Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа- приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Луніна Т.А. про визнання договору позики грошових коштів від 03.02.2021 та договору іпотеки від 02.03.2021, посвідченими нотаріально, неукладеними та недійсними. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що на момент підписання договору вона знаходилась у тяжкому психологічному, скрутному матеріальному становищі та під впливом тяжкої обставини- важкого захворювання матері, на лікування якої були необхідні гроші. Даною ситуацією скористався відповідач, з метою заволодіння квартирою позивача, після підписання договору гроші не були передані. Погодилась на пропозицію відповідача щодо підписання договорів позики та іпотеки , тобто без отримання грошей, оскільки іншого способу їх отримати не мала. Квартира на час підписання договору позики не була приватизована.19.02.2021 проведена реєстрації речових прав на однокімнатну кв. [ADDRESS] . Під впливом відповідача, як зазначає позивач, вона підписала договір іпотеки. 21.02.2022 [PERSON] отримала повідомлення від відповідача, в якому він вимагав повернути заборгованість в сумі 865\~200 ,00 грн. та попередження, що у разі невиконання свого зобов`язання ним буде звернуто стягнення на предмет іпотеки. Представником позивача додані письмові пояснення про визнання недійсним правочину, в яких він вважає, що договір позики від 03.02.2021 та повідомлення [PERSON] від 21.02.2021 є неналежними та недопустимими доказами через невірне зазначення номерів буд. 52 замість 174 та кв. [ADDRESS] замість 52, номеру картки платника податків РНОКПП [NUMBER] замість РНОКПП [NUMBER] . Стверджує, що договір позики недійсний, який вчинено під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах- захворювання матері та відсутність наміру займатись розвитком бізнесу, наявності чернетки [PERSON] на 600 доларів США. Не погодившись з позовом, [PERSON] направив відзив на позов, в якому посилається на те, що всупереч досягнутим сторонами за умовами договору позики домовленостям, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала і борг в сумі 165600 грн., що на момент укладення договору позики за згодою сторін складало еквівалент 5900 доларів США, не повернула, у зв`язку з чим направлено досудове повідомлення. Позивач, замість того, аби належним чином і в повному обсязі виконати зобов`язання, з метою уникнення відповідальності за порушення договору позики, звернулась до суду з позовом про визнання договорів недійсними та неукладеними. На підтвердження наявності тяжкої обставини позивач надала лише протокол спіральної комп`ютерної томографії органів грудної клітини від 22.05.2020. Під час укладення договорів позики та іпотеки позивач не повідомляла відповідача про те, що у неї або членів її сім`ї склалися тяжкі обставини.Як зазначила позивач під час укладення правочинів, гроші вона брала в позику для розвитку власного бізнесу, отже відповідач не володів будь-якою інформацією, не скористався і не міг скористатися тяжкою обставиною позивача. Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України позивачем не надано належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження підстав заявленого позову. Результати дослідження не підтверджують захворювання та суду не надано медичної документації на підтвердження певного діагнозу матері позивача, потреби у дорогоцінному лікуванні та його проходження. Медичне дослідження проведено 22.05.2020 року, в той час оспорювані договори укладені у лютому і березні 2021 року.Певне захворювання родичів позивача, яке можливо мало місце за більше ніж півроку до моменту укладення договорів, не впливають на дійсність правочинів. Не мотивовані висновки позивача про нібито невигідність умов укладених договорів. В результаті простроченого виконання основного зобов`язання загальна сума заборгованості істотно збільшилась в результаті нарахування кредитором передбачених договором штрафних санкцій. Позовна вимога про визнання правочинів неукладеними ( враховуючи, що вони виконані зі сторони кредитора шляхом передання коштів в борг, що позивачем не заперечується) не відповідає передбаченим законом способам захисту цивільних прав, тому у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Позовні вимоги [PERSON] відповідач вважає неправомірними, недоведеними, необґрунтованими і безпідставними. Приватно-правова категорія недійсності договорів використовується позивачем не з метою захисту її прав, які є непорушеними, а на шкоду правам та інтересам самого кредитора. 3 особа-Приватний нотаріус ХМНО Луніна Т.А. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заперечень або пояснень щодо позову не подано. Позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду і відкрито загальне позовне провадження ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова 08.05.2023. Підготовче провадження закрито ухвалою суду від 31.08.2023, задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про проведення судових засідань у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Разом з позовною заявою до суду надійшло клопотання про витребування доказів у відповідача, а саме:оригіналу договору позики від 03.02.2021 за №260; оригіналу договору іпотеки від 02.03.2021 за №466; оригіналу свідоцтва про право власності № [NUMBER] -Ц2 від 17.02.2021; оригінал технічного паспорту на квартиру;оригінал ордеру на квартиру;а також витребувати:- у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Старовірівської сільської ради Харківської області амбулаторну карту хворого- [PERSON] ( матері позивача); у КНП «Нововодолазька центральна районна лікарня» Нововодолазької районної ради Харківської області- медичну картку стаціонарного хворого [PERSON] ;у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Луніної Т.А.- відеозапис вчинення 03.02.2021 нотаріальної дії щодо посвідчення договору позики грошових коштів за №260; у Київської державної податкової інспекції ГУ ДПС у Харківській області інформацію щодо реєстрації/припинення підприємницької діяльності [PERSON] та суми отриманих ним доходів і суми нарахованих та/або сплачених податків за 2020 рік. Судом частково задоволено клопотання позивача [PERSON] про забезпечення позову , накладено ухвалою суду від 08.05.2023 заборону на відчуження квартири [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] згідно свідоцтва про право власності, виданого відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради від 17.02.2021, реєстраційний № 6-21-323131-Ц2. 28.09.2023 від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 05.09.2023 зобов`язано уповноважених осіб ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області протягом доби внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою [PERSON] від 10.05.2023, в якій вона стверджує, що дії відповідача [PERSON] щодо отримання грошей за договором позики та підписання договору іпотеки підпадають під ознаки кримінального злочину- шахрайство та від результатів розгляду кримінальної справи залежить редагування позовної заяви. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 28.09.2023 клопотання залишено без задоволення. В судове засідання 16.11.2023 надійшла позовна заява [PERSON] в новій редакції про встановлення факту того, що договір позики грошових коштів не є чинним, тобто неукладеним або правочин недійсним , визнання договору іпотеки недійсним та застосування правових наслідків недійсного правочину, скасування актуальної інформації про державну реєстрацію іпотеки-запису про іпотеку, зобов`язання приватного нотаріуса виключити запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, усунення перешкод у здійсненні права власності та зобов`язання [PERSON] повернути оригінали правовстановлюючих документів на квартиру. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.11.2023 у прийнятті позовної заяви в новій редакції відмовлено. Відмовлено представнику позивача [PERSON] - [PERSON] у поновленні строку на подання клопотання про призначення почеркознавчої експертизи та витребування доказів (експериментальних зразків почерку та підпису відповідача) та залишено без розгляду клопотання про призначення почеркознавчої експертизи чернетки ухвалою суду від 23.07.2024. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.43, ч.1 ст. 128, п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України явка позивача в судове засідання визнана обов`язковою для дачі особистих пояснень. Позивач [PERSON] проігнорувала виклики до суду. Направлені представниками позивача пояснення не замінюють явку позивача, яка визнана обов`язковою. У \~письмових поясненнях\~від 13.12.2023,\~а також\~додаткових поясненнях\~від 17.06.2024\~ представник\~ позивача\~посилався на\~те,\~що [PERSON] не має можливості з`явитися в судове засідання з поважної причини, а саме постійний догляд за невиліковно хворою матір`ю [PERSON] ,яка не може самостійно пересуватися, неможливість отримання соціальної послуги через воєнний стан, знаходження поза межами міста.При цьому ніяких документів на підтвердження цих обставин не надали. Згідно письмових пояснень представників, взимку 2021 р. у [PERSON] виникли проблеми з фінансами , які були необхідні на лікування, проведення оперативного втраучання онкохворої матері, тому вона потрапила у скрутне матеріальне становище і скориставшись пропозицією реклами звернулась за адресою [ADDRESS] , де була розташована Страхова компанія, медичний центр. Її провели до офісу і порекомендували [PERSON] , як гаранта вирішення фінансових проблем.У травні 2020 р. , при обстеженні з приводу порушення мозкового кровообігу на КТ грудної клітини виявлені ознаки множинних вузликових утворень вторинного генезу та рекомендовано консультації пульмонолога та торакального хірурга. Звернувшись до лікарів онкологів запропоновано стаціонарне обстеження. Оскільки лікування передбачало великі кошти позивач намагалася отримати кредит, але їй було відмовлено. Позивач у розмові з [PERSON] повідомила його про поважність причин позики коштів. Не ознайомившись з текстом договору позики та договором іпотеки у нотаріуса, підписала документи, проте обіцяні гроші не отримала, а саме 165600 грн. Після оформлення договорів відповідач надав лише 600 доларів США, які [PERSON] повернула, оскільки на протязі чотирьох місяців сплачувала по 4000 грн. Шевченко переконав, що договір іпотеки це страховка для того, щоб позивач не пішла до інших кредиторів та гарантія оплати процедури приватизації квартири. Нотаріальні послуги сплачувала за особисті кошти. Наступні пояснення стосуються питань, які виникали в судовому засіданні та представник позивача на них не надала конкретної відповіді, доповнюючи їх додатковими обставинами, про які не повідомлялось у минулих судових засіданнях. Так, було повідомлено, що після закінчення строку дії договору [PERSON] через нотаріуса отримала повідомлення 21.02.2022 з вимогою повернути заборгованість у сумі 865\~200 грн., включаючи штрафи . Навесні 2023, відповідач став телефонувати позивачу, загрожував забрати квартиру. На її думку, договори позики та іпотеки мають бути визнані недійсними, які укладені під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах ( ст. 233 ЦК). Крім того, в договорах мається помилка у номері її облікової картки платника податків , а у договорі позики номери квартири та будинку переплутані. Таким чином, представник стверджує, що договори недійсні, бо підписані не [PERSON] , тому як номер облікової картки і номер її квартири у договорах інший ,а предмет іпотеки не має відношення до договору позики. В судовому засіданні представник відповідача оспорювала обставини надання позики, викладені представниками [PERSON] та наполягала на тому, що звернувшись з проханням позичити кошти позивач не про яке скрутне матеріальне становище або хворобу матері не повідомляла і причини позики, оскільки потрібні гроші, не мають значення . Категорично заперечує складання ним і надання позивачеві будь-якої чернетки з розрахунками. Зазначені записи були надані позивачем не разом з позовом і про них не було вказано у позовній заяві , а виникли пізніше при поданні позовної заяви у новій редакції, тобто через півроку після відкриття провадження у справі та проведення та закриття підготовчого провадження.Крім емоційних письмових пояснень, жодного доказу на підтвердження позову не надано. Своїм правом виступити з заключним словом представник позивача- [PERSON] скористатись відмовилась та незважаючи на те, що в судовому засіданні оголошувалась перерва для підготовки до судових дебатів, просила в черговий раз перенести розгляд справи, а при відмові, покинула судове засідання та вийшла з режиму відеоконференції і до кінця судового засідання не намагась повернутись. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи,\~ оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. 03 лютого 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т.А. було посвідчено Договір позики, укладений між позивачкою [PERSON] (позичальником), та [PERSON] (позикодавцем), зареєстрований в реєстрі за № 260 ( т. 1 а.с. 34-35). Відповідно до п. 1 договору позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти у сумі 165\~600,00 грн., що є еквівалентом 5900 доларів США за курсом їх продажу комерційними банками України на 03.02.2021 рік, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві еквівалент такої ж суми доларів США у національній валюті-гривні України у повному обсязі у порядку та строки, що передбачені, а саме не пізніше третього числі кожного місяця, починаючи з березня 2021 року по третє січня 2022 року по 4200 грн., що еквівалентом 150 доларів США, а не пізніше третього лютого 2022 року-119\~400 грн., що є еквівалентом 4250 доларів США. Грошові кошти, що є предметом цього договору, передані позикодавцем та одержані позичальником у повному обсязі до підписання цього договору, що підтверджується підписанням цього договору сторонами. Договір позики є безоплатним і проценти на суму позики не нараховуються. Умовами п. 2 договору визначено, що у строк до 03.03.2021 в забезпечення договору позики, в іпотеку буде передана квартира [ADDRESS] , власником якої є позичальник. За прострочення виконання своїх зобов`язань позичальник повинен сплатити на користь позикодавця штраф ( пеню) в розмірі 3% від всієї суми за кожен день прострочення починаючи з п`ятого дня ( п. 3 договору). Пунктом 5 договору позики грошових коштів сторони позичальник з однією сторони, та позикодавець з другої сторони стверджували, шо: - у момент укладення цього договору вони усвідомлювали (і усвідомлюють) значення своїх дій і могли (можуть) керувати ними; - розуміють природу цього правочину, свої права та обов`язки за договором; володіють українською мовою, що дало їм можливість правильно та однозначно зрозуміти та протлумачити цей договір; - при укладенні договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними; - договір укладається ними у відповідності зі справжньою їхньою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску; - договір укладається на вигідних для сторін умовах і не є результатом впливу тяжких обставин; - правочин вчиняється з наміром створення відповідних правових наслідків (не є фіктивним); -цей правочин не приховує інший правочин (не є удаваним). У разі, коли позичальник своєчасно не поверне суму позики згідно визначеного в пункті 1 цього договору строку або прострочення щомісячного платежу, позикодавець вправі пред`явити цей договір до стягнення шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса та звернення ( п.6 договору). Також, відповідно до п. 12 Договору, вказано: « Зміст ст. ст. 524-533,536,537,545,598-600,604,605,610-625,1046-1052 ЦК України сторонам по договору, нотаріусом роз`яснено. Текст договору прочитаний сторонами по договору вголос особисто та підписано власноруч у присутності нотаріуса, зі змістом згодні . Особи сторін встановлено, їх дієздатність перевірено». На забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Луніною Т.А. 03.02.2021 року за реєстровим № 260, з усіма послідуючими додатками та змінами, згідно з яким іпотекодержатель надав іпотекодавця позику в сумі 165\~600 грн., що є еквівалентом 5900 доларів США, а іпотекодавець зобов`язується своєчасно повернути позику іпотеко держателю у строк до 03.02.2022 року, іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку іпотекодаржателю [PERSON] нерухоме майно-квартиру [ADDRESS] за договором іпотеки, посвідченим 02.03.2021 р. приватним нотаріусом ХМНО Луніною Т.А., зареєстрованому в реєстрі за №466 ( а.с. 36-39). [PERSON] 21.02.2022 р. направив [PERSON] повідомлення про порушення основного зобов`язання та вимогу про усунення порушення та погашення заборгованості у розмірі 865\~200.00 грн., що еквівалентно 30900 доларам США, включаючи суму заборгованості-165200 грн. ( еквівалентно 5900 доларів США) та штраф у розмірі 700\~000 грн. ( еквівалентно 2500 доларів США), передбачений п. 3 договору позики, строк якого сплив 03 лютого 2022 р. Попереджено, що у разі залишення без задоволення вимоги, буде прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS] , що передана в іпотеку у забезпечення виконання зобов`язань за договором ( а.с. 40). Як вбачається з позовної заяви, однією з підстав позову є визнання оспорюваного договору позики неукладеним відповідно до вимог статті 1051 ЦК України, оскільки грошові кошти за цим договором позивачка не отримувала ані до, ані після підписання договору позики. В судових засіданнях представник позивача посилався на одержання [PERSON] частково коштів , ніж встановлено договором, в сумі 600 доларів США, які позивачем були повернуті. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 ЦК України). З метою захисту майнових інтересів позичальника від недобросовісного позикодавця згідно зі статтею 1051 ЦК України позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обставину стосовно передання, чи навпаки, непередання грошових коштів або речей доводить та сторона, яка посилається на таку обставину. У постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16 зроблено висновок, що договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст.ст.79,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] у порушення ст.ст.79,81 ЦПК України не надала належних та допустимих доказів на підтвердження факту фіктивності договору позики. Наведена для визнання неукладеним договору позики та іпотеки підстава отримання значно меншої кількості грошей, , які нібито повернуті, зазначення неправильного номера облікової картки платника податків- [PERSON] 2360400642 замість 2630400642 суд не приймає до уваги, оскільки своїм підписом на договорі вона підтвердила факт отримання від [PERSON] позики в повному обсязі-165\~600,00 грн., що еквівалентно на час укладення договору 5900 доларів США із зобов`язанням повернути її в строк, визначений договором-не пізніше 03.02.2022 р. Аргументи позивача про повернення позики безпідставні та не підтверджуються документально. Враховуючи, шо [PERSON] раніше користувалась послугами фінансових установ, про що вказано у письмових поясненнях представника позивача, оплата в рахунок погашення боргу супроводжується наданням відповідної розписки, які відсутні у позивача. Крім того, не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону ( постанова Верховного суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц вказала, що у випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, тому правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Натомість виконання правочину його учасниками може бути способом волевиявлення до вчинення правочину, відповідно до його істотних умов, передбачених законодавством. У разі якщо договір виконувався обома сторонами, то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше). Згідно правового висновку Велика Палата Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину». Таким чином, неможливо визнати неукладений правочин недійсним, що є підставою для відмови у задоволенні цієї позовної вимоги. Судом встановлено, що із тексту оспорюваного договору позики вбачається, що у його вступній частині вірно зазначене місце реєстрації та проживання позичальника- [ADDRESS] , проте друга і третя цифри податкового номера в договорах позики та іпотеким переплутані місцями. У тексті п.2 договору позики, яким в забезпечення договору позики в іпотеку в подальшому буде передана квартира її номер вказано [ADDRESS] замість квартири [ADDRESS] .Отже, номер квартири та номер будинку переплутані між собою, що свідчить про помилку. Допущені при виготовленні договору позики та іпотеки технічні помилки не впливають на його дійсність, оскільки згідно договору іпотеки на праві власності позивачу належить саме квартира [ADDRESS] . Суд відхиляє доводи [PERSON] щодо отримання нею позики в сумі 600 доларів США. Надана представником чернетка невідомого походження з розрахунками боргів, послуг виконавця, нотаріуса, приватизації, комісійних витрат з рукописними за закресленими записами не є достовірним доказом та не відповідає договору позики, в якому витрати, пов`язані з укладенням та нотаріальним посвідченням договору оплачувала позичальник. Факт оплати позивачем нотаріальних послуг підтвердила у письмових поясненнях позивач та її представник. Про наявність боргів за комунальні послуги, відкриття виконавчих проваджень, оплати безкоштовної приватизації позивач інформації також не надав, а зазначений у чернетці щомісячний платіж 5000 грн. суперечить умов договору щодо оплати 4200 грн. на місяць при загальній сумі боргу 5900 доларів США, а не 5000 дол., як записано на цьому аркуші . Суд також звертає увагу на те, що у позовній заяві при зверненні до суду 28 квітня 2023 [PERSON] не посилалась на наявність у неї записів на окремому аркуші про розрахунок невідомих послуг, складений начебто для неї при отримання від відповідача позики. В судовому засіданні відповідач заперечував складання будь-яких чернеток для позивача. Ці записи з`явились тільки у листопаді 2023 , як додаток до нової редакції позовної заяви ( а.с. 171,191). Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина 3\~статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов). Статтею 203 ЦК України\~визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;\~5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини 1\~статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Тлумачення статей\~215,\~216 ЦК України\~свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. За положеннями до ч.1\~ст. 546 ЦК України\~виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою, в силу якої, згідно з\~статтею 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). За частиною першою\~статті 574 ЦК України\~застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Як передбачено ч. 1\~ст. 575 ЦК України\~іпотека є заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека -\~вид забезпечення\~виконання зобов`язання\~нерухомим майном\~(неподільним\~об`єктом\~незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі\~статтею\~ 7 Закону України "Про іпотеку"\~за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. У своєму позові [PERSON] посилається на\~статтю 233 ЦК України, яка регулює недійсність правочину, вчиненого під впливом тяжкої для неї обставини і на врай невигідних умовах. Підставами визнання правочину недійсним на підставі\~статті 233 ЦК України\~та предметом доказування у справі є: 1) наявність тяжкої обставини, в якій перебувала особа, що змусила її вчинити правочин; 2) правочин було вчинено на вкрай невигідних умовах. Встановлена\~статтею 233 ЦК України\~підстава недійсності правочину є сукупністю цих двох елементів; відсутність хоча б одного з них є ознакою знаходження відповідних правовідносин за межами сфери регулювання частини першої\~статті 233 ЦК України. Наявність тяжкої обставини, що змусила особу вчинити правочин, має довести сторона, яка такий правочин оспорює. Предметом доказування також є той факт, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було би вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Тяжкі обставини мають вплинути на особу таким чином, що спонукають її вчинити правочин на вкрай невигідних для неї умовах. Умови мають бути очевидно невигідними для особи, яка уклала цей правочин, і бути наявними саме в момент вчинення правочину. Тяжкими обставинами можуть бути, зокрема, тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства особи, учасника правочину, та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Такі правочини мають дефекти волі і здійснюються за обставин, коли особа змушена вчинити правочин на вкрай невигідних для себе умовах. Виходячи із системного аналізу наведених норм, визнання правочину недійсним на підставі\~статті 233 ЦК України\~пов`язане із доведеністю наявності чи відсутності власного волевиявлення в особи на його вчинення на тих умовах, за яких був укладений правочин. Подібні правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 12 березня 2021 року у справі № 295/17488/15-ц , від 10 серпня 2021 року у справі № 754/16129/17 , від 23 листопада 2022 року у справі № 522/6715/16, що свідчить про усталену судову практику щодо вирішення питання застосування правового механізму, передбаченого\~статтею 233 ЦК України. На підтвердження\~наявності тяжкої\~хвороби у\~матері позивача\~ [PERSON] - [PERSON] \~до позову\~додано протокол спіральної комп`ютерної томографії органів грудної клітини від 22.05.2020 КНП «Нововодолазька центральна районна лікарня», з якого вбачається, що у неї маються ознаки множинних вузликових утворень ймовірно вторинного генезу і їй рекомендована консультація пульмонолога, торакального хірурга ( а.с. 41). Належних та допустимих доказів того, що [PERSON] проходила консультації у вузьких фахівців, у неї виявлена патологія грудної клітини, хвороба легенів та дихальних шляхів, вона проходила діагностику, а потім лікування, реабілітацію станом на час укладання договорів позики 03.02.2021 року та іпотеки 02.03.2021 року суду не надано. Обставини, за якими позивач посилається на тяжкі обставини та вкрай невигідні умови укладення договорів та необхідність позики в сумі 5900 доларів США у позовній заяві та в судовому засіданні не викладені, а цитуються тільки норми закону. В процесі розгляду справи представник позивача, стверджуючи про важке захворювання матері, надав суду витяг з виписки із медичної картки стаціонарного хворого КНП «Нововодолазька центральна районна лікарня»,а саме перший лист виписки, з якої вбачається, що [PERSON] перебувала в стаціонарі з 02.01.2022 по 06.01.2022, їй встановлено діагноз : рак шийки матки ( а.с. 167). З оголошеного в судовому засіданні представником позивача епікрізу, що міститься на звороті виписки, на час направлення в стаціонар [PERSON] хворіє два тижні . Доказів того, що вона перебуває на обліку у онколога, їй проводили необхідні дослідження, томографічні обстеження, лікування, оперативне втручання позивачем не надано. Отже, на час укладення договору позики та іпотеки позивачем не доведено перебування у тяжкому психологічному, скрутному матеріальному становищі та під впливом важкого захворювання матері. Виписка з медичної картки стосується періоду, коли у [PERSON] закінчувався строк повернення позики 03.02.2022, визначений договором . З огляду\~на те,\~що суду не представлено належних і допустимих доказів на підтвердження того, що у [PERSON] існували на час укладення договору позики тяжкі обставини, які мали суттєвий вплив на неї, позовні вимоги не доведені та необгрунтовані, суд відмовляє у позові. Посилання представника позивача на те, що у заявниці зламали телеграм та розсилають sms про перерахування коштів у розмірі 1000 грн., з приводу чого вона звернулась 20.08.2023 з повідомленням до служби 102 не мають відношення до справи ( а.с. 122). Доводи представника позивача про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою [PERSON] від 10.05.2023, в яких вона зазначає, що в діях [PERSON] завдяки використанню психологічного стану позивача , зловживая довірою, маються ознаки кримінального злочину-шахрайства суд відхиляє, оскільки ведення кримінальних проваджень віднесено до повноважень органу досудового слідства ( а.с.123). З часу укладення договорів позики 03.02.2021 та іпотеки 02.03.2021 до отримання повідомлень від відповідача з вимогами погасити борг , [PERSON] не зверталась до відповідних органів із заявами, що договори укладені між нею і [PERSON] вчинені під впливом обману, насильства або правочини не відповідають її волі. Позивач підтвердила нотаріусу, що договір позики укладається у відповідності зі справжньою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску, на вигідних для сторін умовах і не є результатом тяжких обставин, не є фіктивним або удаваним. Посилання представника позивача на те, що відповідач загрожує їй та приїздив до неї, вимагаючи повернення боргу за місцем її проживання у 2023 році, хоча вона проживає з матір`ю у с. Старовірівка, суд вважає хибними, оскільки виходячи з матеріалів справи та пояснень представника відповідача з 2022 він проживає за кордоном. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed