Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 13.03.2021 року у Конотопському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 59, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 25.11.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.03.2021 року вона з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у Конотопському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 59. У шлюбі народилася донька [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею. Вона бажає розірвати шлюб з відповідачем з тієї причини, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, оскільки мають різні погляди на спільне життя та сімейні взаємовідносини, втратили почуття любові і взаємоповаги, разом не ведуть спільного домашнього господарства. У зв`язку з цим вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить їх інтересам. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 38, 39). Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13.03.2021 року у Конотопському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 59 (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають малолітнью доньку [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якої, позивач записана матір`ю, а відповідач - батьком (а.с. 10). Спір про майно не виник. Таким чином, суд вважає, що спільне життя та збереження сім`ї неможливі, а збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересах малолітньої дитини, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Судом також встановлено, що малолітня дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатною особою, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. Дані обставини не оспорювались сторонами і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 11 ЗУ«Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Приписами ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомогота нерухомогомайна,грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Нормами ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Відповідач, перебуває в працездатному віці, відомостей про обтяження турботами щодо утримання інших осіб не надав, являючись батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , зобов`язаний утримувати її до повноліття. Також, приймаючи до уваги матеріальне положення дитини, яка потребує матеріальної допомоги, обставини, що мають істотне значення, вважає за можливе визначити розмір аліментів, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця. Суд вважає, що такий розмір аліментів на дитину є достатнім та не буде порушувати її майнові права. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] 1211 грн. 20 коп. судового збору, сплаченого нею при подачі позовної заяви до суду, та на користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: partial