Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою, у якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення донькою повноліття. Свою позовну заяву обгрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду розірвано 09.09.2021 року, від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач проживає окремо та участі в утриманні дитини не бере, у зв`язку з чим вона звернулася до суду із вимогою про стягнення з відповідача аліментів та утримання дитини. Ухвалою судді від 05.06.2024 вказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. 06.06.2024 позивачкою на виконання ухвали суду у встановлені суддею строки, було усунуто зазначені судом недоліки Ухвалою від 10.06.2024 року позовну заяву призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 30.07.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого викладені обставини у позовній заяві визнає частково, та зазначає, що твердження позивачки щодо того, що відповідач не приймає участі в утриманні їх спільної дитини не відповідає дійсності, оскільки їх спільний з позивачкою син, після розірвання шлюбу і до серпня 2023 року (включно) проживав з відповідачем та його батьками ( за місцем реєстрації сина). Оплату за відвідування садочку СНВК «Київські каштани» здійснював з позивачкою по черзі. З вересня 2023 року спільний син проживає з позивачкою, у зв`язку із зарахуванням до школи № 313 . Ввесь цей час, а саме: під час перебування/проживання дитини із відповідачем та його батьками, під час відпочинку чи перебування за містом усі витрати на утримання були понесені спільно з його бабусею та дідусем. Також, відповідачем спільно з його бабусею [PERSON] повністю було здійснено фінансування щодо підготовки сина до школи у перший клас. Крім того, відповідач наразі перебуває у складі ЗСУ, має постійний дохід. Доказів того, що відповідач не приймає участі в утриманні їх спільного сина позивачкою не надано, а відтак, просить суд частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з нього на користь позивачки на утримання їх спільного сина [PERSON] у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), що становить прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення ним повнолітня.. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов наступних висновків. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду розірвано 09.09.2021 року, від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивачка, спільний син перебуває на її утриманні, у свою чергу відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Законодавцем, положенням ч.2 ст.51 Конституції України, закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із вимогами ст.ст. 180, 182 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. При цьому мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , враховуючи вік дитини, працездатний вік відповідача, той факт, що сторони не можуть дійти згоди щодо розміру аліментів на спільну дитину, суд дійшов висновку про необхідність визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, саме такий розмір аліментів суд вважає доцільним до стягнення, оскільки позивачкою не надано доказів, що матеріальне становище відповідача дозволяє стягувати 1/2 частку від усіх видів його заробітку. При цьому суд не погоджується з розміром аліментів, що зазначений відповідачем у відзиві на позов, а саме у розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, про це відповідно також просить позивачка у своїй позовній заяві. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial