Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-05 00:00:00

11.01.2024 представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 14.02.2022 у Службі у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах, перебувають діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З 25.01.2022 і дотепер діти виховуються в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода», на підставі того, що мати дітей - [PERSON] не працювала, зі своїм співмешканцем зловживала алкоголем, часто залишала дітей самих вдома, не лікувала педикульоз у дітей, діти часто пропускали навчання у школі без поважних причин, під час карантину не виходили на дистанційне навчання, тощо. Згідно інформації Білоцерківського міського центру соціальних служб сім`я [PERSON] з 14.12.2021 перебувала під соціальним супроводом, планом якого було передбачено пройти відповідною тренінгів курс «Батьківськво в радість», працевлаштуватися, створити належні умови проживання для дітей, пройти консультацію нарколога. Проте, відповідачка припинила співпрацю із центром, працівники соціального супроводу за місцем її проживання застати не могли, на залишені повідомлення вона не реагувала, на телефонні дзвінки не відповідала. У зв`язку із введенням на території України воєнного стану через повномасштабну російську агресію та з метою збереження життя й здоров`я дітей центр соціально- психологічної реабілітації дітей «Злагода» тимчасово переміщено (евакуйовано) за межі України. У травні 2023 року службою у справах дітей Білоцерківської міської ради розпочато роботу щодо вивчення можливості возз`єднання малолітніх вихованців центру соціально- писхологічної реабілітації дітей «Злагода» [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] із їхньою матір`ю [PERSON] 09 серпня 2023 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради у присутності [PERSON] було розглянуто питання щодо можливості возз`єднання із нею її малолітніх дітей. Після чого, 15 серпня 2023 року мати дітей подала до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради заяву щодо надання погодження органу опіки та піклування про передачу її дітей. За результатами розгляду цієї заяви встановлено, що за час перебування дітей в евакуації [PERSON] зв`язувалася з ними декілька разів протягом березня-червня 2022 року, а з липня 2022 року по 08 серпня 2023 року до дочок не телефонувала, не цікавилася їх станом здоров`я, успіхами, захопленнями тощо. Стало відомо, що старша дочка відповідачки [PERSON] через образу на матір не виявляє бажання спілкувати з нею, а менші діти взагалі не спілкуються з матір`ю. Зі слів [PERSON] , вони з Ксенією інколи переписуються у застосунку «VIBER». Також відповідачка повідомила, що вона працює та запевняє, що не вживає алкогольні напої, соромиться своєї поведінки та прагне повернути доньок додому. У лютому 2023 року сім`я [PERSON] була виведена з-під супроводу через невиконання нею плану соціального супроводу. Наразі вдома матір дітей застати не вдається, на залишені повідомлення вона не реагує, в телефонному режимі неодноразово були домовленості із фахівцем із соціальної роботи про зустрічі, однак вона на призначений час не з`являлася. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради, яке відбулося 15 лютого 2024 року, у присутності [PERSON] було розглянуто питання щодо соціально-правового захисту малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Комісією з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність підготовки та подання службою у справах дітей Білоцерківської міської ради до суду позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дітей та стягнення аліментів. Батько дітей [PERSON] [INFO] помер. Вважає, що вказані обставини підтверджують факти ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків та те, що вона не змінила свого ставлення до виховання малолітніх дітей. Позбавлення відповідачки батьківських прав у цьому випадку допустиме та відповідає інтересам дітей, оскільки наявна її вина і вона не може змінити свою поведінку на краще. Тому просив позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від усіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особовий рахунок дитини відкритий у банківській установі, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від усіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особовий рахунок дитини відкритий у банківській установі, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від усіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особовий рахунок дитини відкритий у банківській установі, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. 20.03.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 18.04.2024 - 10:30 год. 18.04.2024 судом постановлено ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про відкладення засідання на 21.05.2024 -10:30 год, за клопотанням сторін. 21.05.2024 судом постановлено ухвалу, якою закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача, за довіреністю у справі - [PERSON] , у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити вимоги у повному обсязі. Відповідачка - [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти позову у повному обсязі та зазначила, що у неї були проблеми із роботою, вживанням алкоголю та з умовами проживання дітей. Фахівець із соціального супроводу запропонувала передати дітей у центр «Злагода», що вона і зробила. З часу перебування дітей у « Злагоді » вона зробила ремонт у квартирі, на що мала змогу, дітей навідувала у центрі. Наразі, з 20.06.2024 працює продавцем у ФОП [PERSON] , але не офіційно. Дітям телефонувала, але вони не бажають спілкуватися. З вересня 2023 року вона має закордонний паспорт, збиралася поїхати до дітей, але зібрані кошти пішли на лікування співмешканця. Діти не бажають з нею спілкуватися, адже пам`ятають лише погане, що з ними було коли вони проживали разом. Дітям подобається проживати у Німеччині, їм страшно повертатися в Україну, у зв`язку з воєнними діями. До лікаря нарколога вона не зверталася, алкоголь вживає як звичайні люди. Про те, що дітей вивозять за кордон їй повідомили діти. У дівчаток є телефони, але не вона їх купувала, лише давала їм кошти. Нікому з адміністрації « Злагоди », які перебувають за кордоном разом із дітьми, вона не телефонувала, їм повідомили номер телефону, але не змогла додзвонитися. В період осінь - зима 2023-2024 р.р. їй дали номери телефонів дітей, вона їм телефонувала, а вони їй ні. Останній раз розмовляла з дочкою [PERSON] , але вона сказала, що не бажає розмовляти, а з дочками [PERSON] та [PERSON] не розмовляла, оскільки вони не брали слухавку. Представник третьої особи: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода», за довіреністю у справі - [PERSON] , у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та пояснила, що діти потрапили до центру «Злагода» 21.01.2022, після того, як зі шкоди надійшло повідомлення, щодо скрутного становища у родині. Відповідачка повідомила, що вони проживають у квартирі, яка залишилася їй у спадщину від батьків але вона не оформила документи, по комунальним послугам є борги та не вистачає коштів на життя. Наразі, Ксенія повідомила, що не хоче повертатися до матері, адже вона зі співмешканцем зловживають алкоголем, останній спонукає до цього, вона просила матір його покинути, однак остання цього не зробила. Діти телефонували матері із-за кордону, але вона не відповідала, або обіцяла їм пере телефонувати і не робила цього, тому діти на неї ображені. При розмові із дітьми відповідачка могла використовувати нецензурну лексику та телефонувала в нетверезому стані. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідачка - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а проживає за адресою: [ADDRESS] , являється матір`ю трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батько яких - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 34 років у селі Гостра Могила Білоцерківського району Київської області, що підтверджено матеріалами справи (а.с.6-10,31). З листа Білоцерківського міського центру соціальних служб від 20.01.2022 за № 42/02-15 (а.с.14), вбачається, що з 14.12.2021 під соціальним супроводом центру, у зв`язку із ухиленням матері від виконання батьківськими обов`язками, перебуває сім`я [PERSON] , [INFO] , яка має на утриманні трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та проживає разом зі співмешканцем - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; сім`я проживає в двокімнатній квартирі, яка залишилася [PERSON] після смерті її батьків, спадщину не оформлено, велика заборгованість з оплати комунальних послуг, [PERSON] не працює, а зі слів сусідів відомо, що вона разом зі співмешканцем зловживають спиртними напоями, вночі вмикають гучну музику та часто чутно сварки; діти навчаються в Білоцерківському опорному ліцеї - гімназії № 20, за інформацією навчального закладу, діти часто пропускають навчання без поважних причин, під час карантину не виходили на дистанційне навчання через відсутність технічних засобів, до школи приходять неохайні, в брудному одязі та мають неприємний запах, мати не приділяє належної уваги навчанню та вихованню дітей, на зв`язок з учителем не виходить, на телефонні дзвінки не відповідає; в ході супроводу [PERSON] пройшла діагностичну консультацію психолога центру на визначення рівня батьківського потенціалу та її батьківський потенціал потребує підвищення, планом соціального супроводу матері було рекомендовано пройти курс «Батьківство в радість», створити належні умови для дітей, провести їм лікування від педикульозу, працевлаштуватися та пройти консультацію нарколога; станом на січень 2022 року мати зволікає з виконанням плану про здійснення соціального супроводу, продовжує вживати алкогольні напої, часто залишає дітей самих, зі слів соціального педагога, після виявлення у дітей педикульозу, вони не відвідують школу, а 20.01.2022 під час візиту до сім`ї, двері ніхто не відчинив, однак відчувалася присутність у квартирі мешканців. 25.01.2022 відповідачка - [PERSON] подала до Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області заяву, в якій просила направити її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у відділення тривалого перебування центру соціально - психологічної реабілітації дітей «Злагода» з 25 січня 2022 року у зв`язку з житлово - побутовими умовами. Згідно листа Центру соціально - психологічної реабілітації дітей «Злагода» від 25.02.2022 за № 31-Д (а.с.13), діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з 25 січня 2022 року були влаштовані у вказаний заклад. Згідно наказу Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області за № 28 від 14.02.2022 (а.с.11), діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , були взяті на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. З листа Білоцерківського міського центру соціальних служб від 18.10.2022 за № 335/02-15 (а.с.15), вбачається, що [PERSON] припинила співпрацю із центром, під час неодноразових візитів фахівця із соціальної роботи за адресою її проживання, мешканців застати було неможливо, на залишені повідомлення [PERSON] не реагує, на телефонні дзвінки не відповідає, зі слів сусідів відомо, що [PERSON] проживає зі співмешканцем, своєї поведінки не змінила, продовжує вживати алкогольні напої, а згідно листа від 13.06.2023 № 304/02-15 (а.с.17), [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з грудня 2021 року по лютий 2023 року та виведена через невиконання плану соціального супроводу, вона не змінила житлово - побутових умов проживання і продовжує зловживати алкогольними напоями. Згідно інформації Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» від 05.06.2023 № 97-Д (а.с.16), працівниками центру було встановлено, що [PERSON] працює не офіційно продавцем овочів на ринку, за час перебування дітей в евакуації за кордоном вона спілкувалася із дітьми в телефонному режимі, але дозволяла собі телефонувати дітям перебуваючи у нетверезому стані, її дочка Ксенія навіть заблокувала мамин номер телефону, аргументуючи тим, що має глибоку образу на матір; наразі [PERSON] запевняє, що не вживає алкогольні напої, соромиться своєї поведінки та чекає повернення доньок додому, повідомила, що немає можливості поїхати до Німеччини забрати дітей з причини відсутності закордонного паспорта та коштів; санітарно - гігієнічні умови в квартирі незадовільні (кімнати захаращені різним непотребом), але розпочато ремонтні роботи на кухні та закуплено шпалери для вітальні. З акту обстеження умов проживання від 08.08.2023, складеного представниками ССД БМР за адресою: [ADDRESS] (а.с.19) вбачається, що квартира умебльована та облаштована необхідною побутовою технікою, санітарно - гігієнічний стан помешкання задовільний, для сну та відпочинку дітей виділено окремі місця, є шафа для одягу та письмовий стіл; [PERSON] працює неофіційно продавцем у магазині « Вілена », а її співмешканець - [PERSON] працює неофіційно у приватній охоронній фірмі водієм - охоронцем, зі слів матері дітей, в їх сім`ї панує дружня атмосфера. З листа Білоцерківського міського центру соціальних служб від 06.09.2023 за № 464/02-15 (а.с.20), вбачається, що при візитах працівників центру за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] вдома не було можливим застати, на залишені повідомлення вона не реагує, у телефонному режимі фахівець із соціальної роботи з нею домовлялася про зустріч, однак [PERSON] не з`явилася, пояснюючи тим, що вона зайнята на роботі в магазині « Вілена », а на прохання визначитися із часом зустрічі для проведення оцінки потреб, чіткої відповіді не надала. Згідно інформації Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» від 18.08.2023 № 144-Д (а.с.21 та від 20.02.2024 за № 27-Д ( а.с.22), діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з 06 березня 2022 року у складі групи вихованців закладу були евакуйовані до Німеччини, де і перебувають і по теперішній час; матір дітей, [PERSON] , зв`язувалася із дітьми протягом березня - червня 2022 року, з липня 2022 року по 08.08.2023 до дівчат не телефонувала, не цікавилася їх станом здоров`я, успіхами у школі, захопленнями та досягненнями, 08.08.2023 вона мала розмову із доньками та діти не виявили бажання повернутися додому та проживати разом із матір`ю в м. Біла Церква; [PERSON] при спілкуванні із дітьми іноді перебувала у нетверезому стані; зі слів супроводжуючих осіб стало відомо, що останнім часом Ксенія не виявляє бажання спілкуватися із мамою по телефону, аргументуючи тим, що має на неї глибоку образу та й молодші доньки з мамою не спілкуються. З матеріалів справи (а.с.49-50,64,65) вбачається, що 12.03.2024 з [PERSON] було укладено договір про надання соціальних послуг соціального супроводу сімей, які перебувають у складених життєвих обставинах, узгоджено індивідуальний план, відповідно до якого [PERSON] мала пройти тренінгів курс «Батьківство в радість» з метою підвищення рівня батьківського потенціалу, пройти консультацію нарколога; станом на квітень 2024 року з 9 занять [PERSON] відвідала лише три заняття, з консультацією нарколога зволікає, пояснюючи це тим, що зайнята на роботі в магазині « Вілена »; 04.04.2024 було здійснено візит за місцем роботи [PERSON] та під час бесіди з`ясовано, що останнім часом вона не спілкується із дітьми, наголошує, що не може з ними зв`язатися, повідомила, що прагне налагодити із дітьми зв`язок і має на меті відвідати дітей у Німеччині найближчим часом, як тільки накопичить достатньо коштів для поїздки; зі слів супроводжуючих дітей осіб, стало відомо, що [PERSON] не виявляє бажання спілкуватися з матір`ю по телефону, [PERSON] та [PERSON] мають планшети, але не мають власних телефонів, але для них було придбані окремі телефонні картки і вони за бажання зможуть спілкуватися із матір`ю; станом на червень 2024 року [PERSON] тренінгів курс «Батьківство в радість» не пройшла, із консультацією лікаря нарколога зволікає, на телефоні дзвінки фахівця із соціальної роботи не відповідає, на залишені повідомлення не реагує; станом на липень 2024 року [PERSON] не співпрацює із фахівцем із соціальної роботи, за місцем проживання її застати неможливо, на дзвінки вона не відповідає, через невиконання умов договору про здійснення соціального супроводу надання послуги «Соціальний супровід сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах» із [PERSON] припинено, про що останню повідомлено. 25.06.2024 Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради ухвалив рішення № 523 (а.с. 60), відповідно до якого, орган опіки та піклування дійшов висновку, що [PERSON] , [INFO] , в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дітей, що є підставою для позбавлення її батьківських прав, а позбавлення її батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ,є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей. Із заяви [PERSON] , [INFO] , від 15.07.2024, складеної в присутності директора центру «Злагода» (а.с.78) вбачається, що вона підтримує питання щодо позбавлення її матері батьківських прав, вона довгий час не спілкувалася із матір`ю і не збирається цього робити, по причині того, що ставлення матері до неї було не добрим, їй не приємно з нею спілкуватися і ще з однієї причини - те, що вона зневажала своїми обов`язками матері, не звертала уваги на неї та її сестер, пила тощо. Із заяви [PERSON] , [INFO] , від 15.07.2024, складеної в присутності директора центру «Злагода» (а.с.79) вбачається, що їй відомо про порушене питання щодо позбавлення матері батьківських прав і вона згодна на це, тому що мати багато пила. Із заяви [PERSON] , [INFO] , від 15.07.2024, складеної в присутності директора центру «Злагода» (а.с.80) вбачається, що їй відомо про порушене питання щодо позбавлення матері батьківських прав і вона згодна на це, тому що мати п`є алкоголь та витрачає всі гроші на нього, а вдома немає їжі. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно ст. 154 СК України захист прав і інтересів неповнолітніх дітей належить їхнім батькам. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson v. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" мають в Україні значення джерела права. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що відповідачка - [PERSON] , [INFO] , свідомо самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує їх необхідним харчуванням, не займається лікуванням та оздоровленням, не спілкується із дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідачка відзив на позов з доказами у спростування доводів позивача до суду не подала та не довела у судовому порядку виконання нею належним чином свої батьківських обов`язків відносно дітей. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, про позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам дітей. За положеннями ч.2 ст. 165 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років встановлений у розмірі 3196 грн. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, про стягнення з відповідачки на користь дітей аліментів у розмірі по 1/6 частині від усіх видів її заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на особовий рахунок дитини відкритий у банківській установі, починаючи з 18.03.2024 і до досягнення дітьми повноліття, оскільки визначений спосіб стягнення аліментів відповідає положенням законодавства та інтересам дітей, їх рівню життя, фізичному, моральному, культурному, духовному і соціальному розвитку. Відповідно до ч.6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Слід зазначити, що згідно із ст. 168 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною та суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Також, згідно із ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав та в даному випадку суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач, відповідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, з відповідачки на користь держави стягується судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved