Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-11 00:00:00

04.04.2024 [PERSON] , в особі представника адвоката Гуменюка О.В., звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: - розділити між [PERSON] та [PERSON] спільне майно - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , виділивши у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] ; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 1/2 частину ринкової вартості квартири [ADDRESS] у розмірі 706 950 грн. Короткий виклад доводів позивача, заперечень відповідача Позовна заява [PERSON] обґрунтована тим, що із 14.06.2003 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.01.2016 розірвано. За період шлюбу, згідно договору купівлі-продажу від 07.05.2013 сторонами було придбано квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яку оформлено на ім`я позивачки. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.01.2020 року задоволено позов [PERSON] , визнано за ним право власності на 1/2 частини даного майна. З огляду на це, змінився статус спільного майна із сумісного на частковий. Вказаною квартирою фактично користується лише відповідач, який змінив замки та своїми діями перешкоджає позивачці у вільному доступі до неї. Висновком судового експерта [PERSON] від 26.02.2024 року встановлено, що поділ трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] не вбачається можливим. Крім того, позивачка не може захистити своє право шляхом припинення за відповідачем права власності на спірне майно із виплатою йому грошової компенсації, з огляду на відсутність у відповідача іншого житла, що в такому випадку завдасть йому істотної шкоди. Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 16.04.2024 у справі відкрито загальне позовне провадження. Протокольною ухвалою суду від 29.05.2024 закрито підготовче провадження. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засування не з`явився. За згоди представника позивачки, суд постановив ухвалу про заочний розгляд. У судовому засіданні представник позивачки, адвокат Гуменюк О.В. підтримав позов, із підстав, наведених у ньому. Пояснив, що відповідачка позбавлена можливості користуватися своїм майном та поділити спільну квартиру. Позивачка проживає у іншому населеному пункті, де має сім`ю. Вона не може домовитись із відповідачем щодо поділу квартири. Вимушена сплачувати комунальні послуги. Вона погоджується на будь-які варіанти поділу, проте відповідач на її прохання розділити майно реагує агресивно. Позивачка обрала єдиний можливий спосіб захисту свого порушеного права, який ґрунтується на правових висновках Верховного Суду. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі із 14.06.2003 року. Їх шлюб розірвано рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 січня 2016 року (а.с. 8-11). Згідно договору купівлі-продажу від 07.05.2013 [PERSON] купила квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12,13). Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.01.2020 задоволено позов [PERSON] про поділ майна подружжя. Суд визнав за [PERSON] право власності на 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18-19). Відповідно до висновку експерта від 27.02.2024 - дійсна (ринкова) вартість квартири [ADDRESS] в цінах та станом на дату проведення дослідження становить 1413 900 (один мільйон чотириста тринадцять тисяч дев`ятсот) гривень. Поділ трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в частках 1/2 та 1/2 в зазначеній квартирі не вбачається можливим, оскільки виходячи із умови поділу на дві окремі квартири для ізольованого користування та заселення однією сім`єю, як передбачено п. 6 постанови пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 (із змінами), при зазначеному варіанті не виконуються вимоги пунктів 5.19 (таблиця 1), 5.19, 5.20, 5.21, 5.22, ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні Положення», 14.9.2 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» (а.с. 20-41). Відповідно до акта від 17.02.2024, складеного головою ОСББ «Добро-18» [PERSON] [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 07.05.2013 являється власником квартири [ADDRESS] . Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.01.2020 року по справі №274/2235/19 за її колишнім чоловіком, [PERSON] , визнано право власності на 1/2 частини даної квартири. 17.02.2024 року [PERSON] звернулася до правління ОСББ «Добро- 18» щодо фіксації примусового доступу до власного житла, оскільки її колишній чоловік самостійно змінив замки, чим перешкодив їй користування квартирою. Даний доступ потрібен [PERSON] для обстеження технічного стану квартири щоб замовити технічний паспорт в КП «Бердичівське МБТІ» Житомирської обласної ради, а також дослідження її стану для замовлення висновку судового експерта щодо визначення ринкової вартості майна. Після примусового доступу до приміщення було здійснено її обстеження, змінено замок та замкнуто. Жодних речей з квартири не виносилося. Ключі для отримання доступу іншим співвласником, [PERSON] були передані [PERSON] для зберігання до правління ОСББ. З огляду на це примірник даного акта направляється [PERSON] як інформація щодо отримання ключів від квартири [ADDRESS] для безперешкодного доступу до неї (а.с. 42). Відповідно до довідки інспектора СПДП ВП Бердичівського РВП Яворського П. від 28.02.2024, складеної за результатом розгляду заяв № 2126 та 2129 від 13.02.2024 13.02.2024 до Бердичівського РВП звернулася [PERSON] про те, що її колишній чоловік, який перебуває за кордоном телефонує їй та, із її слів, погрожує. Також 13.02.2024 року до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області звернулася [PERSON] із заявою про те, що колишній чоловік замінив замки у вхідних дверях квартири, та суд зобов`язує її сплачувати комунальні послуги за їхню спільну квартиру. Під час розгляду даних матеріалів було встановлено, що гр. [PERSON] з [PERSON] офіційно розлучена з 2016 року, па даний час колишній чоловік перебуває закордоном, перед від`їздом останній замінив замки на вхідних дверях їхньої спільної квартири. Також вказала, що її судом зобов`язано з 2018 по теперішній час сплатити комунальні послуги за користування даною квартирою. Так як [PERSON] перебуває за межами України та будь-які контактні дані не встановлено, опитати даного громадянина з даного приводу не представилось можливим. Оскільки в даному повідомленні вбачаються цивільно- правові відносини які вирішуються в судовому порядку, а тому дані матеріали не підлягають внесенню до ЄРДР (а.с. 43). Норми права застосовані судом, аналіз доводів сторін, висновки суду Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа, як передбачає частина перша статті 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Згідно з частиною першою статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (частина друга статті 355 ЦК України). Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною першою статті 357 ЦК України закріплено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 384 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Частиною першою статті 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга цієї статті). У Постанові від 03 липня 2024 року у справі № 522/15212/19 Верховний Суд дійшов таких висновків: "Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Заявляючи відповідні вимоги, позивач погодився на отримання грошової компенсації, а відповідач, у свою чергу, не завжди згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з співвласників, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший зі співвласників позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла. Отже, у справах, за спорами в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок суду грошової компенсації. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 05 липня 2023 року у справі № 295/98/21 (провадження № 61-4943св23), від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц (провадження № 61-37616св18), від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18), від 30 вересня 2020 року у справі № 552/1514/19 (провадження № 61-21084св19)." [PERSON] пред`явила вимоги про припинення її права власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS] та просила стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію за 1/2 частину ринкової вартості у розмірі 706 950 грн. Тобто, позивачка просила суд про припинення своєї частки у спільному майні сторін і отримання від відповідача компенсації на свою користь. Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 364 ЦК. Крім того, позивачка довела доказами, що спірна квартира не може бути поділена в натурі. Вирішуючи питання щодо стягнення із відповідача на користь позивачки грошової компенсації вартості 1/2 спірної квартири у сумі 706 950 грн, суд виходить із таких міркувань. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21), платоспроможність (чи бажання) відповідача не має значення для вирішення спору, у якому про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ та отримання відповідної компенсації на свою користь просить позивач. Факт відсутності у відповідачів коштів для одномоментної виплати компенсації позивачеві сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Якщо у відповідача будуть відсутні кошти, зокрема регулярні доходи, для реального виконання рішення суду, за яким на користь позивача треба виплатити компенсацію, то під час виконавчого провадження виконавець може звернути стягнення на майно відповідача, у тому числі на присуджену йому річ (стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження»). Виручені від реалізації кошти спрямовуються на задоволення вимог стягувача, сплату виконавчого збору, відшкодування витрат виконавчого провадження тощо ( Постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Суд зазначає, що при задоволенні даного позову відповідач фактично стає власником всієї квартири, а тому його не можна вважати неплатоспроможним. За таких встановлених обставин, суд повністю задовольняє позовні вимоги [PERSON] . Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольнив повністю позовні вимоги, із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору, в розмірі 7069 гривень 50 копійок.

Outcome: approved