Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ « ШУ « Покровське» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 27.06.2008 р. по 26.01.2014 р. перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі, де працював в якості гірника очисного забою 4 розряду з повним робочим днем в шахті. За час роботи на підприємстві з ним стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що підтверджується актом про нещасний випадок за формою Н-1 від 07.08.2013 року. Згідно довідки МСЕК серії 10 ААА № 234936 від 24.10.2013 р. йому первинно встановлено 50% втрати працездатності, а довідкою МСЕК серії 12 ААВ № 540864 від 07.11.2022 р. йому повторно безстроково встановлено 50% втрати працездатності та третю групу інвалідності. Вважає, що внаслідок травми у нього порушені нормальні життєві зв`язки, він позбавлений реалізувати свої звички та бажання, має скарги на головні болі, він постійно відчуває психологічний дискомфорт. Позивач вважає, що йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює 245000 грн. , та яку просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник відповідача ПрАТ « ШУ « Покровське» надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 01.08.2013 р. з позивачем трапився нещасний випадок на підприємстві при виконанні ним трудових обов`язків, та йому був встановлений діагноз: « відкрита проникаюча черепно мозкова травма». Актом № 59 розслідування нещасного випадку за ф. Н-5 від 07.08.2013 р. . актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом № 59 від 07.08.2013 р. за ф. Н-1 даний нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Позовні вимоги вважає необґрунтованими, оскільки комісією з розслідування даного нещасного випадку встановлено, що позивач сам винен в отриманні травми, оскільки порушив вимоги безпеки під час експлуатації обладнання. Просить застосувати до спірних правовідносин положення ч. 2 ст. 1193 ЦК України, оскільки шкоду здоров`ю позивача спричинено внаслідок його власної грубої необережності. Позивачем не доведена неправомірність поведінки відповідача, наявність моральної шкоди не доведена відповідним висновком експерта . Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. ( а.с. 28-32). Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, просили справу слухати без їх участі ( а. с. 48,59 ). Представник відповідача ПрАТ « ШУ « Покровське» в удове засідання не з`явився, просив справу слухати без участі представника. Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що , в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі ПрАТ « ШУ « Покровське» з 27.06.2008 р. по 26.01.2014 р. , де працював в якості гірника очисного забою 4 розряду з повним робочим днем в шахті.( а.с. 18-19). Згідно Акту про нещасний випадок за № 59 від 07.08.2013 р. з [PERSON] стався нещасний випадок на підприємстві, внаслідок якого йому спричинено травму: відкрита проникаюча черепно-мозкова травма ( а. с. 16-17). В п. 7 Акту № 59 зазначені причини нещасного випадку: порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання : під час управління секцією механізованого кріплення МКЮ -4У постраждалий знаходився у небезпечній зоні; невиконання посадових обов`язків: відсутність належного нагляду за безпечним виконанням робіт на даній дільниці з боку осіб нагляду дільниці. ( а.с. 17). В п. 10.1 Акту зазначена наявність вини потерпілого в даному нещасному випадку, а саме порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання: під час управління секцією механізованого кріплення МКЮ-4У знаходився у небезпечній зоні, порушення в. 1.11 Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поводженню в шахті гірника очисного вибою, ст. 14 Закону « Про охорону праці, п. 2.11 Колективного договору підприємства на 2013-2015 рр. ( а.с. 17). Згідно довідки МСЕК серії 10 ААА № 234936 від 24.10.2013 р. позивачу первинно встановлено 50% втрати працездатності, а довідкою МСЕК серії 12 ААВ № 540864 від 07.11.2022 р. йому повторно безстроково встановлено 50% втрати працездатності та третю групу інвалідності. ( а.с. 6-7). Згідно з нормами\~Конституції України\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України). Частина четверта\~статті 43 Конституції\~зазначає, що кожен має право на належні, безпечні умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до частин першої, третьої\~статті 13 Закону України «Про охорону праці»\~роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Згідно частини другої\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно зі\~статтею 237-1 КЗпП України, є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу правопорушення, який є підставою для відшкодуванню моральної шкоди. В таких правовідносинах перевага надається встановленню обставин завдання шкоди саме на підприємстві відповідача та наявності моральних страждань працівника. При цьому презюмується обов`язок власника на створення належних, безпечних, здорових умов праці, слідкування за їх дотриманням усіма працівниками та відповідальність за шкоду, завдану особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі № 225/4242/21). Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17 зазначено, що право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Таким чином, і право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня первинного встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати працездатності, тобто в даному випадку з 24.10.2013 року. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року, викладених у Постанові № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. \~ \~ \~ \~ \~ Як\~зазначено в\~п.\~4.1.\~Рішення Конституційного\~Суду України\~від 27\~січня 2004\~року по\~справі №\~1-9/2004\~ушкодження здоров`я,\~заподіяні потерпілому\~під час\~виконання трудових\~обов`язків,\~незалежно від\~ступеня втрати\~професійної працездатності,\~спричинюють йому\~моральні та\~фізичні страждання.\~У випадку\~каліцтва потерпілий\~втрачає працездатність\~і зазнає\~значно більшої\~моральної шкоди,\~ніж заподіяна\~працівникові,\~який не\~втратив професійної\~працездатності. Моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, відповідно до ст. ст.\~23,\~1167 ЦК України, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, які він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Таким чином, наданими доказами підтверджено, що з позивачем стався нещасний випадок під час виконання ним трудових обов`язків, в результаті чого позивач частково втратив професійну працездатність, що порушило його звичне життя, змусило лікуватися, обмежувати свою життєву активність, прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, чим підтверджується спричинення моральної шкоди відповідачем та наявність підстав для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди. Питання компенсації моральної шкоди особі незалежно від того, в якій сфері життя чи діяльності вони виникають, підпадають під регулювання\~Цивільного кодексу України, який є основним актом цивільного законодавства України. Положеннями\~статті 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання, а тому не потребують якихось додаткових доказів, тому доводи представника відповідача про недоведеність моральної шкоди у зв`язку не наданням відповідних доказів позивачем, не заслуговують на увагу. Створення неналежних умов виробництва призводить до порушення особистих немайнових прав особи на життя, на охорону здоров`я тощо. Доводи представника відповідача про те, що відсутня вина відповідача в спричиненні моральної шкоди не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки в даному випадку вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу правопорушення, який є підставою для відшкодування моральної шкоди. В таких правовідносинах перевага надається встановленню обставин завдання шкоди саме на підприємстві відповідача та наявності моральних страждань працівника. Водночас, вина потерпілого в настанні нещасного випадку не є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, однак вказані обставини можуть бути враховані при визначенні її розміру. Виходячи з цих обставин, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і довготривалість моральних страждань позивача, відсоток втрати професійної працездатності вперше -50%, встановлення безстроково інвалідності 3 групи, вину позивача у даному нещасному випадку, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення 100000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Щодо відрахування з присудженої позивачу до стягнення суми моральної шкоди податків та зборів, суд зазначив наступне. Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано\~розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України). Відповідно до пп. «А» п.164.2.14 ст.164 Податкового кодексу України\~(в редакції з 23 травня 2020 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. При цьому, відповідно до підпункту\~168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в\~статті 167 ПК України. Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку (в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати) та відповідно підлягають оподаткуванню, однак крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Аналогічні правові позиції були викладені Верховним Судом у постанові від 25 липня 2018 року по справі № 180/683/13-ц та у постанові від 21 червня 2022 року по справі № 599/645/21. У даному випадку це суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок професійного захворювання та трудового каліцтва, тобто заподіяння йому шкоди здоров`ю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial