Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить звільнити її від обов`язку утримувати батька [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що на протязі останнього року на адресу Позивачки надходять постійні вимоги Відповідача, про необхідність\~ висилання грошей на його утримання. Позивачка вважає такі вимоги безпідставними з урахуванням наступного. Сімейним законодавством України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, незалежно від того, з ким із батьків вона проживає,\~ а також брати участь у її виховані і розвитку. Однак, батьком позивача даний обов`язок не виконувався, оскільки Позивачка проживала окремо з 1997 року. З раннього віку працювала самостійно, навчалась на бюджетній основі, будь якої допомоги від батька не отримувала. Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Має на утриманні двох малолітніх дітей та хворих батьків чоловіка. Зазначає, що [PERSON] ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо виховання та утримання доньки [PERSON] , проживав окремо з сином, якого виховував та забезпечував. З урахуванням вищезазначеного, вимушена була звернутися до суду з позовом про звільнення її від обов`язку утримувати батька [PERSON] . Ухвалою суду від 16 липня 2024 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25 липня 2024 року було закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась. Надала заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує\~ в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився.\~ До суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Надав заперечення, відповідно до яких зазначив, що його донька [PERSON] повинна йому оплачувати 30 000 грн. Той факт, що вони не проживали разом та він не приймав участі у її забезпеченні не має суттєвого значення. Враховуючи, що вона є його донькою та повинна його утримувати. В зв`язку з тим, що сторони у судове засідання не з`явились, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження\~ серії [NUMBER] від 06 серпня 1983 року (а.с.10). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09 червня 2007 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.10). З довідки МСЕК від 30.10.2012 року, вбачається, що [PERSON] , є інвалідом 2-ї групи, безстроково (а.с. 9). Згідно вимоги [PERSON] \~ до [PERSON] вбачається, що у зв`язку з тим, що [PERSON] хворіє, є інвалідом 2-ї групи, має потребу в отриманні значної суми грошових коштів на ліки та їжу. Крім того, є необхідність постійного пересування, для потреби життєдіяльності необхідний особистий автомобіль. Для забезпечення зазначених потреб [PERSON] має висилати грошові кошти кожного місяця у розмірі 30 000 грн. (а.с.11). У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої, третьоїстатті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 СК Україниповнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання, стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Так із матеріалів справи вбачається, що відповідач є інвалідом 2-ї групи, безстроково. Відомостей щодо необхідності додаткового забезпечення та розміру отримуваної соціальної допомоги суду не надано. Відповідач не заперечує того факту, що він не приймав участі у забезпеченні доньки [PERSON] та усунувся від обов`язку у її вихованні. Доводи відповідача про те, що він має право на утримання незалежно від того чи приймав він участь у забезпеченні та вихованні дитини, судом до уваги не беруться, оскільки невиконання обов`язку щодо виховання та забезпечення доньки є підставою для звільнення судом від обов`язку утримання батька. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин судом, наданих доказів та пояснень, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved