Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області надійшла заява [PERSON] , заінтересовані особи: Броварський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Військова частина [NUMBER] , про встановлення факту смерті особи. Заява обґрунтована тим, що заявник [PERSON] є матір`ю військовослужбовця військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] , який зник безвісти 15.02.2024, виконуючи бойове завдання поблизу населеного пункту Кліщіївка, Донецької області. Станом на день звернення до суду будь-якої іншої інформації щодо солдата [PERSON] не надходило. Як вказує заявник, встановлення факту смерті солдата [PERSON] є необхідним для отримання нею одноразової грошової допомоги, яка передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» як матері її загиблого сина. Посилаючись на ст. 317 ЦПК України, ст. 49 ЦК України заявник [PERSON] просить суд встановити факт смерті солдата [PERSON] , [INFO] , військовослужбовця Військової частини [NUMBER] , який пропав безвісти 15.02.2024 поблизу н.п. Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області, під час проходження військової служби, знаходячись в районі бойових дій та виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійснення відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України. 01.08.2024 Березанським міським судом Київської області винесено ухвалу, якою прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: Броварський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Військова частина [NUMBER] , про встановлення факту смерті особи. Заявник [PERSON] в судовому засіданні подану нею заяву підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у ній. Заінтересовані особи до суду не направили своїх представників, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання (38; 39). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Заслухавши заявника, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку. Право особи на судовий захист гарантовано статтею 55 Конституції України. Так, частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено, що кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. У рішенні\~про встановлення\~факту народження\~особи на\~території,\~на якій\~введено воєнний\~чи надзвичайний\~стан,\~або на\~тимчасово окупованій\~території України,\~визначеній такою\~відповідно до\~законодавства,\~мають бути\~зазначені встановлені\~судом дані\~про дату\~і місце\~народження особи,\~про її\~батьків. Ухвалене\~судом рішення\~у справах\~про встановлення\~факту народження\~або смерті\~особи на\~території,\~на якій\~введено воєнний\~чи надзвичайний\~стан,\~або на\~тимчасово окупованій\~території України,\~визначеній такою\~відповідно до\~законодавства,\~підлягає негайному\~виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч. 3, 4 ст. 317 ЦПК України). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому відповідними Указами Президента України та прийнятими на його затвердження Верховною Радою України Законами України строк дії воєнного стану в Україні продовжувався. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Березань Баришівського району Київської області, актовий запис про народження: № 39 від 05.03.1982, батько: [PERSON] , мати: [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.03.1982 Березанською міською радою Баришівського району (а.с. 8). [PERSON] , [INFO] згідно з копією Витягу з реєстру територіальної громади від 19.02.2024 має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Як вбачається з копії рапорту командира 2 дшб майора [PERSON] від 01.03.2024 останній доповів командиру в/ч [NUMBER] про те, що станом на 01.03.2024 минуло 15 днів з моменту зникнення безвісти в ході бойових дій навідника 3 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону солдата [PERSON] . Просив зарахувати даного військовослужбовця у розпорядження командира військової частини [NUMBER] , а також призначити службове розслідування (а.с. 15). Відповідно до копії витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] [PERSON] (по стройовій частині) № 66 від 06.03.2024, солдата призваного по мобілізації [PERSON] , навідника 3 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 6 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону зарахувати у розпорядження командира в/ч [NUMBER] як військовослужбовця рядового та начальницького складу, які зникли безвісти (а.с. 16). До заяви долучено копію витягу з бойового розпорядження військової частини [NUMBER] від 13.02.2024 № 188дск/БР (а.с. 17). Згідно з копією довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виданої [PERSON] , зниклий безвісти в ході бою солдат [PERSON] дійсно в період з 10.01.2024 по 15.02.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Підстава: бойове розпорядження командира в/ч [NUMBER] № 16 дск/бр від 24.02.2022, витяг із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 9 від 09.01.2024, № 46 від 15.02.2024 (а.с. 18). Відповідно до копії сповіщення сім`ї від 16.02.2024 № УП/1/83, начальник [INFO] підполковник [PERSON] повідомив [PERSON] про те, що її син, навідник 3 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 6 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини [NUMBER] , солдат [PERSON] , [INFO] , під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області 15 лютого 2024 року зник безвісти (а.с. 20). Інформація аналогічного змісту зазначена і в копії сповіщення № 78 за підписом командира в/ч [NUMBER] [PERSON] (а.с. 19). Як вбачається з копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12024111130000469 від 19.02.2024, 19.02.2024 за заявою [PERSON] внесено відомості до ЄРДР про те, що 19.02.2024 до ВП № 1 Броварського РУП надійшла заява від [PERSON] про те, що [INFO] її син [PERSON] , [INFO] , під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Кліщіївка Бахмутського району Донецької області зник безвісти (ЄО 664). Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 21). Заявником долучено до заяви копію акту проведення спеціального розслідування № 4309 від 15.03.2024, події, що сталася 15 лютого 2024 року з навідником 3 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 6 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини [NUMBER] , солдатом [PERSON] . Висновки комісії за результатами спеціального розслідування, п. 5.1 п. 5 акту: проведеним розслідуванням встановлено, що навідник 3 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 6 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини [NUMBER] , солдат [PERSON] , знаходячись в районі бойових дій та виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійснення відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, зник безвісти 15.02.2024 в районі населеного пункту Кліщіївка, Бахмутського району Донецької області. По теперішній час відомості про його місце перебування відсутні (а.с. 22-26). Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20240320-1172 від 21.03.2024, сформованого Міністерством внутрішніх справ України, [PERSON] , [INFO] , має статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин (а.с. 29). Згідно з копією Виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, що надається [PERSON] у відповідь на заяву (запит) від 23 лютого 2024 року, відповідно до критеріїв: [PERSON] [INFO] , станом на дату оформлення виписки в реєстрі Національного інформаційного бюро наявна така інформація: підтвердження про перебування у полоні держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста відсутнє; інформація про стан здоров`я від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста відсутня; підтвердження про перебування у полоні держави-агресора з інших відкритих джерел відсутнє (а.с. 30). Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація\~смерті проводиться\~органом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~на підставі: 1)\~документа встановленої\~форми про\~смерть,\~виданого закладом\~охорони здоров`я\~або судово-медичною\~установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 деталізує положення статті 17\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» та\~встановлює,\~що підставою\~для державної\~реєстрації смерті\~є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545,\~зареєстрованим у\~Міністерстві юстиції\~України 25.10.2006\~за №\~1150/13024\~(далі\~-\~лікарське свідоцтво\~про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545,\~зареєстрованим у\~Міністерстві юстиції\~України 25.10.2006\~за №\~1150/13024\~(далі\~-\~фельдшерська довідка\~про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г)\~рішення суду\~про оголошення\~особи померлою; ґ)\~рішення суду\~про встановлення\~факту смерті\~особи в\~певний час; д)\~повідомлення державного\~архіву або\~органів Служби\~безпеки України\~у разі\~реєстрації смерті\~осіб,\~репресованих за\~рішенням несудових\~та судових\~органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи державної реєстрації актів цивільного стану можуть видати свідоцтво про смерть, зокрема: - встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); - визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Згідно з ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України). Як передбачено ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 травня 2024 року у справі № 337/2489/23 висловив таку правову позицію: виходячи зі змісту статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України). Крім того, суд звертає увагу на те, що з копії акту проведення спеціального розслідування № 4309 від 15.03.2024, події, що сталася 15 лютого 2024 року з навідником 3 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 6 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини [NUMBER] , солдатом [PERSON] , вбачається, що солдат [PERSON] , знаходячись в районі бойових дій та виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійснення відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, зник безвісти 15.02.2024 в районі населеного пункту Кліщіївка, Бахмутського району Донецької області. Правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, забезпечення правового регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей, визначає Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин». Особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру (ст. 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»). Як передбачено ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особа набуває\~статусу такої,\~що зникла\~безвісти за\~особливих обставин,\~з моменту\~внесення про\~неї відомостей,\~що містяться\~у заяві\~про факт\~зникнення,\~до Єдиного\~реєстру осіб,\~зниклих безвісти\~за особливих\~обставин,\~у порядку,\~передбаченому цим\~Законом,\~та вважається\~такою,\~що зникла\~безвісти за\~особливих обставин,\~з моменту\~подання заявником\~заяви про\~факт зникнення\~особи. Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом. Уповноважений з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (далі - Уповноважений), є посадовою особою центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дотримання норм міжнародного гуманітарного права на всій території України (далі - відповідальний орган виконавчої влади), на яку покладено повноваження щодо координації розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та вирішення інших питань, пов`язаних з цим (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»). Відповідно до ст. 21 Закону України «Про правовий\~статус осіб,\~зниклих безвісти\~за особливих\~обставин» у\~разі наявності\~достовірної інформації\~про те,\~що особа,\~яка зникла\~безвісти за\~особливих обставин,\~померла,\~Уповноважений надає\~висновок про\~наявність обставин,\~що свідчать\~про смерть\~цієї особи,\~та направляє\~його її\~родичам. Достовірною\~інформацією про\~смерть особи\~є результати\~аналізу і\~зіставлення інформації\~про вилучення\~людських останків,\~наданої пошуковими\~групами,\~посмертної інформації\~про такі\~останки,\~наданої бюро\~судово-медичної\~експертизи,\~інформації про\~профілі ДНК\~та результати\~зіставлення ДНК,\~надані ДНК-лабораторіями,\~з інформацією,\~що відома\~про особу,\~зниклу безвісти\~за особливих\~обставин.\~Ця інформація\~міститься у\~комплексному звіті\~про ідентифікацію. Достовірність\~цієї інформації\~підтверджується Уповноваженим\~в порядку,\~визначеному Кабінетом\~Міністрів України. Висновок Уповноваженого про наявність обставин, що свідчать про смерть особи, не є фактом, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, що встановлюються в судовому порядку. До заяви не долучено висновку про наявність обставин, що свідчать про смерть особи, яка зникла безвісти за особливих обставин, а саме [PERSON] . Суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). Проаналізувавши надані заявником докази, оцінивши належність та допустимість доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви, з огляду на те, що належних та допустимих доказів, на підставі яких суд може достовірно встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , суду надано не було. Відтак, у задоволенні заяви слід відмовити. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed