Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-27 00:00:00

01 липня 2024 року представник позивача адвокат Лисенко С.Д. звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16 листопада 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 1144. В обґрунтування\~позову позивач\~посилається на\~те,\~що через\~відсутність взаєморозуміння,\~розходження поглядів\~на сімейні\~відносини з\~вини обох\~сторін сумісне\~життя і\~збереження сім`ї\~стали неможливими.\~Сімейні відносини\~фактично припинилися,\~спільного господарства\~сторони не\~ведуть.\~Від даного\~шлюбу дітей\~не мають. (а.с. 2-3) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 липня 2024 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. (а.с. 15-18) Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Лисенко С.Д. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі та участі позивача, про що подав до суду відповідну заяву, проти винесення заочного рішення не заперечував. (а.с. 23) Відповідач на розгляд справи не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. З урахуванням положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України та з метою забезпечення участі відповідача в розгляді справи 11 липня 2024 року та 26 липня 2024 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області на офіційному сайті Судової влади України опубліковано оголошення про виклик [PERSON] до суду. (а.с. 21, 25) Заперечень проти позову та заяв про розгляд справи без її участі відповідач не надала. При таких обставинах суд проводить розгляд справи у відповідності до положень ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи відповідно до ст. 229 ЦПК України, суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до ст.\~63\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до\~ст. 60 цього Закону\~правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 листопада 2019 року в справі № 553/703/18 (провадження №61-7956св19) зроблено висновок по застосуванню\~статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~та вказано, що «якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. У випадку відсутності такої ситуації - правові наслідки шлюбу визначаються правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином». 01 грудня 2022 року прийнято\~Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року». Цим законом зупинено у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої\~Законом України від 10 листопада 1994 року N 240/94-ВР\~(Відомості Верховної Ради України, 1994 р., N 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого\~Законом України від 3 березня 1998 року N 140/98-ВР\~(Відомості Верховної Ради України, 1998 р., N 26, ст. 162). Подружжя є громадянами різних держав: позивач - громадянин України, відповідач - громадянка Російської Федерації. Водночас відповідно до положень\~Закону України «Про міжнародне приватне право», оскільки сторони мешкали на території України, станом на день розірвання шлюбу позивач є громадянином України та проживає на її території, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи про розірвання вказаного шлюбу між сторонами за законодавством України. Судом встановлено,\~що шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований 16 листопада 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 1144, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . (а.с. 9) Від шлюбу сторони дітей не мають. Сторони не підтримують подружніх відносин, спільно не проживають, шлюб фактично розпався. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У частинах 3 та 4\~ст. 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.ст.\~104, 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110\~цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, можливість збереження шлюбу позивач заперечує. З огляду на викладене, враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України про те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на оплату судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved