Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-07 00:00:00

11.03.2024 Орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради звернувся до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що остання є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , батько якої помер [INFO] . Родині надається соціальний супровід, оскільки мати не забезпечує належних умов життя доньки, а остання перебуває на обліку як така, що перебуває в складних життєвих обставинах. [PERSON] веде аморальний, бродячий спосіб життя, разом зі співмешканцем зловживає спритними напоями. У зв`язку з неможливістю забезпечити дитині належні та безпечні умови життя 14.06.2023 остання звернулася до Органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради із заявою про тимчасове влаштування доньки до Хоружівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей. [PERSON] влаштована до центру 15.06.2023 строком на 9 місяців. Відповідачці було роз`яснено, що за цей час вона повинна змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків. Але за весь час перебування дитини у закладі [PERSON] ні разу її відвідала та не зателефонувала, з представниками закладу не спілкувалася, ніякої допомоги не надавала. Під час обстеження умов проживання [PERSON] встановлено, що житло, в якому вона мешкає, абсолютно не придатне для проживання дитини. Відповідачці повідомлено про розгляд комісією з питань захисту прав дитини питання про доцільність відібрання в неї доньки, але остання на засідання не з`явилася. Впродовж 2023 [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків та розпивання спиртних напоїв. Посилаючись на викладене, а також на те, що [PERSON] свого ставлення до виконання батьківських обов`язків не змінила, позивач просить відібрати в неї малолітню [PERSON] без позбавлення батьківських прав, а також стягнути з відповідачки на утримання [PERSON] аліменти в розмірі 1/2 частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь державного закладу чи особи, в якої перебуватиме дитина. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області [PERSON]. від 18.03.2024 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. У зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку справа прийнята до провадження суддею Замченко А.О. та ухвалою від 26.06.2024 розгляд справи призначений зі стадії підготовчого судового засідання. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 08.07.2024 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду. У судове засідання представник Органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради Демченко О.В. не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 72). Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 69). Про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзиву не подала, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , у свідоцтві про народження якої батьками записані [PERSON] і [PERSON] (а. с. 9). [INFO] [PERSON] помер (а. с. 12). 25.01.2023 малолітня [PERSON] взята на облік Службою у справах дітей Миколаївської селищної ради як така, яка опинилися в складних життєвих обставинах (а. с. 23). 14.06.2023 [PERSON] звернулася до Служби у справах дітей Миколаївської селищної ради із заявою про тимчасове влаштування доньки до Хоружівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей у зв`язку зі складними життєвими, матеріальними обставинами, заборгованістю за комунальні послуги (а. с. 13). 15.06.2023 [PERSON] була прийнята до КУ СОР «Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» (а. с. 16). 19.06.2023 Виконавчий комітет Миколаївської селищної ради прийняв рішення про тимчасове влаштування малолітньої [PERSON] до зазначеного закладу терміном до 9 місяців (а. с. 14). Згідно з повідомленнями директора КУ СОР «Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 01.08.2023, 24.10.2023, 05.02.2024, 14.02.2024 мати [PERSON] за час перебування дитини в закладі жодного разу не відвідала доньку, не зателефонувала їй, з адміністрацією закладу не спілкувалася, ніякої допомоги на утримання дитини не надала (а. с. 17-19). Згідно з характеристикою [PERSON] та інформацією про її сім`ю від 15.02.2024 та 20.02.2024 [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі співмешканцем [PERSON] . Донька [PERSON] відвідувала КЗ СОР «Улянівська спеціальна школа», а з 15.06.2023 влаштована до КУ СОР «Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей». [PERSON] та [PERSON] ніде не працюють, доходу ніякого не мають, жили за рахунок пенсії дитини по втраті годувальника (батька дівчинки), останні зловживають спиртними напоями, ведуть аморальний спосіб життя (а. с. 45-56). Як вбачається з актів обстеження умов проживання від 11.01, 19.01, 24.01, 02.02, 31.03, 24.04, 15.06, 10.07, 31.07, 08.08, 18.10, 10.11, 17.11, 15.12.2023, 09.02.2024 умови проживання сім`ї відповідачки за адресою: [ADDRESS] , незадовільні, санітарно-гігієнічний стан будинку не відповідає нормам: скрізь пил і бруд, сморід тютюнового диму і алкоголю, відсутній запас продуктів харчування, відсутні засоби особистої гігієни, у будинку немає меблів, газопостачання відімкнене за борги, одяг та взуття дитини брудні та не відповідають віку, для дитини немає облаштованого місця для сну з чистою білизною (а. с. 30-44). Згідно з висновком Органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради, затвердженого рішенням Виконавчого комітету ради від 23.02.2024, є доцільним відібрання малолітньої [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав (а. с. 5-8). У висновку зазначено, що [PERSON] була повідомлена працівниками служби у справах дітей про розгляд питання щодо доцільності відібрання від неї доньки на засіданні комісії 20.02.2024 о 10:00 у приміщенні Миколаївської селищної ради. Але [PERSON] на зсідання не з`явилася, причини своєї неявки не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 170, ч. 1 ст. 164 КПК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу (а саме: ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводження з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва), а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, суд вважає за необхідне відібрати, без позбавлення батьківських прав, у [PERSON] її малолітню доньку [PERSON] . Згідно з ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на користь дитячого закладу, або опікуна, де буде виховуватися дитина, до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути 2422 грн 40 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial