Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому вказав, що 29.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено Договір позики № 2008141. Договір позики укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача вчиненим одноразовим ідентифікатором. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором позики, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору позики. Станом на сьогоднішній день строк надання грошових коштів за договором штики наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 13.10.2021 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 13/10-2021, відповідно до якого ТОВ «Маніфо» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у тому числі за Договором позики № 2008141 від 29.03.2021 р., укладений між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступиш права грошової вимоги Боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року,\~тому числі\~за Договором\~позики №\~2008141\~від 29.03.2021\~р.,\~що укладений\~між ТОВ\~«Маніфою» та\~ [PERSON] ,\~і таким\~чином,\~ТОВ «КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР» наділено\~правом грошової\~вимоги до Відповідача. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 15.03.2024, відповідно до розрахунку заборгованості станом на день підготовки позову, становить 133696,01 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 8000 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 125696,01 грн.; заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн. Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 40989,00\~грн., з яких: Заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 8000 грн.; Заборгованість за відсотками 32989 грн. Також просить стягнути понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028 грн., та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн. 24.04.2024 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На офіційному веб-порталі суду було розміщено оголошення про час і місце розгляду справи. Представник позивача, у тексті позову вказав на розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи, та винесення заочного рішення, не заперечує. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 29.03.2021 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладено Договір позики № 2008141, та надано грошові кошти у розмірі 8000 грн. шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті на веб-Сайті Товариства, строком на 21 днів, до 19.04.2021 року, зі сплатою базової процентної ставки у розмірі 1,99% від суми позики за кожен день користування позикою. Відповідно до п. 2.5 Договору позики № 2008141 від 29.03.2021 року, розмір процентів на прострочену позику, фіксований - 1.01 % від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми Позики та процентів за користування позикою. Відповідно до п. 8.3.5, 8.3.6 Договору позики № 2008141 від 29.03.2021 року, підписуючи Договір Позичальник підтверджує, що: вивчив та повністю погоджується з умовами ПРАВИЛ НАДАННЯ ГРОШОВИХ КОШТІВ У ПОЗИКУ. В ТОМУ ЧИСЛІ І НА УМОВАХ ФІНАНСОВОГО КРЕДИТУ ТОВ «МАНІФОЮ». які є невід`ємною частиною Договору; вивчив та повністю погоджується з умовами цього Договору позики. Договір позики підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором j61812. 22.04.2021 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до Договору позики № 2008141 від 29.03.2021 року, яка підписана відповідачем одноразовим ідентифікатором j18008, і відповідно до якої строк позики встановлювався до 22.05.2021 року. 31.05.2021 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладено додаткову угоду №2 до Договору позики № 2008141 від 29.03.2021 року, яка підписана відповідачем одноразовим ідентифікатором h45273, і відповідно до якої строк позики встановлювався до 30.06.2021 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис є одноразовим ідентифікатором, це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. З огляду на викладене, договір з використанням електронного підпису є правомірними, та вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеними у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18. 13.10.2021 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 13/10-2021, за яким ТОВ «Маніфо» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у тому числі за Договором позики № 2008141 від 29.03.2021 року, який укладений між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] . Наведене підтверджується Договором факторингу № 13/10-2021, актом приймання передавання реєстру боржників від 13.10.2021 року, витягом з реєстру боржників до Договору факторингу № 13/10-2021. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір про відступлення(купівлю продаж) прав вимоги № 10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників, в тому числі за Договором позики № 2008141 від 29.03.2021 року, який укладений між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] . Вказане підтверджується Договором про відступлення(купівлю продаж) прав вимоги № 10-01/2023, змінами у реєстрі боржників до Договору про відступлення(купівлю продаж) прав вимоги № 10-01/2023, актом прийому передачі реєстру боржників за Договором про відступлення(купівлю продаж) прав вимоги № 10-01/2023. Долучені до матеріалів справи розрахунки свідчать про те, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором позики № 2008141 від 29.03.2021 року, станом на 15.03.2024 року, вирахувана заборгованість у розмірі 133696,01 грн., і яка складається з: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 8000 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 125696,01 грн. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановивши, що позивач набув права вимоги до відповідача, як до боржника за Договором позики № 2008141 від 29.03.2021 року, а також те, що останній не спростував факт наявності заборгованості за цим договором, суд прийшов до висновку про необхідність захисту прав ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості, яку враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач вираховує у розмірі 40989\~грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 8000 грн. та заборгованість за відсотками 32989 грн. Щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 13000 грн. Згідно зі\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. При визначенні суми відшкодування таких витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, та відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02.01.2023 року; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; платіжна інструкція № 413000008 від 09.02.2024 року; заявка про надання юридичної допомоги №1712 від 07.02.2024 року на загальну суму 13000 грн.; витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 13.02.2024 року. Суд вважає, що заявлений розмір витрат є доведеним, та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, також враховуючи те, що відповідач з приводу розміру правової допомоги заперечень не надав. В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3028 грн., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду, та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000 грн.

Outcome: approved