) (т. 1, а.с. 170-183). 15.03.2024 року на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи приватного нотаріуса Ковтун Л.О., в якому зазначає, що оспорюваний договір дарування від 10.12.2020 року повністю відповідає нормам закону, складений та посвідчений у повній відповідності до ЦК України, Закону України «Про нотаріат», а тому відсутні підстави для визнання його недійсним. Жодних з підстав, передбачених чинним законодавством, у даній справі немає, тож немає законних підстав для сумніву щодо правомочності та дійсності договору дарування. Документом про право власності для [PERSON] на моменту укладення договору дарування був договір купівлі-продажу від 2016 року на квартиру [ADDRESS] , але статус цього майна на момент укладення Договору дарування було змінено рішенням суду від 19.12.2019 року, яке набуло законної сили та не було скасоване станом на грудень 2020 року. Отже, на момент укладення договору дарування у нотаріуса були відсутні будь-які причини щодо відмови у вчиненні нотаріальних та реєстраційних дій. Станом на грудень 2020 року за рішенням суду від 19.12.2019 року було припинено право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та виділено в окремий об`єкт нерухомого майна житловий будинок-садибу з приналежними до нього господарськими спорудами. Позивач не може бути ініціатором розірвання договору, оскільки ініціатором розірвання договору можуть бути лише сторони цього договору, а треті особи на це не мають права (т. 1, а.с.205-241). 19.03.2024 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Вказує, що між ним та [PERSON] укладено Договір дарування від 10.12.2020 року, на підставі якого [PERSON] отримала у власність житловий будинок загальною площею 104,04 кв.м за адресою: [ADDRESS] , з приналежними надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,0787 кв.м, на якій розташований будинок. В момент укладення договору нотаріусу було подані всі необхідні документи щодо права власності на нерухоме майно. На день укладення Договору дарування документом, що підтверджує право власності для [PERSON] був договір купівлі-продажу від 2016 року на квартиру [ADDRESS] , але статус цього майна на момент укладення цього договору було змінено рішенням суду від 19.12.2019 року. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державною вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Твердження про відсутність прав власності на житловий будинок у [PERSON] , як дарувальника, під час укладення договору дарування, є безпідставним та необґрунтованим. [PERSON] є добросовісним набувачем права власності на нерухоме майно та земельну ділянку по [ADDRESS] (т. 1, а.с.213-217). 22.04.2024 до суду надійшла заява представника позивача про зміну підстави позову, в якій просила: 1. Визнати недійсним договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Ковтун Л.О. 10 грудня 2020 року, відповідно до якого дарувальник [PERSON] безоплатно передає своїй дочці [PERSON] , а обдаровуваний, [PERSON] , приймає безоплатно у власність земельну ділянку за адресою [ADDRESS] з розташованим на ній житловим будинком за [ADDRESS] з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудам, що розташований за адресою: [ADDRESS] , надалі іменовано «Нерухоме майно та (або) земельна ділянка та (або житловий будинок). На земельній ділянці площею 0,0787 га кадастровий номер 5310137000:15:008:0495, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель житлової та громадської забудови, форма власності - приватна, розташовано житловий будинок загальною площею 104,4 кв. м, житловою площею 62,3 кв. м, та надвірні будівлі та споруди: а-навіс, Б-сарай, б-гараж (тимч.), В-вбиральня, Д-сарай, Д1-вхідний погреб, 1-ворота-хвіртка, 2-ворота, 3,4 огорожа, 1-замощення. 2. Скасувати рішення державного реєстратора Тахтаулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Даньшіною А.В. від 15 вересня 2020 року, номер запису про право власності:38215665 реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2170015253101. об`єкт нерухомого майна земельна ділянка, кадастровий номер 5310137000:15:008:0495, площа (га) 0,0787, форма власності приватна, розмір частки 1, власник [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , країна громадянства Україна (архівний запис). Заява про зміну підстави позову обґрунтована тим, що отримавши відзив на позов, до якого було додано копію спірного договору дарування та ознайомившись зі змістом цього договору, позивачу стало відомо, що при посвідченні Договору дарування нотаріус, як на підставу підтвердження права власності дарувальника на житловий будинок з надвірними будівлями, послався, що житловий будинок з надвірними будівлями, знаходиться у власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Якименко О.В., приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області, 11.07.2016 за реєстровим номером № 911, право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.07.2016, номер запису про право власності 15418564, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 97308753101. Підстави позову змінюються лише в частині обґрунтування визнання спірного договору дарування недійсним, і полягають у тому, що посвідчуючи спірний договір дарування, нотаріус як на підставу належності дарувальнику права власності на житловий будинок з надвірними будівлями послався на те, що цей будинок знаходиться у власності дарувальника на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого Якименко О.В. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області 11.07.2016, тоді як в первісному позову було зазначено, що нотаріус посвідчуючи спірний договір дарування взагалі не зазначив на якій правовій підставі житловий будинок з надвірними будівлями підтверджується право власності дарувальника на нього. Із змісту Договору дарування та реєстрацією права власності на об`єкти нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно убачається, що предметом цього Договору є садиба до складу якої входить земельна ділянка та житловий будинок, що розташований на ній. Отже, у разі визнання недійсним цього Договору, він визнається повністю недійсним, а не окремої його частини, і позовні вимоги викладені саме таким чином. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 24.04.2024 року позов [PERSON] в частині скасування державної реєстрації прав власності за [PERSON] на земельну ділянку та індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться на адресою: [ADDRESS] залишено без розгляду та підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник позивача адвокат Васильєва Л.М. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Просила їх задовольнити. Посилалася на те, що відповідачі заперечують, що спірним договором дарування порушені права позивача. Однак вказане підтверджується рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21.04.2022 року та постановою Полтавської апеляційного суду від 27.09.2022, яке залишено без змін Верховним Судом. Цими рішеннями встановлено, що права позивача в частині користування прибудинковою територією порушені. Права позивача також порушені встановленою огорожею земельної ділянки, яка була передана у власність [PERSON] на підставі вже скасованого рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19.12.2019 року. Висновком експерта встановлено, що огорожа зведена з порушенням норм ДБН на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку. У зв`язку з тим, що права позивача порушені, тому вона є належним позивачем. У разі визнання договору дарування недійсним буде скасована державна реєстрація права власності на житловий будинок-садибу, до складу якого входить огорожа, земельну ділянку, які є предметом договору дарування, а позивач зможе відновити своє право на вільне користування прибудинковою територією і користування належною їй на права власності квартирою. Спірний договір дарування підлягає визнанню недійсним, оскільки підставою укладення Договору дарування став договір купівлі-продажу квартири від 11.07.2016 року, а за [PERSON] не було зареєстроване право власності на окремий об`єкт нерухомого майна-садибу. Жодних правовстановлюючих документів про право власності дарувальника на садибу нотаріус у своєму розпорядженні на час посвідчення спірного договору дарування не мав. Підстави для реєстрації права власності за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відпали, коли було скасовано рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19.12.2019 року, визнання недійсним за рішенням суду рішення Шевченківської районної ради стосовно передачі земельної ділянки [PERSON] . Проте без скасування вказаного рішення державного реєстратора неможливо поновити права позивача, Закон України на той час не мав автоматичного припинення речових прав та обтяжень. Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Вказувала, що позивач не є належним позивачем, оскільки нею не доведено порушення її прав. Позивач ніколи не була співвласником майна, належного [PERSON] , зокрема ні квартирою [ADDRESS] , інших господарських надвірних споруд. Позивач наголошує, що її права порушені щодо користування прибудинковою території. Проте нею не доведено ні розмір цієї прибудинкової території, ні її конфігурація. На момент посвідчення договору дарування нотаріус мала повноваження щодо посвідчення вказаного договору. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали. Третя особа приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Ковтун Л.О. у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи Департамент з питань реєстрації Полтавської міської ради у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] , третім особам [PERSON] , [PERSON] належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується Договором міни від 29.04.2011, посвідченого державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Дробітько В.В., зареєстрованого у реєстрі № 4-524, та Витягом про державну реєстрацію прав від 23.05.2011 року та зроблений відповідний запис ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 23.05.2011 року (а.с. 19,20). [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 11.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Якименко О.В., належало на праві приватної власності квартира [ADDRESS] , загальною площею 104,0 кв. м., житловою площею 54,6 кв. м. до якої приналежні сарай Б, вбиральня В; навіс, а: погріб вхідний Д - 1: сарай Д. Земельна ділянка у власність не придбавалась (а.с. 29-31). Відповідно до Договору дарування від 10.12.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Ковтун Л.О., зареєстрований в реєстрі за №1782, дарувальник [PERSON] безоплатно передав своїй дочці [PERSON] , а обдарований [PERSON] прийняла безплатно у власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] з розташованим на ній житловим будинком з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудам, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На земельній ділянці площею 0,0787 га кадастровий номер 5310137000:15:008:0495, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель житлової та громадської забудови, форма власності приватна, розташовано житловий будинок загальною площею 104,4 кв.м, житловою площею 62,3 кв.м, та надвірні будівлі та споруди: а - навіс, Б - сарай, б - гараж( тимч.), В - вбиральня, Д - сарай, Д1 - вхідний погреб, 1- ворота-хвіртка, 2 - ворота, 3,4 огорожа, 1- замощення (т.1., а.с. 131, т. 2, а.с.33-34). Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, судовими рішеннями, Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 19.12.2019 року у справі №554/3253/19 позов [PERSON] до Шевченківської районної ради в м. Полтаві ради задоволено. Припинено право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ), загальною площею 104,0 кв.м., житловою площею 54,6 кв.м. Визнано право власності за [PERSON] та виділено в окремий об`єкт нерухомого майна садибний (індивідуальний ) житловий будинок-садибу , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у складі: коридору (приміщення 1) загальною площею 17,6 кв.м, житлової кімнати (приміщення 2) загальною площею 24,6 кв.м, житлової кімнати (приміщення 3) загальною площею 21,5 кв.м, житлової кімнати (приміщення 5) загальною площею 16,2 кв.м, санвузла (приміщення 6) загальною площею 10,4 кв.м, кухні (приміщення 7) загальною площею 14,1 кв.м, з приналежними до нього господарськими спорудами, а саме: навісом літ. «а» площею 58,5 кв.м., сараєм літ. «Б» площею 133,9 кв.м, гаражем ( тимч.) літ. «б» площею 21,0 кв.м., вбиральнею літ «В» площею 2,0 кв.м, сараєм літ. «Д» площею 21,4 кв.м, вхідним погребом літ. «Д1» площею 10,1 кв.м, воротами- хвірткою № 1, воротами № 2, огорожею № 3, огорожею № 4, замощенням літ І. Загальна площа садибного (індивідуального) житлового будинку садиби складає 104,4 кв.м, житлова площа 62,3 кв.м. Визнано, що для обслуговування садибного (індивідуального) житлового будинку садиби, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власності [PERSON] технічно необхідною є земельна ділянка площею 0,0787 га, розміри якої відповідають фактичному користуванню (т. 1, а.с.36-38). Постановою Полтавського апеляційного суду від 27.07.2021 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19.12.2019 у справі №554/3253/19 скасовано. У задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено (т. 1, а.с. 39-41). Ухвалюючи вказане рішення колегія суддів Полтавського апеляційного суду, як на підставу скасування рішення суду встановила, що будинок [ADDRESS] є багатоквартирним будинком. На час подання позову [PERSON] був власником об`єкта нерухомого майна квартири [ADDRESS] у вказаному будинку. Частиною 1 статті 382 ЦК України передбачено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Частиною 2 цієї статті передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до ст.5 Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Ухвалюючи рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21.04.2022 у справі №554/10983/21, суд встановив, що передача у власність відповідачу [PERSON] земельної ділянки на підставі рішення сорок п`ятої сесії сьомого скликання Шевченківської районної у м. Полтаві ради (пункт 14 (з підпунктами 14.1 та 14.2) «Про передачу у власність земельних ділянок» від 10.09.2020 року щодо затвердження проекту відведення та передання і власність [PERSON] із земель комунальної власності земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , площа якої відповідно до проекту відведення виготовленого ТОВ НВІ «Землересурс» становить 787 кв.м для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5310137000:15:008:0495 порушує права позивача [PERSON] та визнав недійсним вказане рішення (т.1, а.с. 42-46). Рішення суду в цій частині залишене без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 27.09.2022 року, у якій суд встановив, що передача земельної ділянки [PERSON] проводилась на підставі рішення суду, без увідомлення інших співкористувачів земельної ділянки та без врахування їх інтересів, тобто встановив порушення прав співвласників багатоквартирного будинку та співкористувачів прибудинковою територією (т. 1, а.с.47-51). Постанова Полтавського апеляційного суду \~ \~ \~ \~залишена без змін постановою Верховного Суду від 15.08.2023 року (т. 1, а.с.52-60). Згідно із ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Тлумачення статті 215 свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11.08.2021 року у справі № 523/7609/17. Отже вказаними судовими рішеннями встановлено, що права позивача в частині користування прибудинковою земельною ділянкою порушені, саме з цих підстав рішення сорок п`ятої сесії сьомого скликання Шевченківської районної у м. Полтаві ради (пункт 14 (з підпунктами 14.1 та 14.2) «Про передачу у власність земельних ділянок» від 10.09.2020 року визнано недійсним, оскільки суди встановили порушення прав співвласників багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до висновку експерта № 19 від 10.05.2024 огорожа, власником якої на теперішній час є відповідач [PERSON] , зведена з порушеннями ДБН на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку. Огорожа розташована на незначній відстані від багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира [ADDRESS] , яка належить позивачу, що перешкоджає їй доглядати за квартирою, мати доступ до труби газопостачання до квартири і будинку в цілому, оскільки газова труба вводу газопостачання до будинку розташована саме в цій частині будинку, де збудована огорожа. Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] є належним позивачем у даній справі, оскільки позивачем доведено, що її права порушуються, а також спростовано твердження відповідача [PERSON] та її представника про те, що спірний договір дарування не порушує прав позивача. Відповідно до Договору дарування від 10.12.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Ковтун Л.О., зареєстрований в реєстрі за №1782, дарувальник [PERSON] безоплатно передав своїй дочці [PERSON] , а обдарований [PERSON] прийняла безоплатно у власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] з розташованим на ній житловим будинком з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудам, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На земельній ділянці площею 0,0787 га кадастровий номер 5310137000:15:008:0495, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель житлової та громадської забудови, форма власності приватна, розташовано житловий будинок загальною площею 104,4 кв.м, житловою площею 62,3 кв.м, та надвірні будівлі та споруди: а - навіс, Б - сарй, б - гараж( тимч.), В - вбиральня, Д - сарай, Д1 - вхідний погреб, 1- ворота-хвіртка, 2 - ворота, 3,4 огорожа, 1- замощення . Як зазначено у вказаному договорі дарування: «Нерухоме майно, що відчужується належить дарувальнику [PERSON] , державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено 15.09.2020, державним реєстратором Даньшіною А.В., Тахтаулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, номер запису про право власності: 38215665, реєстраційний номер нерухомого майна 2170015253101, що підтверджується інформаційною довідкою, сформованою Ковтун Л.О., приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області 10.12.2020; житловий будинок з надвірними будівлями, знаходить у власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Якименко О.В., приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області, 11.07.2016 року за реєстровим № 911, право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.07.2016, номер запису про право власності 15418564, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 973087553101 (т. 2, а.с. 33-34). Як убачається, приватний нотаріус Красноградського районного округу Харківської області посвідчила спірний договір дарування, зазначивши підставою для укладення договору дарування житлового будинку-садиби, що розташований на земельній ділянці, договір купівлі-продажу квартири від 11.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Якименко О.В., зареєстрованому в реєстрі № 911 та витягу з Державного реєстру речових прав до нього. Проте відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 11.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Якименко О.В., зареєстрованому в реєстрі № 911, [PERSON] став власником квартири [ADDRESS] , що не є тотожним правовстановлюючим документом, який би підтверджував право власності [PERSON] на цю квартиру як на житловий будинок - садибу. Зазначене свідчить, що на час посвідчення договору дарування земельної ділянки з розташованим на ній житловий будинком, [PERSON] не набув права власності на житловий будинок-садибу, не зареєстрував своє право власності на окремий об`єкт нерухомого майна садибного (індивідуального) житлового будинку садиби загальною площею 104,4 кв.м, житловою площею 62,3 кв.м та надвірні будівлі і споруди за адресою [ADDRESS] . Пунктом 9 частини 1 ст. 27 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який був чинним на час посвідчення договору дарування передбачав, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Рішення суду про припинення права власності на квартиру та виділ нерухомого майна із спільної часткової власності підлягає реєстрації в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Після такої реєстрації особа набуває права власності на виділене в окрему одиницю нерухоме майно, як на окремий об`єкт нерухомого майна. Частиною 1 статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 4 статті 334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до пункту 56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, в редакції чинній на час посвідчення договору дарування, передбачалось, що для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: 1) договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду; 2) документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки. Пунктом 54 Порядку передбачено, що для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу або об`єднання, подаються: документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його поділу або об`єднання (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків, коли об`єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або об`єднання без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення); технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Як убачається із наданих документів для посвідчення договору дарування земельної ділянки з розташованим на ній житловим будинком державна реєстрація речових прав на спірний будинок-садибу на час укладення договору дарування земельної ділянки з розташованим на ній житловим будинком не була проведена за дарувальником [PERSON] в установленому законом порядку, не присвоєна окрема адреса виділеному об`єкту нерухомого майна, вказаний об`єкт нерухомого майна не зареєстрований в Державному реєстрі речових прав нерухомого майна, як житловий будинок-садиба. Отже, в силу вимог частини 4 статті 334 ЦК України, яка передбачає, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону, [PERSON] не набув в установленому законом порядку права власності на вказаний житловий будинок. На час укладення договору він не надав нотаріусу належні правовстановлюючі документи про його право власності на спірний житловий будинок, а нотаріус не мала законних підстав посвідчувати такий договір дарування. Відповідно до ст.717 Цивільного кодексу України за договором дарування земельної ділянки з розташованим на ній житловим будинком одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно ділянку та будинок на ній у власність. Договір дарування земельної ділянки з розташованим на ній житловим будинком укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Статтею 381 ЦК визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із\~ч.\~1\~ст.\~203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що спірний Договір дарування підлягає визнанню недійсним. Щодо позовної вимоги про скасування архівного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на спірну земельну ділянку, то вони також підлягають задоволенню. Судом встановлено, що підстави для реєстрації права власності за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відпали, коли судом апеляційної інстанції було скасовано рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19.12.2019 у справі №554/3253/19, а також визнано недійсним за рішенням Октябрського районного суду від 21.04.2022 у справі №554/10983/21 рішення сорок п`ятої сесії сьомого скликання Шевченківської районної у м. Полтаві ради (пункт 14( з підпунктами 14.1 та 14.2) «Про передачу у власність земельних ділянок» від 10.09.2020 року визнано недійсним. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення механізму протидії рейдерству» від 12.05.2022 року внесено зміни та доповнення до Закону України\~«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким ч. 3 ст. 26 цього Закону викладена у новій редакції. Вказані зміни набрали чинності з 26.07.2022 року. У редакції, чинній до 26.07.2022, ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора могло відбуватися винятково з одночасним вирішенням спору про визнання, зміну чи припинення речових прав. Як слідує з редакції абз. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України\~«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішенням суду можуть визнаватися речові права та їх обтяження, проте, якщо такого визнання немає, то речові права та їх обтяження поновлюються на підставі невід`ємної архівної складової частини. Для цього достатньо рішення суду про скасування державної реєстрації, прав чи документів, на підставі яких було проведено державну реєстрацію. Те саме стосується реєстрації зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, врегульованих абз. 3 ч. 3 ст. 26 вказаного Закону, яким визначено, що відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. Внесені зміни встановлюють «автоматичне» припинення речових прав та обтяжень у разі скасування судом рішення про державну реєстрацію та «поновлення» речового права (обтяження) на підставі рішення суду або відповідно до архівної частини Реєстру без обов`язкового вирішення окремого спору про визнання, зміну чи припинення речових прав. Враховуючи те, що рішення державного реєстратора Тахтаулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Даньшіною А.В. від 15.09.2020 року, про право власності земельної ділянки площею 0,0787 га, кадастровий номер: 5310137000:15:008:0495, при ухваленні рішення не було винесене, а вказаним рішенням порушуються права позивача, то суд приходить до висновку про скасування вказаного рішення державного реєстратора. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами позовні вимоги у повному обсязі. Заперечення відповідачів та третьої особи приватного нотаріуса не спростовують позовні вимоги.

Outcome: approved