Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.01.2019 року між АТ «Альфа-Банк» (який в подальшому змінив найменування на АТ «Сенс Банк») та відповідачем [PERSON] був укладений договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631099008, за яким позивач надав відповідачу кредит з умовою його повернення, сплати процентів за користування ним та комісії. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови угоди та не виконує взяті на себе зобов`язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка становить 185186,65 гривень. В тексті позову позивач вказав про підтримання позову. Відповідач та його представник до суду не з`явилися, про час слухання справи повідомлялися вчасно та належним чином. До суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, а також відзив на позов, в якому представник позивача просив прийняти від [PERSON] заяву про визнання позову в загальному розмірі 104382,02 грн. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 30.01.2019 року; копію акцепту; копію анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції від 30.01.2019 року; копію паспорту споживчого кредиту від 30.01.2019, копію довідки про систему гарантування вкладів фізичних осіб, копію заяви про прийняття пропозиції укласти договір страхування, копію паспорту та РНОКПП відповідача, розрахунок заборгованості за кредитом, копію вимоги про усунення порушень, відзив представника відповідача), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 30.01.2019 року між АТ «Альфа-Банк» (який в подальшому змінив найменування на АТ «Сенс Банк») та відповідачем [PERSON] був укладений договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, за яким позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття кредитної лінії в сумі 200\~000 грн. з умовою сплати процентів в розмірі 39,99 % на рік. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом. Заборгованість відповідача згідно з розрахунками позивача станом на 30.08.2023 року становить 185186,65 гривень. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність банківський кредит це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов`язання за вищезазначеним договором, що є підставою для задоволення позову. Суд приймає до уваги та погоджується з доводами відповідача щодо неправомірності нарахування останньому комісії розрахунково-касового обслуговування, оскільки умови вищевказаного кредитного договору не передбачають стягнення комісії з кредитора. Окрім того, сторона позивача надала до суду Вимогу, яка була направлена відповідача 30.09.2022 року про погашення заборгованості за кредитним договором №631099008 у розмірі 157821,17 грн. Відповідно до правової позиції постанови Великої Палати від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тобто, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Отже, після 20.06.2023 р. позивачем було нараховано прострочене тіло кредиту за поточний період у розмірі 20271,87 грн., що не підлягають стягненню з відповідача. Позивачем надано\~розрахунок заборгованості\~за кредитним\~договором №631099008\~за період\~з 30.01.2019\~р.\~по 30.07.2023\~р. Відповідно до даного розрахунку, після 20.06.2023 р. позивач не користувався кредитними коштами (стовпчик 24 розрахунку), і продовжував сплачувати кошти на рахунок АТ «СЕНС БАНК». Отже, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь АТ «СЕНС БАНК» суму заборгованості за кредитним договором №63109908 від 30.01.2019 р. виходячи з розрахунку: 157821,17 грн. (сума заборгованості за вимогою) - 4606,00 грн. (неправомірно нарахована позивачем та сплачена відповідачем - комісія) - 20271,87 грн. ( нараховане прострочене тіло після періоду 20.06.2023 р.) - 28561,12 грн. (сплачена сума після 20.06.2023 р.) = 104382,02 грн. Згідно зі ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які задоволені судом на 56,4 %, тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1707,80 грн. (3028грн. х 56,4 %). Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо в визначаються в договорі про надання правової допомоги (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Статтею 137 ЦПК України передбачено що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано ордер серії ВІ № 1214100 від 27.04.2024 року,копію договору №947 про надання правничої допомоги від 24.04.2024 , акт приймання-передачі правничої допомоги №1 від 27.04.2024 р. до договору №947 про надання правничої допомоги від 24.04.2024 р.,копію квитанції №974 від 24.04.2024 р. про сплату гонорару адвокату Цокало Т.М, опис робіт (наданих послуг) від 27.04.2024 р, що свідчать про оплату відповідачем наданих адвокатом послуг Оскільки позов задоволено частково, витрати на професійну правничу допомогу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ціна позову становила 185168,65 гривень. Позов задоволено на суму 104382,02 гривень, що становить 56,4%. Таким чином із позивача на користь відповідача підлягає стягненню 43,6 % (100% - 56,4%) від суми 8500 гривень витрат на професійну правничу допомогу, що становить 3655 гривень. На підставі ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: partial