Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

Керівник Голованівської окружної прокуратури, звернувся до суду в інтересах держави в особі Національної Служби Здоров`я України, Криворізької міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача КНП «Криворізька міська клінічна лікарня №2 Криворізької міської ради» з позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Позов обґрунтовує\~тим,\~що 16.10.2021 року о 07:00 годині [PERSON] , керуючи автомобілем «DACIA SANDERO» з реєстраційним номерним знаком [NUMBER] , та рухаючись за межами населеного пункту по автомобільній дорозі М-12 «Стрий Тернопіль Кропивницький Знам`янка» з боку села Скалівські Хутора Голованівського району Кіровоградської області в напрямку села Кринички Голованівського району Кіровоградської області. Під час\~руху [PERSON] наближалась до заокруглення проїзної частини ліворуч, проявила особисту неуважність до забезпечення елементарних\~вимог безпеки\~дорожнього руху,\~порушивши\~вимоги п.п. 2.3 (б) \~та п. 12.1 Правил дорожнього руху України, не вибрала безпечної швидкості для руху, допустила виїзд на праве узбіччя, де втратила керування керованим нею транспортним засобом, з подальшим його виїздом на ліве узбіччя, де відбулося перекидання автомобіля. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля «DACIA SANDERO» з реєстраційним номерним знаком [NUMBER] , [PERSON] , згідно висновку судово-медичної експертизи № 134 від 25 жовтня 2021 року отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому середньої третини правої ключиці, які згідно пункту 2.2.2 «Правил визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом № 6 від 17.01.1995 року, мають ознаки середнього ступеня тяжкості, так як викликають тривалий розлад здоров`я на термін більше 3-х тижнів, які утворилися в результаті ДТП. Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 02.12.2021 року \~ [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого с. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закрито кримінальне провадження відносно неї. Згідно інформації, наданої КНП «Криворізькою міською клінічною лікарнею №2 Криворізької міської ради від 26.01.2024 року №15-к, вартість лікування [PERSON] по фактичним витратам склала 12874,03 грн., з яких за рахунок місцевого бюджету 477,62 грн. та за рахунок Національної Служби Здоров`я України 12396,41 грн. Просив стягнути із [PERSON] на користь держави, в особі Національної Служби Здоров`я України кошти на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину с сумі 12396,41 грн. та на користь держави, в особі Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня №2 Криворізької міської ради» кошти на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 477,62 грн. Прокурор в судове засідання не з`явився подав заяву про розгляд справи без участі прокурора. Представник Національної Служби Здоров`я України и в судове засідання не з`явився, направила на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд проводити розгляд справи без його участі. Представник Криворізької міської ради в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання, яким позов визнав, в разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення, розгляд справи просив проводити без його участі. Представник КНП «Криворізька міська клінічна лікарня №2 Криворізької міської ради» в судове засідання не з`явився, був повідомлений в порядку ст. 128 ЦПК України, згідно зворотнього поштового повідомлення судова повістка була вручена 31.05.2024 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, була повідомлена в порядку ст. 128 ЦПК України, згідно зворотнього поштового повідомлення вся поштова кореспонденція повернулася з поміткою «за закінченням терміну зберігання». В подальшому повідомлялась, шляхом розміщення 17.06.2024 року, 09.07.2024 року оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого не відоме. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: Судом встановлено,\~що предметом\~спору в\~даній справі\~ є правовідносини\~щодо відшкодування шкоди, заподіяної потерпілому, внаслідок кримінального правопорушення, які регулюються нормами КК України, ЦК України. В судовому\~засіданні\~встановлено,\~що\~ухвалою Новоархангельського районного суду\~Кіровоградської області\~від 02.12.2021 року [PERSON] , обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України будо звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України; кримінальне провадження відносно [PERSON] , що зареєстроване в ЄРДР від 16.10.2021 року за № 12021121110000480 - закрито (а.с. 16-18). З огляду на інформацію, надану КНП «Криворізькою міською клінічною лікарнею №2 Криворізької міської ради від 26.01.2024 року №15-к, вартість лікування [PERSON] по фактичним витратам склала 12874,03 грн., з яких за рахунок місцевого бюджету 477,62 грн. та за рахунок Національної Служби Здоров`я України 12396,41 грн. (а.с. 19-21). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. \~ \~ \~ \~Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.10.2021 року, додатковому доказуванню не підлягає. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 2 ст. 1191 встановлено, що держава має право зворотної вимоги до особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Таким чином, законом встановлено обов`язок відповідача відшкодувати витрати на лікування потерпілого від злочину. Згідно з ч. 1 ст. 1206 ЦК України, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров?я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. За змістом наведеної норми матеріального права, обов`язок відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину,покладається саме на винну особу, яка вчинила цей злочин, і заподіяла шкоду здоров`ю потерпілої, як умисними, так і необережними діями. Таким чином, законодавець відмежовує поняття витрат на лікування потерпілого від злочину та інституту шкоди, відповідальність за заподіяння якої не завжди покладається на винну особу. Відповідно до ч.ч. 1,7 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", підставою представництва прокурором у суді інтересів держави є нездійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно з п.п. 8 та 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 07.07.1995 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат", питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується, згідно із "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. Витрачені на лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Враховуючи наведене та те, що на час подання позову витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину [PERSON] не були відшкодовані, з урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з [PERSON] витрат на лікування потерпілого від дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.10.2021 року. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, згідно положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. З урахуванням\~викладеного,\~

Outcome: approved