Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позовна заява обґрунтована тим, що 12.09.2022 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено договір позики №4606168. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 08.02.2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №08-02/2023, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІІА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 08.02.2023 року до Договору факторингу №08-02/2023 від 08.02.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24964,00 грн., з яких 7900,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17064,00 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №4606168 в розмірі 24964,00 грн. та судові витрати. У прохальній частині позову представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Ухвалою про відкриття провадження від 03.10.2023 року вказану позовну заяву прийнято до свого провадження та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 25.09.2023 року на адресу суду відповідач [PERSON] направив відзив на позов, в якому просить зменшити суму боргу з 24964,00 грн. до 7900,00 грн. Зазначає, що позивач не проінформував його належним чином, що з ТОВ «МАНІФОЮ» відступило право вимоги боргу. Він не отримував листи під підпис ні в ТОВ ФК «ЄАПБ»,ні від ТОВ «МАНІФОЮ». Також ТОВ «МАНІФОЮ» повинно було враховувати такі чинники, як: воєнний стан в Україні, бойові дії в Нікопольській територіальній громаді, перед видачею йому грошової позики. 16.10.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому представник ТОВ ФК «ЄАПБ» Кузьменко О. просив позов задовольнити в повному обсязі. Зазначивши, що заперечення позивача щодо позовних вимог, що викладені у відзиві на позовну заяву, не підтверджуються жодними доказами, більш того ґрунтуються виключно на припущеннях та домислах. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, суд доходить наступного. Судом встановлено, що 12.09.2022 року між ТОВ "МАНІФОЮ" та [PERSON] укладено договір позики №4606168 за умовами якого позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням договору. Позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України - гривні, сума позики - 7900,00 грн., строк позики до 02.12.2022 року (80 днів). Акційна процентна ставка за позикою, фіксована 1,65000% на день. Базова процентна ставка за позикою, фіксована: 2,20000% від суми позики за кожен день користування позикою. Основна процентна ставка за позикою, фіксована 3,00000% на день. Як убачається із Довідки від 14.07.2023 року, що 12.09.2022 року через ТОВ «Універсальні платіжні рішення» було проведено успішне перерахування грошових коштів у розмірі 7900 грн. на платіжну карту [PERSON] 08.02.2022 між ТОВ "МАНІФОЮ" та ТОВ "ФК"ЄАПБ" укладено договір факторингу №08-02/2023 у відповідності до умов якого ТОВ "МАНІФОЮ" передає (відступає) ТОВ "ФК"ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а останні приймають права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 08.02.2023 до договору факторингу №08-02/2023 від 08.02.2023 ТОВ "ФК"ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24964,00 грн. з яких: 7900,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17064,00 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою (а.с.17-20). Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором позики №4606168 проведений за період з 08.02.2023 року по 30.06.2023 року, та містить суму заборгованості, яка вказана у витязі з реєстру боржників від 08.02.2023 року до договору факторингу №08-02/2023 (а. с.20,21). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторонни домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторонни домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторонни домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторонни домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Ч.1 ст.1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист (ст.12,13,20 ЦК України, ст. 2,13,44 ЦПК України). З аналізу вказаних вище документів випливає, що позивач довів наявність заборгованості у відповідача та про своє право вимагати її погашення. Відповідач не надав суду допустимих та належних доказів на спростування заявлених позовних вимог. Не здобуто таких доказів і під час розгляду справи судом. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Позивачем було беззаперечно доведено, що [PERSON] не виконував свої зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором. Крім того, посилання відповідача на безпідставне нарахування суми заборгованості за відсотками є хибним, оскільки у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування, у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення, зокрема від обов`язків сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені), що не стосується стягнення процентної ставки, тому нарахування процентної ставки за користування позикою є законним. Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Враховуючи встановлені у справі обставини, вимоги чинного законодавства та судову практику, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №4606168 від 12.09.2022 року в розмірі 24964,00 грн. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved