Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

14.03.2024 р. ГУ ПФ України в Чернігівській області звернулося до Чернігівського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої пенсії у розмірі 49017, 69 грн. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської областівід 20.03.2024 р. справу передано за підсудністю до Ріпкинського районного суду Чернігівської області. Справа передана головуючому судді 11.04.2024 р. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та з 01.03.2019 р. отримуэ пенсію по інвалідності. За результатами огляду МСЕК [PERSON] було встановлено інвалідність з 01.03.2019 р. по 01.04.2020 р. По пенсійним справам, по яким термін виплати був по 31.12.2020 р., виплата пенсії продовжувалась автоматично на період продовження карантину, тому по пенсійній справі відповідача проведено автоматичне продовження виплати пенсії на період карантину без виписки з акта огляду МСЕК. Натомысть, відповідно до виписки з акта огляду МСЕК серія 12ААГ № 009009 від 26.01.2022 р. при черговому огляді відповідача було визнано особою з інвалідністю ІІІ групи з 12.11.2021 р. Отже в період з 01.04.2020 р. до 11.11.2021 р. у відповідача право на отримання пенсії було відсутнє. В зв`язку з чим виникла переплата пенсії по інвалідності в сумі 49017, 69 грн, яка не була повернута відповідачем в добровільному порядку і яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16.04.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 15.05.2024 р. 06.05.2024 р. від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надійшла заява, зареєстрована за вх. № 1650/24, про розгляд справи без участі представника та підтримання позовних вимог у повному обсязі. 15.05.2024 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді в іншому провадженні. 11.06.2024 р. у судовому засідання відповідач пояснив, що цих коштів не отримував і, ймовірно, вони були виплачені органу виконавчої служби на користь банку, у якому він має заборгованість. Також відповідач зазначив, що не міг пройти переогляд у зв`язку з триваючим карантином. Він постійно телефонував до МСЕК з питання проходження переогляду, проте йому відповідали, що через карантинні заходи необхідно зачекати. Також відповідач повідомив суд, що жодного листа від пенсійного органу не отримував, однак повідомляв спеціаліста у телефонному режимі, що є затримка у проходженні переогляду з незалежних від нього причин. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.06.2024 р. постановлено перейти до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, почати підготовче провадження з дня постановлення даної ухвали, витребувати від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області докази направлення на адресу відповідача листа № 2500-0403-8/11262 від 23 лютого 2022 року, витребувати від Козелецького відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції інформацію про розмір стягнення на пенсію відповідача у виконавчому провадженні № 57294659 за період з 01 квітня 2020 року до 11 листопада 2021 року. Витребувані докази направити (подати) до Ріпкинського районного суду Чернігівської області до 28 червня 2024 року. 04.07.2024 р. позивач звернувся з заявою про збільшення позовних вимог зареєстрованою за вх № 2639/24, в якій просить стягнути з відповідача додатково до первісних вимог про стягнення переплати пенсії у розмірі 49017, 69 грн ще грошову суму у розмірі 11933, 05 грн, як загальну суму відрахувань відповідно до постанови Козелецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 12.04.2019 р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника, в період з 01.04.2020 р. до 11.11.2021 р. (дана заява була також продубльована засобами поштового зв`язку 11.07.2024 р., та зареєстрована за вх № 2751/24). Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04.07.2024 р. заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про збільшення розміру позовних вимог повернуто заявнику, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.07.2024 р. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином. 31.07.2024 р. від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, зареєстрована за вх № 3079/24, у якій проти задоволення позовних вимог відповідач заперечив з тих підстав, що переплата сталася не з його вини. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що з 01 березня 2019 року відповідачу за результатами огляду, проведеного МСЕК, було встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням строком до 01 квітня 2020 року, при цьому визначено дату наступного переогляду - 21 березня 2020 року, що підтверджується копією відповідної довідки № 070271 (а. с. 8). Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААГ № 009009 від 26.01.2022 р. відповідачу встановлена третя група інвалідності з 12.11.2021 р. з датою чергового переогляду - 26.01.2023 р. (а. с. 9). Відповідачем не заперечувалось, що у період з 01.04.2020 р. до 11.11.2021 р. інвалідність йому не встановлювалась. Та попри те, що з доводів відповідача вбачається, що пенсійних виплат у спірний період він не отримував, розмір позовних вимог ним не заперечувався. Відповідач лише припустив, що такі виплати скеровувались на покриття існуючої у нього кредитної заборгованості. Відтак в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставина проведення виплат позивачем у заявленому ним розмірі судом не встановлюється. 23.02.2022 р. листом за № 2500-0403-8/11262 позивачем повідомлено відповідача про необхідність добровільного повернення переплати (а. с. 10). Відповідач у судовому засіданні отримання листа заперечив, з огляду на що судом було витребувано докази направлення листа на адресу відповідача у позивача. Натомість, станом на дату розгляд справи, витребувані докази не надано. Згідно ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. З урахуванням положень вказаної статті суд відмовляє у визнанні обставини повідомлення відповідача про наявність переплати пенсійних виплат та необхідність її повернення. Надаючи правову оцінку вищевстановленим обставинам справи, суд зважає на таке. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Статтею 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09 липня 2003 року та Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року. Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Аналізуючи вказані норми, суд зауважує, що для задоволення позову обов`язковим є встановлення обставини зловживань з боку відповідача, спрямованих на приховування певної інформації у зміні свого статусу, якщо така зміна впливає на розмір пенсії чи право на її отримання. В той же час, позивач у своєму позові зазначає, що був обізнаний зі строком, на який відповідачу встановлювалась група інвалідності, та продовжив нарахування та виплату пенсії поза межами цього строку за власною ініціативою на період продовження карантину. Оскільки зловживань з боку відповідача, що мали безпосередній вплив на нарахування та виплату пенсії, судом не встановлено, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача\~в разі відмови в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed