Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

02.02.2024 року до суду звернулася [PERSON] з позовними вимогами до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В позовній заяві вказувала на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 17.11.2012 року по 04.04.2017 рік. В шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею та проживає з нею до цього часу за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02 червня 2017 року стягнуто аліменти з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 27 лютого 2017 року до повноліття дитини. На даний момент у неї змінилося матеріальне становище та обсяг доходів, що в свою чергу пов`язано із зростанням економічної кризи в державі. Значний ріст цін спонукає до необхідності витрачати на утримання дитини значні кошти, а саме на відповідне харчування, шкільне приладдя, одяг, взуття, проїзд у транспорті, заняття в гуртках. Сума, яку перераховує відповідач для дитини недостатня, тому [PERSON] потребує більшої уваги з боку матеріального забезпечення батька. Вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання їхньої спільної неповнолітньої дитини в розмірі не менше як 1/4 частина з його щомісячного доходу та з урахуванням усіх вид доплат, надбавок, та премій. В зв`язку з чим просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02.06.2017 року по справі №554/1597/17 з: «Стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 27 лютого 2017 року до повноліття дитини, на: стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] ( [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.02.2024 року до повноліття дитини. 06.02.2024 року судом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25.03.2024 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, в якому вказував, що позовна заява є безпідставною, необгрунтованою, обставини, зазначені в ній не в повній мірі відповідають фактичним обставинам, а тому вона не підлягає до задоволення з наступних підстав. Як на підставу для збільшення розміру аліментів позивач посилається на зміну свого матеріального стану, а також визначення попереднього розміру аліментів у розмірі, який є меншим ніж установлений законодавством на дитину відповідного віку. Дані твердження відповідача не відповідають дійсності. Так, позивач стверджує, що у неї значно змінилося матеріальне становище та обсяг доходів у зв`язку з кризою в державі. На підтвердження цього, позивач до позовної заяви додає довідку про доходи. Вважає, що дана довідка є сумнівною, оскільки мінімальна заробітна плата у 2023 році становила 6700 грн., що не відповідає даним зазначеним у довідці. Інших належних та допустимих доказів того, що матеріальний стан [PERSON] погіршився позивачем суду не надано, у зв`язку з чим вважає, що твердження позивача про те, що її матеріальний стан значно погіршився не відповідає дійсності. Стосовно твердження позивача, що визначений рішенням суду розмір аліментів є меншим ніж установлений законодавством розмір на дитину відповідного віку також не відповідає дійсності, оскільки він постійно індексується і станом на 01.03.2024 року становить 1600 грн., що відповідає встановленому законодавством мінімальному розміру аліментів. Окрім того, твердження позивача, що він, крім аліментів, не надає ніякої допомоги дитині, також не відповідає дійсності. Так, з моменту розлучення, їхній спільний син [PERSON] , дійсно проживає з позивачем. Проте, кожні вихідні він намагається забирати його до себе та проводити з ним свій вільний час та постійно купує сину одяг, взуття, речі вжитку, сплачував відвідування гуртків. Розраховуючи на порядність позивача, квитанцій на підтвердження цього він не збирав та не зберігав. На даний час в нього збереглося лише дві квитанції. Вважає, що даний позов позивачем [PERSON] подано з метою особистого збагачення, оскільки їй стало відомо, що з моменту повномасштабного вторгнення на територію України він мобілізований до лав ЗСУ і отримує грошове забезпечення як військовослужбовець. А тому, вважає, що для гармонічного розвитку дитини, забезпечення її нормального розвитку, виховання та харчування будуть достатніми аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1600,00 грн., які він сплачує на даний час з подальшою індексацією. В зв`язку з чим, просив суд в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів відмовити у повному обсязі у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Дроменко Л.В. позові вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Дичук І.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши адвокатів [PERSON] та [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони з 17.11.2012 року по 04.04.2017 рік перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 04.04.2017 року. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.08.2014 року, актовий запис №863. 02.06.2017 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 27 лютого 2017 року до повноліття дитини. За змістом ст. 51 Конституції України дитинство є об`єктом охорони держави. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідност.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтями 183,184 СК України встановлено, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, законодавець чітко визначив, по-перше, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі. По-друге, правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З правового аналізу вищезазначених норм вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Позовні вимоги [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягнутих аліментів для забезпечення потреб дитини. У будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить стягувачу. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначивши способом стягнення аліментів - їх присудження у твердій грошовій сумі. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Суд, оцінивши надані докази в сукупності вважає, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави 02.06.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789Х11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року,в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як зазначено у ч. 1 ст. 18 вказаної Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, суд враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін (на підтвердження чого в матеріалах справи маються довідки про доходи кожного), вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] ( [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.02.2024 року до повноліття дитини. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved