Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

У березні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області із позовом до відповідача ТОВ "ДВК Агро" про розірвання договору оренди землі від 15.12.2020, стягнення 20000,00 грн не сплаченої орендної плати за 2022 і 2023 роки, пені у розмірі 519,00 грн., 3 % річних у розмірі 426,57 грн. та інфляційні витрати у розмірі 648,62 грн та 3000,00 грн витрат на професійну правову допомогу. В обґрунтування\~позову вказує, що за договором оренди землі від 15.12.2020 відповідач користується належною позивачеві на праві власності земельною ділянкою кадастровий номер 5324581500:00:003:0366, площею 2\~га, на території Горошинської сільської ради Семенівського району Полтавської області. Орендна плата сплачується у грошовій формі у розмірі 10000,00 грн в рік від суми нормативної грошової оцінки земельної ділянки щороку, але не пізніше 31\~грудня поточного року. Відповідач не сплачував позивачеві орендну плату у 2022 і у 2023 роках. Ухвалою від 01.04.2024 прийнято справу до провадження суду, визначено розглядати справу у порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено 21.05.2024 о 14 год. 00 хв.; запропоновано відповідачеві, зокрема, у 15-денний строк подати відзив на позов. Відповідач копію ухвали суду від 01.04.2024, позовної заяви з додатками, судової повістки отримав 01.04.2024 в свій електронний кабінет і на свою електронну пошту, що є належним врученням відповідачеві судової повістки і повідомлення про дату, час і місце судового засідання (а.с. 27). В\~установлений судом строк письмовий відзив на позов з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, відповідач до суду не надав. 21.05.2024 закрито підготовче судове засідання. 03.07.2024 оголошено перерву до 14.08.2024. Станом на 14.08.2024 суд не отримував відзиву від відповідача. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Позивач і представник відповідача у судове засідання не з`явилися, про яке повідомлялися належним чином. Ураховуючи зазначені обставини, відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 1, 4 ст.\~223, ч. 1 ст. 279, ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи за відсутності позивача і представника відповідача. Відповідно до ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. За змістом ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи (позовну заяву), вивчивши наявні у справі дані і докази, суд встановив таке. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №\~369264866 від 11.03.2024 позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2 га на території Горошинської сільської ради Семенівського району Полтавської області, кадастровий номер 5324581500:00:003:0366 (а.с.\~11). Згідно договору оренди землі б/н від 15.12.2020 позивач передав вказану земельну ділянку сільськогосподарського призначення в оренду відповідачеві на строк 15 років; нормативна грошова оцінка земельної ділянки за 1 га не зазначена; орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 10000,00\~грн за рік; орендна плата сплачується за мінусом податку на доходи фізичних осіб та військового збору; орендна плата вноситься протягом року, але не пізніше 31 грудня поточного року; у разі несвоєчасної сплати орендної плати у визначені строки справляється пеня у розмірі 0,01 % від несплаченої суми за кожен день прострочення (а.с. 9-10). Отже між сторонами укладено договір оренди землі. Оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 1 Закону України "Про\~оренду землі"). Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 1 Закону України "Про оренду землі"). Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до\~Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ч.ч. 1-3 ст. 21 Закону України "Про оренду землі"). Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ч. 5 ст. 6 Закону України "Про оренду землі"). Орендна плата справляється у грошовій формі (ч. 2 ст. 22 Закону України "Про оренду землі"). Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку (абз. 7 ч. 2 ст. 25 Закону України "Про оренду землі"). У разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором (ст. 36 Закону України "Про\~оренду землі"). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст.\~526\~Цивільного кодексу України далі\~ЦК). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. (ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або\~інше\~майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК). Щодо орендної плати та пов`язаних з цим розрахунків За умовами договору оренди землі розмір річної орендної плати, який має бути сплачений за 2022 рік не пізніше 31.12.2022, складає 10000,00 грн. За умовами договору оренди землі розмір річної орендної плати, який має бути сплачений за 2023 рік не пізніше 31.12.2023, складає 10000,00 грн. Спір між сторонами виник внаслідок стверджуваної позивачем несплати відповідачем орендної плати за 2022 рік у сумі 10000,00 грн і орендної плати за 2023 рік у сумі 10000,00 грн. Також саме 10000,00 грн визначено як щорічний розмір орендної плати за кожен календарний рік, що має бути сплачена не пізніше 31 грудня поточного року. Відповідно до складеного позивачем і не оспореного відповідачем розрахунку інфляційні втрати із затримки сплати орендної плати за 2022 рік складають 508,38 грн, за 2023 рік 140,24 грн, загальна сума інфляційних витрат становить 648,62 грн (508,38 + 140,24), а 3\~% річних з орендної плати за 2022 рік 300,00 грн, і за 2023 рік 126,57 грн, загальна сума становить 426,57\~грн (300,00 + 126,57), пеня за 2022 рік становить 365,00 грн, за 2023 рік 154,00 грн., отже пеня за несвоєчасне виконання забов`язань становить загалом 519,00 грн (365,00 грн + 154,00 грн). Судові не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості вказаних розрахунків. Відтак позовні вимоги у частині стягнення вказаних сум є законними і обґрунтованими. Суд задовольняє цю частину позовних вимог. Всього суд стягує з відповідача на користь позивача 1594,19 грн (519,00\~+\~426,57 + 648,62) за неналежне виконання зобов`язань щодо сплати орендної плати за землю. Щодо розірвання договору оренди землі Судом встановлено, що відповідачем не виплачено позивачу орендну плату за 2022 і 2023 роки за договором оренди землі від 15.12.2020. Згідно п. 33 вказаного договору дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків. Передбачених договором. Невиплата орендної плати має систематичний характер, є проявом невиконання обов`язків орендаря за договором оренди землі (відповідачем) і є підставою для розірвання договору оренди землі. Згідно з ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 629, ст. 651 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України «Про оренду землі». Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. За ч. 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України від «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до\~Податкового кодексу України). Згідно з абз. 7 ч. 2 ст. 25 Закону України від «Про оренду землі» орендар зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України встановлено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа. Враховуючи те, що судом встановлено систематичну несплату відповідачем орендної плати за 2022 і 2023 роках, що є істотним порушенням умов договору оренди, 15.12.2020. року підлягають задоволенню. Відповідач відзиву на позов не надав, не заперечив свою вину у неналежному виконанні договору оренди та не довів належного виконання зобов`язання перед позивачем по сплаті орендної плати, не надав належних доказів на підтвердження цих обставин, зокрема, відомостей про нарахування та виплату орендної плати за використання земельної ділянки за 2022 і 2023 роки. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідна частина позовних вимог про розірвання договору оренди землі є законною і обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо витрат на професійну правову допомогу. Правову допомогу позивачеві [PERSON] у справі надавав [PERSON] , що підтверджено ордером на надання правничої (правової) допомоги серія ВІ № 1192768 і договором про надання правової допомоги від 27.02.2024. Договором узгоджено гонорар у фіксованій сумі 3000,00 грн. Доказів сплати 3000,00 грн судові наразі не надано. Відповідно до ст. 15 ЦПК учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8, 9 ст. 141 ЦПК інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Ураховуючи зазначені законодавчі приписи, у т.ч.

Outcome: approved