Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про припинення стягнення аліментів та скасування заборгованості зі сплати аліментів. В заяві позивач зазначив, що з 18 грудня 2009 року перебував з [PERSON] у шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2010 року. Вони з відповідачем мають дочку [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу Київського районного суду м. Полтави від 13 вересня 2010 року у справі №2н-467/10 з нього на користь відповідача стягуються аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON] , [INFO] . Але з літа 2018 року дочка проживає з батьком і бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Таким чином з літа 2018 року та до даного часу їх спільна з відповдіачем дочка [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на його повному утриманні. В той же час судовий наказ від 13 вересня 2010 року у справі №2н-467/10 перебуває на примусовому виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Згідно розрахунку, виконаного 12.02.2024 року державним виконавцем, позивачу [PERSON] нарахована заборгованість за аліментами, в тому числі за період, протягом якого дитина проживає з батьком. Тому позивач просив суд звільнити його від сплати аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Київського районного суду м. Полтави від 13 вересня 2010 року у справі №2н-467/10 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON] , [INFO] . Також просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами на утримання [PERSON] , [INFO] , за період з 01 червня 2018 року, яка стягується на користь [PERSON] на підставі судового наказу Київського районного суду м.Полтави від 13 вересня 2010 року у справі №2н-467/10 у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 26 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати у загальному позовному провадженні. Відповідач відзиву на позов не надала. Інші заяви та клопотання від учасників справи суду не надходили. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Павлюк І.О. позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. При цьому посилались на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] , яка про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, зважаючи на відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності відповідача, що в судове засідання не з`явилась. \~ \~ \~ \~Заслухавши позивача та його представника, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON] , з 18 грудня 2009 року перебували зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2010 року у справі №2-5898/10 (а.с. 6). Сторони, [PERSON] та [PERSON] , є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 03 липня 2009 року, виданим Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області (а.с. 17). Після розірвання шлюбу батьки проживають окремо. При цьому дитина залишилась проживати з матір`ю, що встановлено рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2010 року у справі №2-5898/10 (а.с. 6). 13 вересня 2010 року у справі №2н-467/10 Київським районним судом м. Полтави видано судовий наказ, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON] , [INFO] . Але з червня 2018 року дитина, [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком, [PERSON] . Вказана обставина підтверджується долученими до справи доказами в їх сукупності, в тому числі: довідкою №11, виданою 18 березня 2024 року Гімназією №8 імені Панаса МирногоПолтавської міської ради, згідно якої [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається у 9 класі Гімназії №8 імені Панаса Мирного Полтавської міської ради (а.с.15); актом про фактичне місце проживання, яким підтверджується, що [PERSON] фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з червня 2018 року (а.с. 16); інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 13 червня 2024 року №19-41264/18/24-Вих, згідно якої зафіксовано виїзд [PERSON] за межі України 25.03.2019 року, в`їзд 06.07.2019, виїзд - 10.09.2021, в`їзд - 09.10.2021, в`їзд 05.02.2023, виїзд 09.02.2023 (а.с.47). Також встановлено, що на примусовому виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває судовий наказ Київського районного суду м. Полтави, виданий 13 вересня 2010 року у справі №2н-467/10 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON] . Відповідно до частин 3 та 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» сума заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому\~Сімейним кодексом України. Як вбачається з розрахунку від 12 лютого 2024 року №21404, виконаного державним виконавцем Шевченківського державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заборгованість [PERSON] по аліментам, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку станом на 01 лютого 2024 року становить 50293,15 грн. (а.с. 11-14). Згідно ч. 3 ст. 180 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки судом встанволено, що з червня 2018 року дитина проживає з позивачем [PERSON] та перебуває на його утриманні, з червня 2018 року відсутні підстави для стягнення з позивача на користь відповдіача [PERSON] аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч. 4\~ст. 273 ЦПК України\~якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17\~Постанови № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення позивача з 01 червня 2018 року від сплати аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] . Відповідно до частини 2\~статті 197 СК України\~за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Судом встановлено, що заборгованість за аліментами [PERSON] нарахована в тому числі за період, коли дитина проживає з ним і перебуває на його утриманні. Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про звільнення [PERSON] з 01 червня 2018 року від сплати заборгованості за аліментами. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. Позивач [PERSON] на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при звернені з позовом до суду судовий збір не сплатив. Тому, оскільки судом позов задоволено, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн. пропорційно до задоволених відносно неї позовних вимог.

Outcome: approved