Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем з 26.10.2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння з дружиною, різні погляди на життя, людські цінності на сімейне життя, на права та обов`язки подружжя. Таким чином, майже рік фактичні подружні відносини між сторонами припинилися і тривалий час вони проживають окремо, спільне господарство та сімейний бюджет не ведуть, мають власні джерела матеріального забезпечення. Позовна заява надійшла до суду 22.05.2024. Ухвалою головуючого судді від 06.06.2024, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з призначенням першого судового засідання на 30.07.2024. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі та представника, з повідомленням, що позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав заяву про розгляд справи без його участі, що проти розірвання шлюбу не заперечує, жодних клопотань не має. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи підтримання позову позивачем, заяву відповідача про визнання позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 26 жовтня 2002 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2531(а.с. 19). Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення та згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення. У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір, але за відсутності даної вимоги судовий збір не стягується.

Outcome: approved