Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-08 00:00:00

Позивач відповідач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог вказав, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті його померлої матері [PERSON] та прийняв спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру. У зв`язку із не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та визнати за ним право власності на 5/12 частки квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідач позивач [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування зустрічних позовних вимог вказав, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті його померлої матері [PERSON] та прийняв спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру. У зв`язку із не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та визнати за ним право власності на 5/12 частки квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . У судове засідання позивач відповідач [PERSON] не з`явився, однак його представник подав заяву про розгляд справи без його участі, зміст позовних вимог підтримує з підстав та обґрунтувань, викладених у позові, та просить його задовольнити, не заперечує щодо задоволення зустрічного позову. Відповідач позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, зміст зустрічних позовних вимог підтримує з підстав та обґрунтувань, викладених у зустрічному позові, та просить його задовольнити, не заперечує щодо задоволення первісного позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, первісний позов та зустрічний позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до\~статті 206 ЦПК України,\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи визнання відповідачами позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що є усі законні підстави ухвалити рішення про задоволення позову. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви, клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалою суду прийнято до спільного розгляду зустрічний позов та об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Суд, встановив, що [INFO] померла матір [PERSON] \~та [PERSON] \~[PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 03.11.2021 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 2480. Квартира [ADDRESS] була кооперативною і після сплати всіх внесків [PERSON] (після зміни прізвища та імені [PERSON] ) набула власність на неї, що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 09 лютого 1993 року. В даному реєстраційному посвідченні вказано, що право особистої власності виникло на підставі довідки виданої житлово-експлуатаційною конторою № 12 ЖБК м. Тернополя 08.10.1992 року № 426. Відповідно до довідки № 1977 від 23 жовтня 2023 року виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» на запит приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Козар В.І., що міститься в матеріалах спадкової справи, зазначено, що згідно обліку технічної інвентаризації ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» станом на 29.12.2022 власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Право власності належить на підставі довідки ЖЕК № 12 ЖБК м. Тернополя № 426 від 08 жовтня 1992 року; право власності зареєстровано Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації за № 789. 17 грудня 2021 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Козар В.І. було заведено спадкову справу за № 25/2021 після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , яка проживала та була зареєстрована до дня смерті за адресою: [ADDRESS] , Україна на підставі заяви спадкоємця за заповітом [PERSON] , [INFO] , поданої 17 грудня 2021 року за № 74. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 25/2021 після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , спадкодавець [PERSON] , склала заповіт, який посвідчений Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою 27 листопада 20219 року за реєстровим № 2383, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в рівних частках кожному заповідано квартиру [ADDRESS] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] , [INFO] , [INFO] смерті, що прийняли спадщину є сини померлої [PERSON] , [PERSON] , які подали заяви про прийняття спадщини в установлений законодавством строк для прийняття спадщини до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Козар В.І., та чоловік померлої [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про одруження, серії [NUMBER] , видане повторно відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області України 29 червня 2000 року, зроблено запис за № 649), який на день смерті [PERSON] , був зареєстрований та проживав з нею за однією адресою в [ADDRESS] та відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України вважається таким, що спадщину прийняв. Оскільки чоловік померлої [PERSON] , на день її смерті досяг пенсійного віку та відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу України має право на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту, на половину частки, яка належала б кожному спадкоємцю у разі спадкування за законом. Також, за матеріалами спадкової справи № 25/2021, після смерті [PERSON] , встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж самою особою, відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, сформованого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Козар Валентиною Іванівною 23 серпня 2023 року, номер витягу: 00041096936, в якому є запис про факт реєстрації шлюбу 25 червня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON] ) відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 649 та Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про зміну імені сформованого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Козар Валентиною Іванівною 23 серпня 2023 року, номер витягу: 00041096876 до зміни імені [PERSON] , [INFO] змінила своє ім`я на [PERSON] , [INFO] , що підтверджується реєстрацією актового запису про зміну імені відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 29 червня 2000 року актовий запис № 207. Таким чином, [PERSON] належить 5/12 часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] , [PERSON] належить 5/12 часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] та [PERSON] належить 1/6 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] . 17 листопада 2023 року приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Козар В.І. винесла постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 5/12 часток у праві власності квартири [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 13 вересня 2023 року, актовий запис № 1730. Судом з`ясовано, що 19 жовтня 2023 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Козар В.І. заведена спадкова справа № 19/2023 після смерті [PERSON] , який проживав та був зареєстрований до дня смерті за адресою: [ADDRESS] , на підставі заяви спадкоємця за заповітом [PERSON] . Відповідно до матеріалів спадкової справи, спадкодавцем [PERSON] було складено заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Козар В.І., 16 серпня 2023 року за реєстровим № 2761 на частку земельної ділянки, інших заповітів спадкодавець [PERSON] відповідно до інформації зі Спадкового реєстру не складав. Приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Козар В.І. заведена спадкова справа за № 19/2023 після смерті [PERSON] і встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , хто подав заяву про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця є [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2\~статті 15 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач відповідач та відповідач позивач як на підставі заявлених вимог посилаються на те, що вони є спадкоємцями за заповітом після смерті їх померлої матері [PERSON] та прийняли спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру, а тому, просять визнати за ними по 5/12 часток квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Суд погоджується з аргументами позивача відповідача та відповідача позивача щодо первісного та зустрічного позовів, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.ст.\~1216-1218,\~1220,\~1221,\~1223,\~1264 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу).\~Місцем відкриття\~спадщини є\~останнє місце\~проживання спадкодавця. Право\~на спадкування\~мають особи,\~визначені у\~заповіті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього кодексу. Відповідно до\~статті 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 1267 ЦК України\~частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. У відповідності до положень частини першої статті\~1273, частини другої статті\~1275 ЦК України\~спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Відповідно до частини першої, п`ятої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті\~1268\~та частиною першою статті\~1269 ЦК України\~визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За правилом частини першої\~статті 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на\~спадкове майно\~підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Указана норма не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах. Згідно із частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги те, що зазначені позивачем відповідачем та відповідачем позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити свої права та інтереси, оскільки вони не можуть реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, так як спадкодавець не отримала за життя правовстановлюючих документів на належне майно, беручи до уваги визнання позову сторін у даній справі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що первісний позов та зустрічний позов підлягають задоволенню, оскільки вимоги законні, обґрунтовані та доказово підтверджені письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому, слід визнати за [PERSON] право власності на 5/12 частки квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , та визнати за [PERSON] право власності на 5/12 частки квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі наведеного,

Outcome: approved