Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно: 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,2355 га, кадастровий номер 2620484801:01:005:0155, у [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , якому за життя належала 1/2 частка земельної ділянки, площею 0,2355 га, кадастровий номер 2620484801:01:005:0155, у [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Після смерті батька відкрилася спадщина на вказане майно. За життя батько не розпорядився своїм майном. Вона з мамою є єдиними спадкоємцями всього майна покійного. З метою оформлення спадкових прав на успадковане майно вони звернулися до нотаріальної контори, однак, постановою від 13.02.2023 року у видачі свідоцтва про право на спадщину їм відмовлено у зв`язку з тим, що неможливо визначити частку спадкодавця у праві власності. В даний час мама на спадщину не претендує. Оскільки в інший спосіб, окрім звернення до суду, не може підтвердити своє право власності на успадковану частину земельної ділянки, то просить позов задовольнити. У підготовче засідання позивачка не з`явилася, у поданій заяві просила проводити розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачка у підготовче засідання не з`явилася, у поданій заяві просила проводити розгляд справи у її відсутності, вимоги позову визнала, просила позов задовольнити. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, з огляду на визнання відповідачкою заявлених вимог, оскільки підстав для відмови у прийнятті визнання позову не встановлено, визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав, свобод чи законних інтересів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено,\~що [INFO] в с.Манява Богородчанського (тепер - Івано-Франківського) району Івано-Франківської області помер [PERSON] (а.с.9). [PERSON] разом із [PERSON] на праві спільної власності належала земельна ділянка, площею 0,2355 га, кадастровий номер 2620484801:01:005:0155, у [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с.14-16). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України в день його смерті відкрилася спадщина на все належне йому за життя майно. Позивачка у справі [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] та, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, спадкоємцем першої черги за законом. Відповідач [PERSON] до суду подала заяву про те, що не заперечує проти визнання права власності на земельну ділянку за дочкою, таким чином від прийняття спадщини відмовилась. Відповідно до ч.2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь кого із спадкоємців за законом, незалежно від черги. Частиною 2 ст. 1275 ЦК України передбачено, що якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. З метою оформлення прав на спадкове майно позивачка звернулася до нотаріальної контори і постановою №74/02-31 від 13.02.2023 року приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Острогляд Я.В. їй у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено у зв`язку з тим, що неможливо визначити частку спадкодавця у праві власності. Відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, ст.86 Земельного Кодексу України визначено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Приписами частин 1 та 2 статті 372 Цивільного кодексу України встановлена презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності, а саме вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Анологічна норма міститься у ст. 89 Земельного кодексу України, відповідно до якої земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Таким чином, суд дійшов висновку, що розміри часток у праві спільної сумісної власності співвласників земельної ділянки площею 0,2355 га, кадастровий номер 2620484801:01:005:0155, у [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, становить по 1/2 частці за кожним. Статтею 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Отже, спадкодавцю [PERSON] належала право власності на 1/2 частку земельної ділянки, яку в порядку спадкування отримала [PERSON] . Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.182 ЦК України, право власності на нерухомість підлягає державній реєстрації. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] правомірно, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] набула у власність 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,2355 га, кадастровий номер 2620484801:01:005:0155, у [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Оскільки право позивачки на частку земельної ділянки не визнається, то таке її право слід визнати в судовому порядку. На підставі\~викладеного,\~ст. 182, 328, 392, 368, 372, 1216-1218, 1220, 1226, 1233, 1268 ЦК України, ст.89, 120 ЗК України,

Outcome: approved