Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-06 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (далі Товариство) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 39066,71 грн, який обґрунтований наступним: 29.08.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено електронний Договір № 4692767 про надання споживчого кредиту (далі Договір). Зазначений Договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно з умовами Договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 8 800,00 грн (п. 1.3. Договору); строк кредиту 30 днів; дата повернення кредиту (28.09.2021) вказується в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. (п. 1.4. Договору). ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за Договором виконало та надало останньому кредит в сумі 8800,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав. 21.06.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем укладено Договір факторингу № 21-06/2022, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Договором. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 8800,00 грн за тілом кредиту та 20064,00 грн за нарахованими процентами, а всього 28864,00 грн. Крім заборгованості, позивачем за порушення відповідачем грошового зобов`язання нараховано на суму боргу індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Інфляційні втрати за період з лютого 2022 року до квітня 2024 року склали 8197,38 грн, три відсотки річних з 25.01.2022 по 20.05.2024 склали 2005,33 грн. Крім того у зв`язку з розглядом даної справи в суді позивач поніс наступні витрати: сплачений судовий збір 2422,41 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Позивач просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 39066,71 грн, з яких сума кредиту 8800,00 грн, сума процентів за користування кредитом 20064,00 грн, інфляційні втрати 8197,38 грн, три відсотки річних 2005,33 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2422,41 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.06.2024 відкрито провадження у справі й прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відзив на позовну заяву відповідачем не поданий. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні правовідносини: 29.08.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено електронний Договір № 4692767 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно з умовами Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 8800,00 грн (п. 1.3. Договору), строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту (28.09.2021) вказується в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. (п. 1.4. Договору) (а.с. 28-39). ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за Договором виконало та надало йому кредит в сумі 8800,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] (а.с. 64-66). Згідно з інформацією АТ КБ «ПриватБанк», яка отримана на ухвалу про витребування доказів, на ім`я [PERSON] у банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 29.08.2021 здійснено переказ коштів на суму 8800,00 грн. Відповідно до п. 1.5.1. Договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору. Згідно з п. 1.5.2. знижена процентна ставка 0,19 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації(не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для Споживача лише як для учасника Програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Якщо Споживач є учасником Програми лояльності - розмір зниженої процентної ставки зазначений в Договорі має значення, що є меншим за розмір стандартної процентної ставки, зазначеної в Договорі. Якщо Споживач не є учасником Програми лояльності, розмір зниженої процентної ставки дорівнює розміру стандартної процентної ставки, у зв`язку з чим цей підпункт Договору носить технічний характер та не має юридичного змісту для Споживача. 26.09.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 484,88 грн, у зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював. 26.10.2021 відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Договору, у зв`язку з чим відповідно до п. 4.3. цього договору Договір автопролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль. Надалі відповідач оплати за Договором не здійснював. У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Ураховуючи викладене, нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках Договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Первісним кредитором не здійснювалось нарахування неустойки та пені за невиконання умов Договору. Отже, відповідач свої зобов`язання перед первісним кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, чим порушив умови договору. 21.06.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та позивачем, як фактором, укладено Договір факторингу №21-06/2022, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Договором (а.с. 92-101, 117). З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 20.06.2022 становить 28864,00 грн, яка складається з наступного: 8800,00 грн - заборгованість за кредитом; 20064,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами за період з 29.08.2021 до 24.01.2022 (а.с. 40-55). Крім заборгованості, позивачем за порушення відповідачем грошового зобов`язання нараховано на суму боргу індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Інфляційні втрати за період з лютого 2022 року по квітень 2024 року склали 8197,38 грн, три відсотки річних з 25.01.2022 по 20.05.2024 склали 2005,33 грн (розрахунок наведено у позовній заяві). В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» (далі Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ч.\~1\~ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення позичальником зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На час розгляду справи судом відповідачем не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України. Отже позивачем доведений факт наявності за відповідачем заборгованості за договором, а відтак, відповідачем дійсно порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Ураховуючи зазначене вище, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованим відсотками обґрунтованими та такими, що мають бути задоволені. Статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Правом вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних кредитор наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. За змістом ч. 2 ст. ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Саме такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18). Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, інфляційні витрати за період з лютого 2022 до квітня 2024 включно та 3% річних за період з 24.02.2022 до 20.05.2024 стягненню не підлягають. Стягнуті мають бути нараховані відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних за період з 25.01.2022 до 23.02.2022, тобто за 30 днів, у розмірі 71,17 грн ((28864,00 грн х 3) : 100 : 365 * 30 = 71,17 грн). Таким чином позов має бути задоволений частково на суму 28935,17 грн, з яких 8800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 20064,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 71,17 грн - 3% річних від простроченої суми за період з 25.01.2022 до 23.02.2022. Згідно з платіжною інструкцією від 07.05.2024 при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,41 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, що становив 74,07%, з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1794,28 гривень (74,07% від 2422,41 грн). Крім того, у пред`явленому позові позивач просить стягнути з відповідача витрати, понесені ним на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 гривень. Згідно з положеннями ч. 1, п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч.ч. 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У пред`явленому позові позивач просив усі судові витрати покласти на відповідача. Так, судом встановлено, що Товариством в особі директора [PERSON] 07.07.2022 укладено договір про надання правової допомоги № 07/07-2022 з адвокатом Крюковою М.В. Відповідно до звіту про надання правової допомоги від 20.05.2024 за договором № 07/07-2022 від 07.07.2022, адвокат надав клієнтові послуги, пов`язані з підготовкою позовної заяви про стягнення заборгованості. Згідно з Платіжною інструкцією № 4907 від 20.05.2024, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» сплатило на користь [PERSON] у рахунок оплати наданих послуг за договором суму в розмірі 10000,00 гривень. Частинами 5-6 статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, з підстав неспівмірності витрат та не виконав обов`язку доведення неспівмірності витрат. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частинах 4-5\~статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідачем не надано. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таку позицію викладено в постановах Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 907/357/16, від 18.12.2018 у справі №910/4881/18, від 08.04.2019 у справі № 922/619/18. Клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу від відповідача до суду не надходило. Таким чином суд вважає, що позивачем надано до суду належні докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правову допомогу, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність витрат на правничу допомогу по даній справі в розмірі 10000,00 грн, але у зв`язку із частковим задоволення позову, суд стягує понесені витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог (74,07% ) у розмірі 7407,00 грн.

Outcome: partial