Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-28 00:00:00

31.05.2024 року до суду звернулась заявниця, [PERSON] із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: [PERSON] 31.05.2024 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження по справі. Справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження з викликом учасників розгляду справи на 03.06.2024 року. 03.06.2024 року розгляд справи відкладений на 12.06.2024 року, в зв`язку з неявкою [PERSON] , у призначене судове засідання . 12.06.2024 року розгляд справи відкладений на 27.06.2024 року, за клопотанням [PERSON] 27.06.2024 року в судовому засіданні оголошена перерва до 29.07.2024 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В судовому засіданні 29.07.2024 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених вимог заявниця просить винести обмежувальний припис [PERSON] ,. яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки строком на шість місяців, а саме: -Заборони [PERSON] ,, наближатись на відстань ближче ніж 200 метрів до місця її фактичного проживання за адресою: [ADDRESS] в будь-який час доби; -Заборонити [PERSON] , наближатись до неї на відстань ближче ніж 200 метрів в будь-який час доби; - Заборонити [PERSON] ,, наближатись до сина - [PERSON] , [INFO] , на відстань ближче ніж 200 метрів в будь-який час доби; -Заборонити [PERSON] , телефонувати їй в будь-який час доби; В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на наступне: 09.06.2016 року вона зареєструвала шлюб у Верхньодніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 34 з [PERSON] . В період шлюбу в них народився син - [PERSON] , [INFO] . Останнім часом їхні відносини стали погіршуватись, вони перестали розуміти одне одного, віддалятися, а з березня місяця 2024 року припинили сумісне проживання. Несумісність характерів стало причиною для ініціювання нею питання про розірвання шлюбу. На даний час вони проживають окремо. Дитина проживає з нею та спору з даного питання між ними немає. У продовж всього періоду їхнього спільного проживання [PERSON] , вживає алкогольні напої, після чого стає дуже агресивним по відношенню до неї. Безпідставно її ображає, лає та погрожує на очах їхньої малолітньої дитини. Після того як вони припинили спільне проживання [PERSON] , взагалі почав вести себе так, що вона почала побоюватись за своє здоров`я та життя. Так Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області [PERSON] ,. було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 КУпАП та застосоване відносно нього адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт. Підставою стало те, що останній в стані алкогольного сп`яніння почав її ображати, лаяти та погрожувати, що підтверджується постановою від 24.01.2024 року. Відносно [PERSON] , неодноразово розглядались провадження про вчинення останнім домашнього насилля. [PERSON] , періодично приїздить до неї додому, де вона проживає із сином, переслідує на вулиці міста, погрожує, чинить сварки, ображає її, тобто чинить дії, що полягають у застосуванні до неї психологічного насилля. Телефонує їй в будь-який час доби. Такі дії [PERSON] , вчиняються відносно неї неодразово. Хвилювання, які вона постійно відчуває відображаються на її стані здоров`я. Більше того всі події відбуваються на очах їх малолітнього сина. Свій стан вона може охарактеризувати як депресивний, що супроводжується пригніченням, тривогою, безсонням та відчаєм, що й стало підставою звернення до суду В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що протягом трьох місяців вона не проживає разом із [PERSON] , так як протягом їхнього сумісного життя [PERSON] , вживав алкогольні напої , виганяв її з дитиною з дому, забирав в неї гроші, робив борги, які вона змушена була віддавати. Коли [PERSON] , перебуває в стані алкогольного сп`яніння, останній б`є дитину, скандалить. Коли вони стали проживати окремо дитина почала змінюватись, стала менш нервувати. Заінтересована особа [PERSON] , в судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково. Не заперечує проти винесення обмежувального припису стосовно заявниці, але заперечує проти винесення обмежувального припису стовно дитини. При цьому пояснив, що заявниця на даний час проживає із особою, яка була засуджена за вчинення злочину в сфері обігу наркотичних засобів. Він любить свого сина і дитина любить його. Останнім часом дитина втекла від заявниці і почала жити з ним. Так, у них був конфлікт біля річки Дніпро, але цей конфлікт виник із співмешканцем заявниці, але винним зробили його. Дитина мешкає у нього і його матері, він займається із дитиною, тому просить відмовити у задоволенні заявлених вимог. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову (заяви) є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту Суд, заслухавши учасників розгляду справи, з`ясувавши зміст заявленої вимоги вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017№2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; Згідно з п.4 ч.2ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб , зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема,на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено,що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування),навчання,роботи,інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом встановлено, що заявниця і [PERSON] , перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між ними зареєстрований Верхньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 34. В період шлюбу в заявниці і [PERSON] , народився син - [PERSON] , [INFO] , . що підтверджується копією свідоцтва про народження. Заявниця прохаючи видати обмежувальний припис посилається на те, що відносини ніж нею та [PERSON] , стали погіршуватись, вони перестали розуміти одне одного, віддалятися, а з березня місяця 2024 року припинили сумісне проживання. Несумісність характерів стало причиною для ініціювання заявницею питання про розірвання шлюбу. На даний час вони проживають окремо. Також заявниця зазначає, що впродовж всього періоду їхнього спільного проживання [PERSON] , вживає алкогольні напої, після чого стає дуже агресивним по відношенню до неї. Безпідставно її ображає, лає та погрожує на очах їхньої малолітньої дитини. після того. я к вони припинили спільне проживання [PERSON] , взагалі почав в ести себе так, що вона почала побоюватись за своє здоров`я та життя. Факт застосування до заявниці психологічного насилля підтверджується постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24.01.2024 року згідно якої [PERSON] , притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУП , за вчинення домашнього насилля відносно заявниці. Крім того, відповідно до талону - повідомлення Єдиного обліку № 4436 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію встановлено, що 28.05.2024 року о 21:30 годині за адресою; [ADDRESS] колишній чоловік [PERSON] ,. в телефонній розмові погрожував фізичною розправою заявниці, що відбувається систематично, заявниця [PERSON] . Згідно талону - повідомлення Єдиного обліку № 5116 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію встановлено, що 19.06.2023 року о 17:38 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 19.06.2023 року о 17:37 годині за адресою; [ADDRESS] зараз чоловік нетверезий вчиняє вдома сварку. Вдома дитина , заявниця [PERSON] . Згідно талону - повідомлення Єдиного обліку № 9756 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію встановлено, що 29.10.2023 року о 21:00 годині за адресою; [ADDRESS] , чоловік заявниці [PERSON] ,. знаходячись в нетверезому стані вчинив сварку відносно заявниці, ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, заявниця [PERSON] . Таким чином наданими доказами в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , вчиняє дії відносно заявниці, що полягають в застосуванні до заявниці психологічного та фізичного насилля. В свою чергу доказів того, що [PERSON] , вчиняє психологічне насилля в відносно дитини суду не надано. Крім того в судовому засіданні встановлено, що дитина періодично перебуває та в матері, то в батька. На час розгляду справи знаходилась у бабусі. Вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини сторонами не здійснювалось. За даних обставин суд не вбачає підстав для встановлення обмежень відносно спілкування [PERSON] , з дитиною. Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону № 2229-VIII про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Ст. 350-6 ЦПК України передбачено,що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису,суд ухвалює рішення про задоволення заяви або в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Згідно ч. 4ст. 350-6 ЦПК України - рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , з покладенням на нього заборон, визначених заявницею у поданій нею заяві. Суд, з урахуванням всіх обставин справи вважає за можливе видати обмежувальний припис на максимальний строк, оскільки діями [PERSON] , застосовується як психологічне так і фізичне насилля відносно заявниці протягом тривалого періоду часу, ці обставини доведені заявницею в суді. Крім того незважаючи на притягнення [PERSON] , до адміністративної відповідальності за вчинення відносно заявниці домашнього насилля, останній продовжує вчиняти таке насилля відносно заявниці. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести за рахунок держави.

Outcome: partial