Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом у якому посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . При житті [PERSON] склала заповіт від 13.05.1999, яким заповідала належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], реєстраційний № 8439, виданий КСП ім. Мічуріна на підставі рішення Кілійської райдержадміністрації від 31.07.1996 р. № 326 позивачу. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Десантненської сільської ради, масив № 30 ділянка № [NUMBER] , загальною площею 3,19 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія І-ОД № 058507, виданого головою Десантненської сільської Ради народних депутатів 28.05.2001. Позивач спадщину прийняв, проте оригінали правовстановлюючого документа відсутній. У зв`язку з цим звернувся до суду з вказаним позовом. Просить суд визнати за ним право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надали заяву про проведення розгляду справи без участі представника, позовні вимоги визнали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . За життя [PERSON] склала заповіт від 13.05.1999, яким заповідала належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], реєстраційний № 8439, виданий КСП ім. Мічуріна на підставі рішення Кілійської райдержадміністрації від 31.07.1996 р. № 326 позивачу, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Як встановлено, на підставі вказаного сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серія І-ОД № 058507, виданого головою Десантненської сільської Ради народних депутатів 28.05.2001, яким надано приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Десантненської сільської ради, масив №30 ділянка № [NUMBER] , загальною площею 3,19. Отже, після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Десантненської сільської ради, масив № 30 ділянка № [NUMBER] , загальною площею 3,19 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія І-ОД № 058507, виданого головою Десантненської сільської Ради народних депутатів 28.05.2001, яка не охоплена заповітом. [PERSON] , відповідно до ст. 1264 ЦК України, є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, у наслідок чого звернувся до нотаріальної контори із заявою, внаслідок чого було відкрито спадкову справу №205/2021. Факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини підтверджується матеріалами спадкової справи №205/2021. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину, матеріалами справи та спадкової справи не встановлено. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Згідно ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи той факт, що позивач спадщину після смерті спадкодавця прийняв, є спадкоємцем четвертої черги, спадкове майно у вигляді земельної ділянки дійсно належало спадкодавцеві. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved