Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на той факт, що Військова частина [NUMBER] , є власником, на праві оперативного управління, легкового автомобіля MAZDA 323 F, військовий номер [NUMBER] . 20.04.2024 року о 17.35 годин в Миколаївській області, Вітовський район, АД М-14 Одеса -Мелітополь- Новоазовськ169 км + 400 метрів водій [PERSON] керуючи транспортним засобом ЗАЗ Ланос не був уважним , не вибрав вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з транспортним засобом MAZDA 323 F , військовий номер [NUMBER] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Травмованих немає. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п.2.3б, 12.1 ПДР України, вину свою в судовому засіданні визнав не заперечував про обставин події, які вказані в протоколі. Постанова Херсонського міського суду Херсонської області набрала законної сили 04.06.2024 року справа №766/6294/24. Юридичною експертною компанією Баранкова була проведена оцінка вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 515/05-24 сума збитків складає 83676,00 гривень. Вартість послуг оцінки складає 5000, 00 гривень. Враховуючи вищевикладене військова частина лишилась автомобіля, який виконував службові завдання та зазнала збитків внаслідок ДТП. У зв`язку із чим просить стягнути з [PERSON] , на користь військової частини [NUMBER] , матеріальний збиток, завданий внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 83676,00 грн., витрати пов`язані із експертними послугами покласти на відповідача в розмірі 5000 грн. та судові витрати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.06.2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення. Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, 20.04.2024 року о 17.35 годин в Миколаївській області, Вітовський район, АД М-14 Одеса -Мелітополь- Новоазовськ169 км + 400 метрів водій [PERSON] керуючи транспортним засобом ЗАЗ Ланос не був уважним , не вибрав вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з транспортним засобом MAZDA 323 F , військовий номер [NUMBER] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Травмованих немає. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області №766/6294/24 від 04.06.2024 року [PERSON] визнати винним у вчиненні вказаної дорожньо - транспортної пригоди. Згідно з ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В пункті 7\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі»\~роз`яснено, що, відповідно до частини четвертої\~статті 61 ЦПК, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає. Відповідно до Звіту № 515/05-24 Про оцінку матеріального збитку завданого власнику внаслідок колісного транспортного засобу, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого державі в особі Військової частини [NUMBER] , становить 83676 грн. 00 коп. Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1\~статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Пункт 1.7 статті І Закону передбачає у якому значенні вживається терміну «1.7. забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована». Хоча передбачені пунктом 13.1 статті 13 Закону категорії громадян звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але керовані такими особами транспортні засоби без укладання щодо них договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не відносяться до забезпечених транспортних засобів. Зазначена правова позиція МТСБУ підтверджується висновками, зазначеними у Постанові Верховного Суду України від 31.10.2018 по справі № 204/3413/16-ц (провадження № 61-21601св 18). Оскільки по відношенню до пошкодженого ТЗ марки «Mazda 323 F» з номерним знаком [NUMBER] на момент ДТП був відсутній договір зазначеного виду страхування, то такий транспортний засіб не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 Закону, і, відповідно, МТСБУ не має повноважень відшкодувати шкоду заподіяну пошкодженням такого транспортного засобу». Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2\~Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, підставою для стягнення шкоди є наявність в діях її заподіювача складу цивільно-правової відповідальності: протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди, прямий причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та шкодою, наявність вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Важливим елементом для визначення наявності, чи відсутності підстав покладення відповідальності з відшкодування шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони, а саме, що шкода, яка завдана особі, є наслідком протиправної дії чи бездіяльності заподіювача шкоди. Згідно з ч. 1\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3\~ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Таким чином, в ході розгляду справи було встановлено, що позивачем правомірно пред`явлено позов про відшкодування матеріально шкоди до відповідача. При цьому, усі доводи сторони відповідача в обґрунтування заявлених позовних вимог ґрунтуються на особистих переконаннях та поясненнях останнього. Однак для ухвалення у справі обґрунтованого рішення, такі факти повинні бути встановлені належними та допустимими доказами (висновками експертів, відповідними письмовими доказами тощо), а не ґрунтуватися на припущеннях, чого стороною позивача не було надано суду для підтвердження своїх заперечень проти позову. Наведена ситуація зводить процес вирішення даної справи на підставі здогадок та припущень, покладення яких в основу законного та обґрунтованого рішення є недопустимим. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених\~ЦПК\~випадках. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Слід зауважити, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста\~статті 81 ЦПК України). Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що, відповідно до\~статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесенні на складання оцінки заподіяного збитку в сумі 5000 грн., що підтверджується копією платіжною інструкцією № 0.0.3657210041.1 від 20.05.2024 року. В порядку\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved