Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

Представник позивачів адвокат Остахов В.П. звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом, де просить суд ухвалити рішення, яким встановити наступний порядок користування власниками квартирою [ADDRESS] : у користування [PERSON] та [PERSON] виділити кімнату «6» площею 17,2 кв.м., кімнату «8» площею 33,1 кв.м., кімнату «15» площею 21,0 кв.м., вбудовану шафу «16» (фактично вбиральну) площею 7,3 кв.м. (в додатках до висновку експерта № 19-24 виділено синім кольором), загальною площею 133,33 кв.м.; у користування [PERSON] виділити кімнату «4» площею 23,7 кв.м., кімнату «7» площею 15,2 кв.м., кімнату «14» площею 31,8 кв.м. (в додатках до висновку експерта №19-24 виділено зеленим кольором), загальною площею 124,97 кв.м.; коридор «1», вбиральню «2», сходову клітку «3», вбиральню «5», лоджію, кухню «9», сходову клітку «10», коридор «11», вбудовану шафу «12» та кімнату «13» загальною площею 109,00 кв.м. просить залишити в спільному користуванні співвласників (в додатках до висновку експерта «19-24 виділено червоним кольором). На обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла, зокрема, частка квартири [ADDRESS] . Відповідно до заповіту від 26.07.2022 належну частку в праві спільної власності на вищевказану квартиру померлий заповів своїм дітям - позивачам у справі - по частці, тобто позивачам належить сукупно частка спірної квартири. Власником іншої частки квартири є відповідач [PERSON] . Згідно з технічним паспортом від 07.12.2023 квартира складається з 2 поверхів і мансарди та 7 ізольованих кімнат житловою площею 153,5 кв.м., загальна площа квартири 258,3 кв.м. Вказав, що позивачі разом з членами своїх сімей не можуть увійти в житло, оскільки цьому чинить перешкоди відповідачка, яка на даний час самостійно і необмежено користується всією квартирою, не погоджується в добровільному порядку визначити способи користування квартирою та чинить перешкоди у користуванні квартирою, що стало підставою звернення до суду з позовом. Вказав, що з метою вирішення питання щодо можливості визначення порядку користування квартирою, він, як представник позивачів, звернувся до судового експерта [PERSON] , який у своєму висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження № 19-24 від 20.03.2023 врахував частки сторін у частковій власності та запропонував три вірогідних варіанти користування квартирою. Оскільки згоди щодо спільного користування цією квартирою сторони дійти не можуть, позивачі просять встановити між ними порядок користування спірною квартирою відповідно до варіанту, запропонованого у висновку експерта під № 3. Вказав, що такий порядок відповідатиме допустимим розмірам житлової площі на кожну особу та не призведе до погіршення житлових умов цих осіб, а також буде збережене цільове призначення квартири. З урахуванням вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Остахов В.П. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність позивачів, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена. Відзиву на позовну заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочно. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - квартири [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину серії НТА №430548, виданого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Доценко А.М. 18.01.2024, та свідоцтва про право на спадщину серії НТА №430549, виданого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Доценко А.М. 18.01.2024, належить по частці вказаної квартири, інша частина вказаної квартири зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серії САВ № 098842 , виданого УЖКГ виконкому Кременчуцької міської ради 22.03.2007. Згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 01.12.2023, загальна площа квартири [ADDRESS] складає 258 кв.м., житлова площа - 153,6 кв.м., спірна квартира складається з 2 поверхів і мансарди, у квартирі 7 ізольованих кімнат. Відмітки про наявність самочинної перебудови відсутні. Відповідно до статті 41 Конституції України та частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. У ст. 3 55 ЦК України зазначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За змістом ст. 383 ЦК України та ст.ст. 150, 156 ЖК УРСР власник житла має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Встановлення порядку користування приміщенням квартири між співвласниками відповідно до змісту ст.ст. 319, 358 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної власності та не змінює розміру часток належних кожному зі співвласників У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 зазначено, що стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16 (провадження № 61-24395св18), від 26 травня 2021 року у справі № 750/11539/18 (провадження № 61-15087св20), від 12 серпня 2021 року у справі№ 644/5579/19 (провадження № 61-5255св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 761/44705/19 (провадження № 61-10474св21), від 15 вересня 2021 року у справі № 719/637/20 (провадження № 61-11437св21). Висновком експерта № 19-24, складеним 20.03.2024, визначено три можливі варіанти встановлення порядку користування приміщеннями квартири [ADDRESS] . Між співвласниками нерухомого майна не досягнуто згоди з приводу користування цим майном, запропонований позивачем варіант користування спірною квартирою (за третім варіантом у висновку експерта) враховує інтереси всіх співвласників, заперечень проти саме такого порядку користування від співвласника [PERSON] до суду не надходило. Виділена позивачам та відповідачеві у користування площа (133,33 кв.м. позивачам та 124,97 кв.м.) має незначне відхилення від належних їм ідеальних часток у праві власності, приміщення загального користування залишені у спільному користуванні. Відповідач не запропонувала іншого варіанту користування спірною квартирою. Частиною третьою статті 358 ЦК України передбачено право співвласника вимагати від іншого співвласника, який володіє і користується спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Вимог про стягнення матеріальної компенсації сторони не заявляли. Ураховуючи зазначені правові норми, кількість співвласників нерухомого майна, відсутність між ними родинних зв`язків, розмір житлової площі, план квартири, взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку щодо можливості встановлення порядку користування квартирою з урахуванням запропонованого позивачами варіанту, оскільки відповідач проти встановлення такого варіанту користування заперечень не подала. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід також стягнути з відповідача на користь кожного з позивачів по 1211 грн. 20 коп. судового збору, сплаченого ними при подачі позову до суду.

Outcome: approved