Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

Позивач звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки доходу відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення з заявою до суду і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення донькою двадцятитрирічного віку. У обґрунтування позовної заяви зазначає, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.10.2020 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Донька сторін досягла повноліття [INFO] , проте продовжує перебувати на утриманні позивача, оскільки навчається на денній формі навчання Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, термін навчання до 30.06.2028. Повнолітня донька не має змоги працювати, оскільки навчається на денній формі. Позивач самостійно забезпечує утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання спільної доньки не надає, а тому позивач вимушена звернутися до суду з указаним позовом. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 травня 2024 року відкрито позовне провадження у справі, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження призначено до розгляду по суті на 25 червня 2024 року. 25 червня 2024 року судове засідання відкладено на 29 липня 2024 року за клопотанням відповідача. 12 липня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме у розмірі 1/4 частини від його заробітної плати до досягнення донькою двадцяти трьох років, просив відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу. У обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що він має групу інвалідності, а також надає допомогу батькам, які є пенсіонерами. 24 липня 2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якому зазначено, що відповідач подав відзив на позовну заяву з порушенням строку, а тому представник позивача просила відхилити доводи, зазначені у ньому. Також послалася на те, що відповідачем не надано жодного підтверджуючого доказу, що відповідач є інвалідом та здійснює утримання батьків. Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні частково визнав позовні вимоги з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 630. З довідки № 800, виданої 17.04.2024 Національним медичним університетом імені О.О. Богомольця, вбачається, що [PERSON] навчається на 2 курсі медичного факультету № 1 Національного медичного університету імені О.О. Богомольця за кошти фізичних осіб, денна форма навчання, термін навчання 6 років, дата закінчення навчання 30.06.2028. Як вбачається з договору про надання платної освітньої послуги від 18.10.2022 загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання складає 240\~480 грн. Згідно додаткової угоди від 02.08.2023 до договору від 18.10.2022 загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання, з урахуванням підвищення, становить 293\~780 грн. До позовної заяви додані копії квитанції про оплату вартості навчання [PERSON] , де платником зазначена позивач [PERSON] . Згідно довідки, виданої Національним медичним університетом імені О.О. Богомольця, станом на 18.04.2024 у [PERSON] відсутній борг перед університетом. Згідно довідки, виданої Національним медичним університетом імені О.О. Богомольця гуртожиток №6 від 19.04.2024, [PERSON] не проживає в студентському гуртожитку. Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд зазначає, що позивачем не надано доказів оренди квартири для доньки, а отже посилання позивача на щомісячну оплату квартири у сумі 20\~000,00 грн. на місяць не підтверджено жодним належним доказом. Крім того, з роздруківок про переказ грошових коштів на ім`я [PERSON] суд позбавлений можливості встановити відправника, а тому зазначені скріншоти не можуть бути прийняті судом до уваги. Також суд не приймає до уваги додану до відповіді на відзив Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо майна [PERSON] та [PERSON] , оскільки позивачем не надано доказів підтвердження родинних зв`язків указаних осіб з відповідачем. Відповідач зазначив, що може сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітної плати. Суд також враховує, що рішенням суду від 02.10.2020 на неповнолітню доньку з відповідача стягувалися аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку, натомість на утримання повнолітньої доньки позивач просить стягнути 1/3 частини доходу відповідача. Зазначення позивачем про витрати на вартість навчання та понесення позивачем цих витрат могли б бути враховані під час вирішення питання щодо участі відповідача у додаткових витратах на дитину, однак вказані обставини не можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів згідно ст. 182 СК України. З огляду на викладене, оцінюючи всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, а саме, що відповідач є батьком повнолітньої [PERSON] , яка потребує матеріальної допомоги для продовження навчання, проживання та придбання побутових речей, і, незважаючи на працездатний вік, не може отримувати постійного заробітку у зв`язку з навчанням за денною формою, часткове визнання відповідачем позовних вимог, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, а також те, що відповідач як батько не звільнений від обов`язку утримувати повнолітню доньку протягом її навчання, є інвалідом, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позову 24.04.2024 і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору. Судом у судовому засіданні оглянуто посвідчення відповідача у застосунку «Дія», згідно якого відповідач [PERSON] має ІІ групу інвалідності, а тому на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Таким чином судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: partial