Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-04 00:00:00

04 липня 2024 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Белла В.М., до відповідача [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, в якому позивач [PERSON] просить: 1) стягнути з відповідачки [PERSON] , [INFO] (РНОКПП - [NUMBER] ) на користь позивача [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі - 1598 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто вісім) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з дня пред`явлення ним позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією, відповідно до Закону; 2) Стягнути з відповідачки [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь позивача [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визначивши їх розмір у твердій грошовій сумі - 1281 (одна тисяча двісті вісімдесят одна) гривня 50 копійок щомісячно, починаючи з дня пред`явлення ним позову до суду і до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією, відповідно до Закону. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачкою [PERSON] він уклав шлюб 22.04.2004 року, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Присліпської сільської ради Міжгірського району Закарпатській області. За час спільного проживання у шлюбі у них народилося четверо дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , які на даний час досягли повноліття, а також [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), які на даний час є малолітніми. Спільне життя з відповідачкою не склалось у зв`язку з чим, рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26.02.2024 року (справа №302/119/24) шлюб між ними розірвано. Так, ще до часу розірвання шлюбу, у грудні 2023 року позивач з дітьми проживав окремо від відповідачки за адресою: [ADDRESS] , де проживає і на даний час. Відповідачка залишилась проживати у їхньому будинку [ADDRESS] , але в більшості її вдома немає, так як працює за кордоном. Після розірвання шлюбу відповідачка грошових коштів для утримання їх неповнолітніх дітей не надає. Позивач вказує, що він, як батько малолітніх дітей, піклуєється про них, як матеріально, так і фізично, тобто займається їх розвитком та становленням як особистості. Однак відповідачка перестала виконувати батьківський обов`язок та брати участь у вихованні та утриманні дітей. Вказує, що відповідачка не надає належної матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] , фізичним та духовним розвитком їх не займається. Позивач працевлаштований на пилорамі с.Присліп у ФОП « [PERSON] » та отримує мінімальну заробітну плату. Оскільки добровільно відповідачка надавати грошові кошти в рахунок сплати аліментів не бажає, він змушений звертатись до суду з даним позовом, в якому просить задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей доньки [PERSON] , сина [PERSON] , оскільки самостійно матеріально забезпечити їх, позивачу не взмозі. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 09.07.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачці [PERSON] в ухвалі суду від 09.07.2024 року було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвала суду про відкриття провадження у справі з позовом і долученими до нього матеріалами відповідачці [PERSON] доставлена за адресою [ADDRESS] та нею отримано 23.07.2024 року, що підтверджується рекомедованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке знаходяться в матеріалах справи. 31.07.2024 року відповідачкою [PERSON] на адресу суду подано письмову заяву про визнання позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якій відповідачка [PERSON] зазначає, що вона не заперечує проти задоволення позову про стягнення з неї аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі, зазначеному у позовні заяві та просить справу розглянути у її відсутності, вказуючи, що перебуває на теперішній час за межами України, у Чеській Респубілці, на заробітках та з`явитися до суду можливості немає. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини у даній справі, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] перебували з 22.04.2004 року у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 лютого 2024 року (справа № 302/119/24) розірваний, та вказаним судовим рішенням визначено місце проживання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом із батьком - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-7). Дане судове рішення сторонами не оскаржено та набрало законної сили 28.03.2024 року, копія якого є в матеріалах справи (а.с.6,7). Як вбачається з матеріалів справи, від шлюбу сторони мають дітей, які на теперішній час є малолітніми, а саме: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), у свідоцтві про народження яких батьком записаний [PERSON] , позивач у справі, а в графі «мати» - [PERSON] , відповідачка по справі та копії вказаних свідоцтв містяться в матеріалах даної справи (а.с.11,12). Згідно довідки Присліпського старостинського округу Міжгірської селищної ради за вих..№264 від 01.07.2024 року, яка є в матеріалах справи (а.с.10) вбачається, що малолітні діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з [PERSON] , позивачем у справі, та знаходяться на його утриманні, та вказані обставини відповідачкою не оспорюється. Та відповідно до вищевказаної довідки територіальної громади вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , та має наступний склад сім`ї, а саме: [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - дочка, [PERSON] , [INFO] - дочка, [PERSON] , [INFO] - син (а.с.10). Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.1 ст.179 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»), аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно. Згідно положень ст.181 СК України способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі. Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", пункт 15 передбачає, що відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст..ст.198,199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками домовленості про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до приписів ч.1 ст.183 СК України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, та з урахуванням позиції відповідачки, яка позовні вимоги [PERSON] за викладеними у позові обставинами визнала повністю, про що подано до суду нею заяву 31.07.2024 року про визнання позову та відповідно до положень ст.82 ЦПК України, зазначені у позові обставини не підлягають доказуванню. Крім того, враховуючи матеріальне становище відповідачки, яка є фізично здоровою та працездатною особою, хронічними хворобами не страждає, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не перебуває, особою з інвалідністю не являється, на користь інших осіб аліменти не сплачує, оскільки жодних доказів на спростування вищенаведених обставин суду не надано та відповідачкою [PERSON] не доведено, тому суд вважає, що відповідачка на теперішній час має можливість сплачувати аліменти на двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1598,00 гривень та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1281,50 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 04 липня 2024 року і до досягнення вказаними дітьми повноліття, що на думку суду є співмірним до потреб малолітніх дітей та відповідає таким засадам як справедливості, добросовісності, розумності й не суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи. У відповідності до приписів п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд визнав за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць. Крім того, відповідно до положень 141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідачки [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за пред`явлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2024 року становить 1211,20 грн., оскільки позивач [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору, відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved