Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з [PERSON] перебували у шлюбі з 15.04.2016. [PERSON] [INFO] помер. Після його смерті, відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . З метою оформлення спадщини, після смерті [PERSON] , позивач звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Алексєєвої О.О., з заявою про прийняття спадщини та була заведена спадкова справа №52/2022. В подальшому зазначена спадкова справа передана да Южненської державної нотаріальної контори Одеської області. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що на вказану квартиру накладено арешт на все нерухоме майно, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника ВП № [NUMBER] від 10.07.2023, приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С., номер запису про обтяження 50936837 від 10.07.2023. Представник позивача звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С з заявою про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та зняття арешту з майна боржника. Листом за №17305 від 10.10.2023, приватний виконавець відмовив у задоволенні вищезазначеної заяви. Роз`ясненням щодо видачі свідоцтва про право на спадщину від 03.02.2024 за №78/02-14, державним нотаріусом державної нотаріальної контори Одеської області Бураковою О.І., відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що належало [PERSON] у зв`язку із наявністю арешту на все нерухоме майно, з посиланням на пп.4.18.10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусам України від 22.02.2022, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчим органами, видача свідоцтва затримується до зняття арешту. Позивач спадщину прийняв безумовно та беззастережно, про що подав встановлений законом строк заяву до нотаріуса. Спадкоємців першої черги на майно померлого, немає, тому [PERSON] має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Але, у зв`язку із наявністю вищезазначеного арешту майна позивач, як спадкоємець позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. До суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, згідно якого рішення Южного міського суду Одеської області від 08.05.2023 по справі №519/615/23 не є виконаним, тому не має підстав для зняття арешту. Арешт на майно не порушує права [PERSON] оскільки прийнявши спадщину, остання прийняла права та обов`язки у межах вартості спадкового майна, в тому числі щодо сплати заборгованості за кредитним договором. Також до суду надійшли письмові пояснення від приватного виконавця Одеського виконавчого округу Щербакова Ю.С., згідно яких останній просить відмовити у задоволенні позову так як спірні правовідносини допускають правонаступництво, тому підстав для скасування арешту з нерухомого майна не має. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 18.03.2024 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою та розгляд справи здійснено у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Третя особа по справі приватний виконавець в судове засідання не з`явився, згідно письмових пояснень просить справу розглядати в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 15.04.2016. [INFO] [PERSON] помер у Німеччині (сільська громада Кремлінген). Після його смерті, відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . З метою оформлення спадщини, після смерті [PERSON] , позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Алексєєвої О.О., з заявою про прийняття спадщини та була заведена спадкова справа №52/2022. В подальшому зазначена спадкова справа передана да Южненської державної нотаріальної контори Одеської області. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт на все нерухоме майно, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника ВП № [NUMBER] від 10.07.2023, приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С., номер запису про обтяження 50936837 від 10.07.2023. Рішенням Южного міського суду Одеської області №519/615/23 від 08.05.2023 стягнуто з [PERSON] на користь АТ «ОТП БАНК» суму заборгованості у розмірі 82271 (вісімдесят дві тисячі двісті сімдесят одна) грн. 84 коп., що складається з заборгованості за кредитним договором №2031402407 від 25.06.2020 та за кредитним договором №2037583473 від 24.09.2021. 10.07.2023 приватним виконавцем Одеського виконавчого округу Щербаковим Ю.С. відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] з виконання рішення Южного міського суду Одеської області №519/615/23 від 08.05.2023. 10.07.2023 приватним виконавцем Одеського виконавчого округу Щербаковим Ю.С. винесена постанова про арешт майна боржника [PERSON] у виконавчому провадженні ВП [NUMBER]. Ухвалою Южного міського суду Одеської області №519/615/23 від 17.07.2024 замінено вибулу сторону виконавчого провадження [NUMBER], а саме боржника [PERSON] на його спадкоємця [PERSON] . Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу (ст. 1219 ЦК України). Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Відповідно до ч.1-3 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Згідно із ч.1, 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках (крім підстав для зняття арешту державним виконавцем) арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.2 постанови від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі - постанова) позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.5 постанови, зокрема, у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. Отже, з позовом до суду про визнання права власності та зняття арешту з майна може звернутися власник / володілець майна, якщо він вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові. При цьому, якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке його право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно. Разом з тим, як зазначено в ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. При цьому, згідно зі ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину; кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. В постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №161/11682/15-ц зазначено, що виходячи зі змісту вказаної норми це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування. Для всіх спадкоємців існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця, зокрема, часткова відповідальність. Виконання обов`язків боржника у кредитних зобов`язаннях та, відповідно у виконавчому провадженні, є такими, що допускають правонаступництво, а під час здійснення виконавчого провадження по виконанню судового рішення щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ «ОТП Банк» боргу не було виконано рішення суду, а тому у виконавця не було підстав для зняття арешту зі спірного майна. Зобов`язання [PERSON] перед АТ «ОТП Банк» перейшли в порядку спадкування до [PERSON] та підлягають виконанню в межах вартості спадкового майна. Позивач не пред`являє окремої вимоги про визнання її власником спадкового майна, не виконав встановлене судовим рішенням та обтяжене арештом зобов`язання спадкодавця в межах вартості спадкового майна, не врахував, що судові рішення є обов`язковими до виконання, а основною передбаченою законом підставою для зняття арешту з майна є повне виконання боржником вимог виконавчого документа та відшкодування витрат виконавчого провадження, а тому за відсутності таких дій суд не вбачає підстав для зняття арешту з майна. За встановлених обставин, враховуючи, що відсутні підстави для скасування арешту з нерухомого майна, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed