Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

В провадженні Дружківського міського суду Донецької області знаходиться цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Званівської об`єднаної територіальної громади в особі Званівської сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Позивач звернулася до суду з позовною заявою,\~в якій просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування право власності на земельні ділянки, розташовані: Донецька область, на території Званівської об`єднаної територіальної громади, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1420981500:01:000:0956 площею 0,17 га та кадастровий номер 1420981500:01:000:0232 площею 4,48 га, в порядку спадкування після смерті [PERSON] [INFO] , померлої [INFO] . Обґрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду, позивач посилається на наступне, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 05.03.2019 року. Позивач перебував у родинних стосунках з померлою, він був її сином, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 18.01.1950 року. Після смерті матері [PERSON] , залишилась спадщина, земельні ділянки, розташовані на території Званівської об?єднаної територіальної громади (колишньої Верхньокам?янської сільської ради) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва : кадастровий номер 1420981500:01:000:0956 площею 0,17 га та кадастровий номер 1420981500:01:000:0232 площею 4,48 га. Відповідно листа міськрайонного управління у Бахмутському районні та м. Бахмуті ГУ держгеокадастру у Донецькій області № 0-5-0.171-171/111-20 від 03.02.2020 р. [PERSON] , не отримувала державний акт на право власності на земельну ділянку. Згідно Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай), що видаються Артемівською райдержадмістрацією, по КСП "Дружба" Верхньокам?янської сільської ради, відповідно до розпорядження голови райдержаміністрації від 18.06.1997 р. № 275 громадянці [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія (ДН № 0040714, зареєстрований 30.06.1997 р. за № 9636, площею 6,22 умовних кадастрових гектарів). Згідно листа Званівської сільської ради № 1056/02-08 від 28.08.2020 р. [PERSON] , як власник сертифікату, отримала земельні ділянки: № 232 площею 4,48 га рілля, № 167 площею 0,68 сінокоси, № 425 площею 0,17 га багаторічні насадження. Відповідно даних публічної кадастрової карти, земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери: № 232 площею 4,48 га рілля (за Публічною кадастровою картою України, земельна ділянка з кадастровим номером 1420981500:01:000:0232); № 167 площею 0,68 сінокоси (за Публічною кадастровою картою України, земельна ділянка з кадастровим номером відсутній); 425 площею 0,17 га багаторічні насадження (за Публічною кадастровою картою України, земельна ділянка з кадастровим номером 1420981500:01:000:0956). Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки кадастровий номер 1420981500:01:000:0956 та кадастровий номер 1420981500:01:000:0232 від 13.08.2020 р. цільове призначення 2.1 (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Українського класифікатора цільового використання землі, затвердженого листом Держкомзему України від 24.04.1998 № 14-1-7/1205) власником є [PERSON] . Позивач є спадкоємцем першої черги. Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 07.07.2020 року приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Сабіною Л.В. після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 84/2020. Постановою № 199/02-31 від 13.08.2020 р. приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Сабіною Л.В., відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з не наданням правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності [PERSON] на земельні ділянки розташовані на території Званівської об?єднаної територіальної громади (колишньої Верхньокам?янської сільської ради) кадастровий номер 1420981500:01:000:0956, кадастровий номер 1420981500:01:000:0232. Враховуючи, що спадкодавець не отримав під час життя з не відомих обставин державний акт на земельні ділянки, позивач не має змоги оформити право на земельні ділянки та вимушений звернутись до суду. З 01.01.2019 року земельна ділянки знаходиться на території Донецька область, Бахмутський район, Званівської об?єднаної територіальної громади (колишньої Верхньокам?янської сільської ради). У зв?язку з відсутність державного акту на земельні ділянки кадастрові номери 1420981500:01:000:0956, 1420981500:01:000:0232, позивач змущений звернутися до суду для визнання право власності земельні ділянки в порядку спадкування. За наведених обставин просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.11.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.12.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 20.02.2023 року цивільну справу прийнято до провадження Дружківського міського суду Донецької області та призначено для розгляду справи по суті. Не погоджуючись з поданими позовними вимогами до суду надійшов відзив від 25.07.2024 року Званівської сільської ради Бахмутського району Донецької області, зазначивши, що позивачем не долучено до позову копію та/або оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0040714, зареєстрованого 30.06.1997 за № 9636, площею 6,22 умовних кадастрових гектарів, на який посилається [PERSON] , та здійснюється лише посилання на нього позивачем з листа міськрайонного управління у Бахмутському районні та м. Бахмуті ГУ держгеокадастру у Донецькій області від 03.02.2020 №0-5-0.171-117/111-20. При цьому, у позові не зазначено причин та підстав не надання цього Сертифікату. У позові позивач [PERSON] посилається на лист Званівської сільської ради №1056/02-08 від 28.08.2020 року із якого вбачається, що інформація у сільраді відносно того, що [PERSON] як власник Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0040714, зареєстрованого 30.06.1997 за №9636, зверталася за обміном цього Сертифікату на Державний акт на право власності, відсутня. При цьому, Званівська сільська рада надала викопіювання з Схеми поділу земель на паї колишнього КСП «ДРУЖБА», де померла гр. [PERSON] отримала ділянки: за №232 площею 4,48 га - рілля, за №167 площею 0,68 га сінокоси та за №425 площею 0,17 га багаторічні насадження, та із цього вбачається, що загальна площа отриманих земельних ділянок згідно цього Листа вже складає 5,33 га. З огляду на зазначені обставини справи, представник відповідача зазначає, що з дня набрання чинності 01.01.2019 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», повноваження районної державної адміністрації щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) виключені. Законодавчо визначений механізм відновлення втрачених сертифікатів на право на земельну частку (пай), зокрема, видача дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) відсутній. Відповідач вказав, що Званівська сільська рада своїм листом повідомила про підтвердження саме «права» на земельну частку (пай), а не «право власності», та повідомила, що [PERSON] отримала ділянки внаслідок поділу земель на паї, що також аналогічно підтверджено про право на земельну частку (пай) і ГУ Держгеокадастру у Донецькій області станом на лютий 2020 року у зазначеному вище листі. Отже, на думку відповідача, відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, право власності на яке не мала їх спадкодавець, оскільки це суперечить нормам Книги третьої та шостої ЦК України. Померла мати позивача мала Сертифікат про право на земельну частку (пай), а не право власності на землю. Тобто, позивач успадковує після матері саме право на земельну частку (пай) і можуть його реалізувати у порядку встановленому законом. 08.07.2003 року набрав чинності Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІУ (далі по тексту Закон), який визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв). Відповідно до статті 1 Закону право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Нормою частини першої статті 2 Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Згідно із частиною другою статті 2 Закону, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є свідоцтво про право на спадщину. Статтею 3 Закону визначено підстави для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), а саме: підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради; особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідач вважає, що позивач, який успадкував після матері право на земельну частку (пай), мають право на отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину, що в подальшому надасть їм можливість реалізувати зазначене право у порядку встановленому Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІV. Отже, відповідно до статті 1218 ЦК України, до позивача у складі спадщини її матері також перейшло і право на земельну частку (пай) саме як речове право на даний об`єкт нерухомості, що належало спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Як висновок, враховуючи встановлені обставини з матеріалів справи та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, відповідач вважає, що позивач в особі його представника обрали невірний спосіб захисту його права на спадкування шляхом визнання за ними саме права власності, оскільки позивач має право набути таке право власності на підставах і порядку встановленому спеціальним законом. Відповідач вважає, що позивач в особі його представника повинні були звернутися з позовною вимогою саме визнати [PERSON] спадкоємцем у порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , шляхом визнання за ним права власності саме на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0040714, зареєстрованого 30.06.1997 за №9636, площею 6,22 умовних кадастрових гектарів, на території Званівської сільської ради (колишньої Верхньокам`янської сільської ради). При цьому, станом як на день відкриття спадщини або на дату подання позовної заяви, так і теперішній час, жодних Державних актів на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] не зареєстровано і не видано. Тобто, спадкодавець позивача не отримала державний акт на землю замість сертифікату на земельну частку (пай). Відповідач припускає, що померла [PERSON] , яка отримала вказану земельну частку (пай), однак не встигла оформити (зареєструвати) на неї право власності відповідно до вимог законодавства, не завершила процедуру приватизації вказаної земельної ділянки, тобто, не використала у повному обсязі належне їй право на набуття у власність даної земельної ділянки. Таким чином, позиція відповідача залишається такою, що у будь - якому випадку, позивачем та його представником обрано неналежний спосіб захисту його права на спадкування за законом права на земельну частку (пай), що залишено після смерті матері на підставі відповідного Сертифікату, та, нажаль, будь - яких уточнень позовних вимог матеріали справи не місять. Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за кадастровими номерами - 1420981500:01:000:0956 та 1420981500:01:000:0232 на підтвердження того, що право власності не зареєстровано за [PERSON] , а також, Інформація про земельну ділянку за кадастровими номерами - 1420981500:01:000:0232, 1420981500:01:000:095 та 1420981500:01:000:01 із яких вбачається, що станом на липень 2024 це приватна власність. Позивач\~у судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи його повідомлено належним чином, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача\~у судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи його повідомлено належним чином, надіслав на адресу\~суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив розглядати справу за наявними в матеріалах справи документами. У зв`язку з неявкою учасників справи, у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Відповідно до листа міськрайонного управління у Бахмутському районі та м. Бахмуті ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 03.02.2020 року громадянка [PERSON] не отримала державний акт на право власності на земельну ділянку. Згідно Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай), що видаються Артемівською райдержадміністрацією, по КСП «Дружба» Верхньокам`янської сільської ради, відповідно до розпорядження голови райдержадміністрації від 18.06.1997 № 275 громадянці [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0040714, зареєстрований 30.06.1997 за № 9636, площею 6,22 умовних кадастрових гектарів. Надання сертифікатів, передбачено в одному екземплярі, то надати його копію не вбачається можливим. Згідно листа Званівської сільської ради Бахмутського району Донецької області від 28.08.2020 року вбачається, що відповідно списку громадян, яким надавалися сертифікати на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Дружба» Верхньокам`янської сільської ради Артемівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, громадянці [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0040714. Інформація щодо обміну сертифіката на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Дружба» на державний акт на право власності у Званівській сільській раді відсутня. Згідно викопіювання з Схеми поділу земель колективної власності колишнього КСП «Дружба» на паї, що громадянка [PERSON] отримала ділянки: № [NUMBER] площею 4,48 га ріллі; № 167 площею 0,68 га сінокоси; № 425 площею 0,17 га багаторічні насаджання. Відповідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки кадастровий номер 1420981500:01:000:0956 та кадастровий номер 1420981500:01:000:0232 від 13.08.2020 року форма власності приватна. Згідно відомості про суб`єкта права власності, то в даній графі зазначено [PERSON] . Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.08.2020 року [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , так як не були надані правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Стаття 1216 ЦК України, передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України\~передбачено,\~що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, передбачено ст. 1261 ЦК України. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.\~1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297\~ЦК України передбачено,\~що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно з п.3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року N924-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай), є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів), як встановлено\~статтею 89 ЦПК України. Позивачем суду не були надані правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на земельні ділянки, місце розташування: на території Донецька область, Бахмутський район, Званівської об`єднаної територіальної громади (колишньої Верхньокам`янської сільської ради), кадастровий номер 1420981500:01:000:0232 та кадастровий номер 1420981500:01:000:0956. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не долучено до позову Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0040714, а лише посилання на лист міськрайонного управління у Бахмутському районні та м. Бахмуті ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 03.02.2020 року та лист Званівської сільської ради Бахмутського району Донецької області від 28.08.2020 року. Як вбачається\~із листа\~Званівської сільської\~ради №1056/02-08\~від 28.08.2020\~року,\~що [PERSON] \~має право\~на земельну\~частку (пай)\~серії ДН\~№0040714,\~інформація ж\~щодо обміну\~ Сертифікату\~на державний\~акт на\~право власності\~у Званівській\~сільській раді\~-\~відсутня.\~Також із\~листа вбачається,\~що [PERSON] \~було видано\~сертифікат на\~право на\~земельну частку\~(пай).\~ [PERSON] \~не отримала\~державний акт\~на землю\~замість сертифікату\~на земельну\~частку (пай).\~Тобто [PERSON] \~мала Сертифікат\~про право\~на земельну\~частку (пай),\~а не\~право власності\~на землю.\~Таким чином,\~позивач має\~успадкувати після\~матері саме\~право на\~земельну частку\~(пай)\~і може\~його реалізувати\~у порядку\~встановленому законом. Отже, даючи оцінку доказам у справі, враховуючи пояснення сторін, у суду, відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на земельні ділянки, то за таких обставин суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] до Званівської об`єднаної територіальної громади в особі Званівської сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування відмовити.

Outcome: dismissed