Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

виклад позицій позивача та відповідача: [PERSON] звернулася в Зборівський районний суд Тернопільського району Тернопільської області з позовом до [PERSON] , Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язати вчинити дії, а саме: визнати неправомірною бездіяльність [PERSON] та Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", що полягає у не виключенні відомостей про заборгованість [PERSON] за договором поруки, який забезпечував виконання кредитного договору ТЕСNAE0000141634 від 08 вересня 2008 року з обліку банку, системи «Приват-24», невжитті заходів для виключення відомостей про наявність невиконаних кредитних зобов`язань за зазначеним договором з кредитної історії [PERSON] в Українському бюро кредитних історій та зобов`язати [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» виключити відомості про заборгованість [PERSON] за договором поруки, який забезпечував виконання кредитного договору ТЕСNAE0000141634 від 08 вересня 2008 року з обліку банку, системи «Приват-24» та вжити всіх необхідних заходів для виключення відомостей про наявність невиконаних кредитних зобов`язань за зазначеним договором з кредитної історії [PERSON] в Українському бюро кредитних історій. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 вересня 2008 року між [PERSON] та Акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» укладено кредитний договір №ТЕСNAE0000141634. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № ТЕСNAE0000141634 від 08 вересня 2008 року між відповідачем [PERSON] та [PERSON] 09 вересня 2008 року укладено договір поруки. У 2017 році АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Зборівського районного суду Тернопільської області з позовом про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором №ТЕСNAE0000141634 від 08 вересня 2008 року в сумі 19828 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 544056,45 грн та судових витрат, посилаючись на те, що відповідачі не виконали своїх договірних зобов`язань. Рішенням суду від 15 червня 2021 року в справі № 599/916/17 позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, стягнуто з [PERSON] в користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість в сумі 18320,99 доларів США, що станом на 15 червня 2021 року становить 494588 грн за кредитним договором № ТЕСNAE0000141634 від 08 вересня 2008 року, стягнуто з [PERSON] в користь АТ КБ « Приватбанк» судовий збір у розмірі 3654 грн. У даному рішенні суд прийшов до висновку, що позовні вимоги до відповідача [PERSON] , як поручителя не підлягають задоволенню. Рішення набрало законної сили 16 липня 2021 року. Цим рішенням встановлено, що так як за умовами укладеного договору поруки 09 вересня 2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ТЕСNAE0000141634 від 08 вересня 2008 року поручитель зобов`язався нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання зобов`язань перед позивачем по погашенню одержаного відповідачем [PERSON] кредиту у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідно до п.11 зазначеного договору поруки, договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до п.12 договору, порука за цим договором припиняється після настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Пунктом 17.1.5. кредитного договору №TECNAE0000141634 від 08 вересня 2008 року визначено термін повернення кредиту 06 вересня 2013 року. Зі змісту п.12 вказаного договору поруки, порука за цим договором припинилася 06 вересня 2013 року. Відповідно ч.2 ст.559 ЦК України (в редакції, що діяла на час укладення зазначеного договору поруки), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Навіть з огляду на суперечливість п.11 і п.12 зазначеного вище договору поруки, протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання чи протягом року з дня укладення договору поруки банком не пред`являлися вимоги до [PERSON] . Матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] було відомо про підписання [PERSON] додаткової угоди від 29 листопада 2011 року, якою змінено розмір заборгованості та збільшено суму кредиту та строк виконання зобов`язань, і що вона погодилася відповідати по новим зобов`язанням як поручитель. Таким чином на час пред`явлення позову у справі 599/916/17 порука була припинена в силу вимог закону, а тому позовні вимоги до відповідачки [PERSON] не мали правових підстав і не були задоволені. Отже, судовим рішення у справі № 599/916/17 р, яке набрало законної сили встановлено, що порука [PERSON] за зобов`язаннями [PERSON] припинилася в силу вимог закону. У квітні 2023 року позивачка дізналася про наявність інформації в Українському бюро кредитних історій про заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк». 17.10.2023 року з метою уточнення наявності заборгованості було сформовано довідку про наявність /відсутність заборгованості у додатку Приват24. Відповідно до цієї довідки за [PERSON] обліковується заборгованість за договором поруки в сумі 1340439,13 грн. 26 жовтня 2023 року представник позивачки - адвокат Молень Ростислав Богданович звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із вимогою про виключення відомостей про заборгованість позивачки за договором поруки, який забезпечував виконання кредитного договору №TECNAE0000141634 від 08 вересня 2008 року з обліку банку, системи «Приват-24» та невідкладне вжиття усіх необхідних заходів для виключення відомостей про наявність невиконання кредитних зобов`язань за цим договором поруки з Українського бюро кредитних історій. Однак зазначена відповідь не надійшла, тому позивачка за захистом порушених прав змушена звернути в суд. Заяви, клопотання учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Зборівського районного суду Тернопільського району Тернопільської області від 17 травня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~Акціонерного товариства\~Комерційний банк\~"ПриватБанк"\~про визнання\~бездіяльності неправомірною\~та зобов`язати\~вчинити дії за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду. Судом 09 липня 2024 року зареєстровано подане представником відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" спростування позовних\~вимог,\~із змісту\~якого вбачається,\~щозаявлені позивачем [PERSON] вимоги до задоволення не підлягають . Представник відповідача звернув увагу суду на висновок Великої Палати Верховного Суду за Постановою від 22 лютого 2024 року у справі № 990/150/23, вважає, що в розріз наведеному правозастосуванню Великої Палати Верховного Суду позовна заява не містить ні фактичного, ні правового обґрунтування заявлених вимог, зокрема, не вказано норми права, якою визначено обов`язок банку, що належить виконати АТ КБ «ПриватБанк» щодо позивачки у спірних правовідносинах, який не виконано, чим порушено права та інтереси позивачки. Крім цього, вказує, що у ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» визначено порядок зберігання та вилучення інформації, що складає кредитну історію. Аналогічно вказує, що в позові відсутні факти, правове обґрунтування та докази, що настали обставини,\~які слугують\~підставою для вилучення Українським бюро\~кредитних історій\~кредитної історії\~щодо позивачки\~(як\~того вимагає\~закон),\~та що АТ КБ «ПриватБанк» самостійно, без участі Українського бюро кредитних історій (за наявності для цього підстав) вправі вилучати інформацію із кредитної історії, яку веде Українське бюро кредитних історій, адже заявлено позовні вимоги про зобов`язання банку до вчинення дій. Зазначає, що відсутні правові мотиви з приводу того, яка дольова\~одночасна участь\~двох відповідачів\~у справі,\~при виконанні\~обов`язку\~встановленого судом,\~аналогічно,\~як і\~щодо обраного способу захисту права, з врахуванням неодноразових правових застережень Великої Палати Верховного Суду з приводу того, що обраний спосіб захисту повинен призвести до відновлення порушеного права, коли таке порушення встановить суд. Вказує, що у Законі України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» законодавець прописав правове регулювання щодо правовідносин, котрі покликані вберегти кредиторів від недобросовісних позичальників та поручителів за майбутнього наміру останніх прокредитуватись чи поручитись за належне виконання зобов`язань. На думку представника відповідача, якщо суд зобов`яже відповідача вказати неправду до Українського бюро кредитних історій, тим самим наразить інші банки не неминучі фінансові збитки. В зв`язку з цим, вважає, що наявні підстави (поза розумним сумнівом) стверджувати про те, що позовні вимоги є безпідставними, задоволенню не підлягають, тому просив суд ухвалити рішення, яким в повному обсязі відмовити в задоволенні позову. Представник позивача 30 липня 2024 року надав суду письмові пояснення щодо поданого представником відповідача спростування позовних вимог, де сторона позивача наполягала, що права позивачки порушено, так як судовим рішенням у справі № 599/916/17, яке набрало законної сили, встановлено, що порука позивачки за зобов`язаннями [PERSON] припинилась в силу вимог закону, отже будь-яка заборгованість позивачки перед відповідачем відсутня. Водночас, відповідач вніс відомості про заборгованість позивачки до Українського бюро кредитних історій, обліку банку АТ КБ «ПриватБанк», системи «Приват-24». Вказав норми права, а саме: ст. 3 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій» користувач Бюро (далі - Користувач) - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію. Вимогами ч. 1 ст. 5 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій» джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються Користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю. Згідно наведених норм вважає, що відповідач, як Користувач бюро відповідає за надання відомостей щодо заборгованості позивачки за договором поруки від 09 вересня 2008 року та має можливість внести зміни до інформації, що міститься в Українському бюро кредитних історій у кредитній історії щодо неї. Для прикладу навів практику в тотожних спорах, а саме рішення Ковельського міськрайонного суду від 03.05.2024 у справі № 159/622/24, за висновками якого у справі відповідальним за надання достовірної інформації, що складає кредитну історію позивача, є виключно відповідач АТ КБ "ПриватБанк". Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2021 у судовій справі № 335/10026/20, яким зобов`язано ТОВ "Служба миттєвого кредитування" спростувати недостовірну інформацію, стосовно укладеного з позивачем кредитного договору N1931354089274 від 09.11.2019 та існуючої заборгованості за ним перед ТОВ "Служба миттєвого кредитування",\~шляхом внесення змін\~до інформації,\~що міститься\~в Українському\~бюро кредитних\~історій у кредитній історії\~позивача про\~нікчемність договору\~N1931354089274\~від 09.11.2019. Вважає доводи представника відповідача такими, що не заслуговують на увагу суду. Позиція сторін та їх представників в судовому засіданні. Судовий розгляд. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та додаткових поясненнях, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", посилаючись на наведені обставини у спростуванні позовних вимог, просив, відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча йорго належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками рекомендованою поштовою кореспонденцією та отримано відповідачем, згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення адресату. Відповідач [PERSON] у визначений судом десятиденний строк для подання відзиву, такого не подав, про поважність причин неподання відзиву суд не повідомив, заява про поновлення строку для подання відзиву станом на час винесення рішення до суду також не поступала, враховуючи вищевказане, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України та ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Досліджені докази. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~Акціонерного товариства\~Комерційний банк\~"ПриватБанк"\~про визнання\~бездіяльності неправомірною\~та зобов`язати\~вчинити дії підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. 08 вересня 2008 року між [PERSON] та Акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» укладено кредитний договір №ТЕСNAE0000141634, в забезпечення виконання зобов`язань за яким 09 вересня 2008 року між відповідачем [PERSON] та позивачкою [PERSON] укладено договір поруки. У 2017 році АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Зборівського районного суду Тернопільської області з позовом про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором №ТЕСNAE0000141634 від 08 вересня 2008 року в сумі 19828 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 544056,45 грн та судових витрат, посилаючись на те, що відповідачі не виконали своїх договірних зобов`язань. 15 червня 2021 року суд ухвалив рішення в справі №599/916/17, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, стягнуто з [PERSON] в користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № ТЕСNAE0000141634 від 08 вересня 2008 року в сумі 18320,99 доларів США, що станом на 15 червня 2021 року становить 494588 грн та судовий збір. Рішення набрало законної сили 16 липня 2021 року. Цим рішенням встановлено, що так як за умовами укладеного договору поруки 09 вересня 2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ТЕСNAE0000141634 від 08 вересня 2008 року поручитель зобов`язався нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання зобов`язань перед позивачем по погашенню одержаного відповідачем [PERSON] кредиту у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідно до п.11 зазначеного договору поруки, договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до п.12 договору, порука за цим договором припиняється після настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Пунктом 17.1.5 кредитного договору №TECNAE0000141634 від 08 вересня 2008 року визначено термін повернення кредиту 06 вересня 2013 року. Зі змісту п.12 вказаного договору поруки, порука за цим договором припинилася 06 вересня 2013 року. Тому суд прийшов до висновку, що на час\~пред`явлення позову\~у даній\~справі порука\~була припинена\~в силу\~вимог закону,\~тому позовні\~вимоги до\~відповідачки [PERSON] \~не мають\~правових підстав\~і задоволенню\~не підлягають.\~ Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до Статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України, позивачка звільнена від доказування факту припинення поруки за кредитним договором №ТЕСNAE0000141634 від 08 вересня 2008 року, а також факту відсутності заборгованості позивачки за договором поруки, який забезпечував виконання кредитного договору №ТЕСМАЕ0000141634 від 08 вересня 2008 року, оскільки зазначені обставини встановлено рішенням Зборівського районного суду від 15 червня 2021 рокуу справі № 599/916/17, що набрало законної сили. Правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію визначаються Законом України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" (далі - Закону). Відповідно до ст. 3 Закону ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію. Користувач Бюро - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію. Кредитний правочин - правочин, за яким виникає, змінюється або припиняється зобов`язання фізичної або юридичної особи щодо сплати грошових коштів Користувачу протягом певного часу в майбутньому (в тому числі договір страхування або купівлі-продажу майна з відстроченням платежу). Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю. У ст. 7 Закону визначено, що кредитна історія серед іншого містить такі відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії: а) відомості про кредитний правочин та зміни до нього (номер і дата укладання правочину, сторони, вид правочину); б) сума зобов`язання за укладеним кредитним правочином; в) вид валюти зобов`язання; г) строк і порядок виконання кредитного правочину; ґ) відомості про розмір погашеної суми та остаточну суму зобов`язання за кредитним правочином; д) дата виникнення прострочення зобов`язання за кредитним правочином, його розмір і стадія погашення; е) відомості про припинення кредитного правочину та спосіб його припинення (у тому числі за згодою сторін, у судовому порядку, гарантом тощо); є) відомості про визнання кредитного правочину недійсним і підстави такого визнання. Кредитна історія також містить інформацію про суб`єкта кредитної історії, яка складається із сукупності документованої інформації про особу з державних реєстрів, інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел: а) наявність заборгованості за податками та обов`язковими платежами; б) рішення судів, що стосуються виникнення, виконання та припинення зобов`язань за укладеним кредитним правочином; в) рішення судів та органів виконавчої влади, що стосуються майнового стану суб`єкта кредитної історії; г) інші відомості, що впливають на спроможність виконання суб`єктом кредитної історії власних зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону Бюро вилучає з кредитної історії: 1)інформацію, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 7, у разі відсутності кредитного правочину, Договору або визнання їх недійсними; 2)всю інформацію,\~що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього; 3)інформацію, яка передбачена пунктами 2-4 частини першої статті 7, у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії. Бюро має право за участю Користувача здійснювати звірення інформації, яка була надана цим Користувачем для формування кредитної історії, та вносити до неї зміни на умовах і в порядку, передбачених цим Законом та Договором (ч. 2 ст. 10 Закону). Бюро зберігає інформацію протягом десятирічного терміну з моменту припинення кредитного правочину. Отже, відповідачі є відповідальними за надання достовірної інформації щодо заборгованості позивачки за договором поруки від 09 вересня 2008 року та їх бездіяльність, що полягає у не здійсненні ними дій, спрямованих на виключення відомостей про заборгованість позивачки із кредитної історії є неправомірною. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метоюефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересівфізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Положеннями- ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Обраний засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 15,16 України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, провадження № 12-158гс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі№ 338/180/17, провадження № 14-144цс18 зазначено, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. З урахуванням конкретних фактичних обставин справи, а саме того, що порука позивача за кредитним договором №ТЕСNAE0000141634 від 08 вересня 2008 року припинена, суд вважає, що заявлені у цій справі позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, так як спрямовані на ефективне відновлення порушених прав позивача на створення позитивної кредитно фінансової історії для реалізації її конституційних прав. Так як\~згідно ч.3\~ст.\~10\~Закону України\~"Про\~організацію формування\~та обігу\~кредитних історій"\~Бюро зберігає\~інформацію протягом\~десятирічного терміну\~з моменту\~припинення кредитного\~правочину,\~а кредитний\~договір №ТЕСNAE0000141634\~від 08\~вересня 2008\~року не\~припинений,\~тому вимога\~позивача про\~виключення відомостей\~про наявність\~невиконаних кредитних\~зобов`язань\~за зазначеним\~договором з\~кредитної історії\~ [PERSON] \~в Українському\~бюро кредитних\~історій підлягає,\~до часткового\~задоволення,\~зокрема,\~про внесення змін до відомостей про кредитні зобов`язання позивача, а саме про відсутність заборгованості за кредитним договором №TECNAE0000141634 від 08 вересня 2008 року у кредитній історії [PERSON] в Українському бюро кредитних історій. Судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України покласти на відповідачів судові витрати - суму сплаченого позивачем судового збору 1211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial