Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

02.07.2024 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною заявою на обгрунтування якої зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка з липня 2012 року та по дату своєї смерті проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а її мати була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Фактично це є одне будинковолодіння. Після смерті матері залишилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка, яка розташована на території Млинівської територіальної громади. Як наслідок, вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, оскільки нею не доведено факт проживання спадкодавця на момент своєї смерті разом із нею. Вказує, що вона є єдиним спадкоємцем, котрий претендує на спадщину. Враховуючи наведене, просить суд встановити факт її постійного проживання разом з [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з 17.07.2012 року по день її смерті . \~ \~ \~ \~У судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, до його початку також подав заяву з проханням розгляд справи здійснювати у його відсутності, при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення заявниці, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] . Її батьками вказані: батько [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (зворот а.с. 5). [INFO] померла [PERSON] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 5). Тобто, заявниця [PERSON] є донькою померлої [INFO] [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на належну їй земельну ділянку, яка розташована за адресою: Рівненська обл., Млинівський р-н, с. Привітне (а.с.6). Однак, як встановлено судом, заявниця у встановлений судом строк із заявою про прийняття спадщини після смерті матері не зверталася, проте, як стверджує остання, на момент смерті спадкодавця вона проживала разом з нею в одному будинковолодінні, попри ту обставину, що зареєстроване місце проживання [PERSON] було за іншою адресою, відмінною від її адреси. Вищевказана обставина позбавляє заявницю можливості оформити свої спадкові права, а тому їй необхідно довести факт прийняття спадщини, шляхом проживання разом з матір`ю на момент її смерті за однією адресою. Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Із наведеного слідує, що для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт, що [PERSON] постійно проживала разом з [PERSON] до моменту смерті останньої. Свідки [PERSON] та [PERSON] попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від дачі показань за ст. ст. 384, 385 КК України, що підтверджується їх підписом, тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази. Крім того, факт, про встановлення якого просить заявник, таклож підтверджується витягом з технічного паспорту на будинок [ADDRESS] , рішенням суду від 17.07.2012 року (справа №0308/8896/12). За вказаних\~обставин,\~оцінюючи належність,\~допустимість і\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~та враховуючи\~те,\~що під\~час розгляду\~справи,\~знайшли підтвердження\~обставини,\~на які\~посилаються заявниця,\~і вони\~є такими,\~що дозволяють\~встановити факт\~проживання [PERSON] , на момент смерті за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю донькою, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved