Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] , адвокат Кульгавець С.М., звернувся до суду з позовом до Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування. В позовній заяві просить суд визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) в селянській спілці "Дружба", розміром 2,05 умовних кадастрових гектарів, що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0283182, який видано 24.11.1997 року на підставі розпорядження голови Заліщицької РДА від 20.01.1997 року №15, як спадкоємцею за законом першої черги після смерті [INFO] батька [PERSON] . Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 28.02.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, однак її представник подав до суду заяву у якій просить справу слухати у його відсутності та відсутності позивачки. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача Товстенської селищної ради в підготовче судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову представником відповідача суперечить вимогам закону. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, заяви представників позивачки та відповідача, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов, виходячи із наступного: [INFO] помер батько заявниці [PERSON] , що стверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.07.2023 року. За життя покійний [PERSON] мав право на земельну частку (пай) в селянській спілці "Дружба", розміром 2,05 умовних кадастрових гектарів, що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0283182, який видано 24.11.1997 року на підставі розпорядження голови Заліщицької РДА від 20.01.1997 року №15. На даний час вказану вище земельну ділянку сформовано шляхом інвентаризації земель сільськогосподарського призначення (кадастровий номер 6122055500:01:002:0054). Вказане підтверджується відповіддю Головного Управління Держгеокадастру у Тернопільській області №29-19-0.212-3439/2-23 від 03.10.2023 року. Оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачений, про що у газеті "Голос народу" №7 (8972) від 14.02.2024 року розміщено відповідне оголошення. Позивачка [PERSON] є спадкоємицею першої черги по закону після смерті [INFO] [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 01.06.1964 року, довідкою про укладення шлюбу №410 від 12.10.2018 року та рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17.01.2024 року у справі №597/1794/23. Позивачка [PERSON] на момент смерті батька постійно проживала та була зареєстрована з ним за адресою: [ADDRESS] , таким чином вступила в управління спадковим майном після його смерті, що стверджується довідкою №721 виданою 30.08.2023 року Товстенською селищною радою Чортківського району Тернопільської області. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та оформлення на права на земельну ділянку, позивачка 12.01.2024 року звернулася до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Ткачука С.О. задля оформлення спадкових справ на майно після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . 12.01.2024 року нотаріус за вих.№14/01-16 повідомив позивачці про те, що документів, які підтверджують право [PERSON] на спадкове майно нотаріусу не надано, а тому пропонує для вирішення спору та з метою оформлення права власності на спадкове майно після смерті [INFO] [PERSON] звернутися з позовом до суду. Листом №29-19-0.212-3439/2-23 від 03.10.2023 року Головного Управління Держгеокадастру у Тернопільській області, повідомлено наступне: - [PERSON] 24.11.1997 року на підставі розпорядження голови Заліщицької РДА від 20.01.1997 року № 15 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №0283182. -розмір земельної частки (паю) по селянської спілки «Дружба" складає 2,05 умовних кадастрових гектарів. Нормативно-грошова оцінка зазначеної вище земельної ділянки, згідно відповіді ГУ Держгеокадастру становить: 79157,29 грн. -вказану земельну ділянку сформовано шляхом інвентаризації земель сільськогосподарського призначення - кадастровий номер 6122055500:01:002:0054. Відповідачем у вищевказаній справі є Товстенська селищна рада Чортківського району Тернопільської області, оскільки інших спадкоємців крім позивачки після смерті [PERSON] немає і в разі не успадкування майна померлого, селищна рада може звертануся в суд та визнавати його спадщину відумерлою. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" №7 від 16.04.2004 року, громадянин, включений до списку, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно п.3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (намісцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті. Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК Української РСР (що був чинним на момент виникнення спірних правовідносин) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивачка [PERSON] вступила в управління спадковим майном після смерті батька [PERSON] , оскільки постійно проживала з ним на момент його смерті. З огляду на викладене суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved