Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-12 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулася до суду з позовом до Монастириської міської ради Тернопільської області (далі - Монастириська міська рада), в якому просить визнати за нею право на спадкове майно, що залишилося після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) у с. с. «Яргорівська» відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 016474. Вказану спадщину прийняв брат [PERSON] по матері - [PERSON] , оскільки вступив у фактичне управління спадковим майном, обробляв земельну ділянку, користувався всім спадковим майном, включно з речами домашнього вжитку. Інших спадкоємців за законом чи заповітом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , немає. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина на право на вищевказану земельну частку (пай), яку позивачка прийняла, оскільки як дружина [PERSON] відноситься до спадкоємців першої черги за законом та на момент відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем. Однак під час звернення до нотаріальної контори з метою оформлення прав на спадкове майно було встановлено відсутність правовстановлюючого документа на право на вищевказану земельну частку (пай) внаслідок його втрати. Також нотаріусом встановлено, що в актових записах існують розбіжності, які унеможливлюють підтвердження факту родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] , адже відсутній актовий запис про народження [PERSON] . У зв`язку з наведеним позивачка просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] , а саме, що [PERSON] є братом [PERSON] . Окрім того, позивачка зазначає, що в свідоцтві про смерть сестри спадкодавця остання зазначена як [PERSON] , а в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ТР № 016474 - як [PERSON] . Враховуючи наведене, [PERSON] також просить встановити факт належності [PERSON] вищевказаного сертифіката на право на земельну частку (пай). Представник позивача - адвокат Андрусенко І. Я. в судовому засіданні від 13.08.2024 року підтримав позовні вимоги з мотивів, викладених у позові, та просив їх задовольнити. Після оголошеної в засіданні перерви представник позивача не з`явився в судове засідання, подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки. Відповідач Монастириська міська рада не забезпечили явку представника в судове засідання, у відзиві на позовну заяву просять розглянути справу за відсутності їхнього представника, з обставинами, викладеними в позові [PERSON] , погоджуються. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 31.05.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів і витребувано в Монастириської державної нотаріальної контори інформацію про те, чи заведено спадкові справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 21.06.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів і витребувано в Монастириського відділу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису № 5 від 05.04.2001 року про смерть [PERSON] , складеного виконавчим комітетом Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 23.07.2024 року в справі закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду, а також задоволено заяву представника позивача про виклик та допит свідків і викликано в судове засідання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Судом встановлено такі обставини. Як вбачається зі змісту відповіді Державного архіву Тернопільської області № 232/04-15 від 26.03.2024 року та долученої до неї фотокопії метричної книги про народження по [ADDRESS] за 1880-1942 роки, у вказаній метричній книзі міститься запис № 3 від 30.07.1917 року про народження [INFO] [PERSON] в с. Яргорів теперішнього Чортківського району, батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] . З фотокопії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 016474, виданого на підставі рішення Монастириської райдержадміністрації від 03.03.1997 року № 45 на ім`я [PERSON] , яка проживала в с. Яргорів Монастириського району Тернопільської області, вбачається, що останній належало право на земельну частку (пай) в землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Яргорівська», розміром 1,04 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано 05.03.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 386. Згідно з відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № 29-19-0.2131-1341/2-24 від 26.03.2024 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Монастириською районною державною адміністрацією Тернопільської області, 05.03.1997 року внесено запис про видачу [PERSON] сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 016474. За результатами аналізу Проекту поділу земельних ділянок (масивів) колективної власності с. с. «Яргорівська» на земельні ділянки (паї) власникам сертифікатів на право на земельну ділянку (паї) с. Яргорів на території Яргорівської сільської ради встановлено, що прізвище [PERSON] наявне у списку померлих громадян, спадкоємці яких отримають земельні частки (паї) у приватну власність після переоформлення права власності в установленому порядку. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 016474, виданий 05.03.1997 року на підставі рішення Монастириської районної державної адміністрації від 03.03.1997 року № 45 на ім`я [PERSON] , втрачено, про що позивачем розміщено оголошення в місцевій газеті «Свобода» (редакція від 19.06.2024 року). Зі змісту відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 102/02-06 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , жителька с. Яргорів, отримувала пенсію по інвалідності з 15.07.1967 року до дня смерті - [INFO] . До вищевказаної відповіді долучено копію виписки з акта про встановлення групи інвалідності серії ВТЭ -16 № 031865, на підставі якого [PERSON] було призначено пенсію. Водночас в самому акті зазначено про встановлення другої групи інвалідності [PERSON] . Згідно з відповіддю Державного архіву Тернопільської області № 232/04-15 від 26.03.2024 року, в метричних книгах про народження с. Яргорів відсутні відомості про народження [PERSON] в 1923-1925 роках. Відповідно до фотокопії погосподарської книги с. Яргорів за 1996-2000 роки [PERSON] , [INFO] , була зазначена як голова домогосподарства, іншими членами якого вказані її племінниця [PERSON] та племінник [PERSON] , [INFO] [PERSON] та [PERSON] вибули з цього будинковолодіння 12.11.2000 року. Представником позивача до матеріалів справи, серед іншого, долучено копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.04.1953 року, зі змісту якого вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , вказано [PERSON] та [PERSON] (позивачка). Як слідує зі змісту заяви про долучення доказів від 16.07.2024 року, [PERSON] та [PERSON] , з якою він проживав без реєстрації шлюбу, були зареєстровані разом з [PERSON] до 12.11.2000 року. [PERSON] померла [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 05.04.2001 року зроблено запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.04.2001 року. Відповідно до копії запису акта про смерть № 5 від 05.04.2001 року, [PERSON] , [INFO] , яка проживала в с. Яргорів Монастириського району Тернопільської області, померла [INFO] . Із заявою про її смерть звернувся [PERSON] (племінник [PERSON] ). Згідно з довідкою № 363 від 29.04.2024 року, виданою виконкомом Монастириської міської ради, [PERSON] , [INFO] , на момент смерті [INFO] проживала без реєстрації спільно зі своїм братом [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] її брат [PERSON] вступив у фактичне управління спадковим майном, обробляв земельну ділянку та користувався всім спадковим майном, включно з речами домашнього вжитку. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка є дочкою позивачки та [PERSON] , пояснила суду, що вона разом з батьками, трьома братами і тіткою [PERSON] проживала в одному будинку, що по [ADDRESS] . Їхній будинок був розділений на дві частини, однією з яких і користувалась [PERSON] , проте вони фактично проживали однією сім`єю. Свідок підтвердила, що її батько [PERSON] проживав у вищевказаному будинку на момент смерті [PERSON] та вступив в управління спадковим майном після смерті сестри. [PERSON] разом з [PERSON] (позивачка) також займався похованням сестри, оскільки ні чоловіка, ні дітей у неї не було. Свідок пояснила, що [PERSON] - її рідний брат та племінник [PERSON] , який вже після поховання тітки переїхав жити в частину будинку, в якій остання проживала. Окрім того, [PERSON] зазначила, що по батькові її батька і тітки різняться, оскільки в них спільна лише матір, тобто вони є неповнорідними братом та сестрою. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивачки, пояснила суду, що [PERSON] і [PERSON] - брат та сестра. Вони проживали в одному будинку в с. Яргорів. [PERSON] визнавала [PERSON] за брата, часто доглядала його дітей. Окрім брата в [PERSON] більше не було рідних. [PERSON] пояснила, що [PERSON] та [PERSON] неповнорідні, оскільки в них спільна лише мати. Також [PERSON] підтвердила, що на продемонстрованому їй фотознімку (фото № 2, яке долучене до позовної заяви) зображені саме [PERSON] з братом [PERSON] . Свідок зазначила, що після смерті [PERSON] її брат доглядав за тією частиною будинку, в якій проживала його сестра, користувався її майном, обробляв город. [PERSON] також займався похованням сестри. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] і [PERSON] є братом та сестрою. Похованням [PERSON] займався саме [PERSON] , який також вступив в управління спадковим майном після смерті сестри. В [PERSON] не було ні чоловіка, ні дітей. [PERSON] також підтвердила, що на продемонстрованому їй фотознімку (фото № 2, яке долучене до позовної заяви) зображені [PERSON] з братом [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] та [PERSON] є братом і сестрою. Вони допомагали один одному, ходили один до одного в гості. Про наявність в [PERSON] будь-яких інших родичів свідку невідомо. Похованням [PERSON] займався [PERSON] разом з дружиною та дітьми. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] , 1924 р. н., та [PERSON] , 1932 р. н., одружилися [INFO] . Після одруження позивачка змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Чоловік позивачки [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.01.2007 року. Як вбачається зі змісту довідки № 271 від 07.03.2024 року, виданої виконкомом Монастириської міської ради, [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований та проживав у житловому будинку, що по [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] разом з ним за вищевказаною адресою також була зареєстрована його дружина [PERSON] (позивачка). Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 214/01-16 від 06.06.2024 року відповідно до даних Спадкового реєстру після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , спадкових справ не заведено. Постановою завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 181/02-31 від 24.05..2024 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 1,04 умовних кадастрових гектарів у с. с. «Яргорівська» с. Яргорів Монастириського району Тернопільської області відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 016474, що залишилась після смерті [PERSON] . Зі змісту постанови вбачається, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право на вказану земельну частку (пай), наявністю розбіжностей в актових записах, які унеможливлюють підтвердження факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а також відсутністю актового запису про народження [PERSON] . Окрім того, встановлено, що існують розбіжності у свідоцтві про смерть сестри [PERSON] , в якому вона зазначена як [PERSON] , та в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ТР № 016474, в якому вона зазначена як [PERSON] . Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. За змістом ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (аніж ті, що визначені в ч. 1 ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними (абз. 1 п. 2 постанови). Як вбачається з п. 11 цієї постанови, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України). Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що сукупність досліджених в судовому засіданні доказів дають підставу зробити висновок про те, що чоловік позивачки - [PERSON] , який помер [INFO] , є братом [PERSON] , яка померла [INFO] . Також встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , належав сертифікат серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) розміром 1,04 умовних кадастрових гектарів у с. с. «Яргорівська» с. Яргорів Монастириського району, який видано на ім`я [PERSON] . Тобто прізвище [PERSON] , зазначене в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ТР № 016474 («[PERSON]»), не збігається з її прізвищем, зазначеним в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] . Вказані юридичні факти породжують правові наслідки і від них залежить виникнення майнових прав у позивачки, зокрема отримання спадщини. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі - ЦК України) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК (2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (2003 року) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року). Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга), що передбачено ст. 530 ЦК Української РСР (1963 року). Згідно зі ст. 548 ЦК Української РСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , належне їй відповідно до сертифіката серії ТР № 016474 право на земельну частку (пай) успадкував її брат [PERSON] , який відносився до спадкоємців другої черги за законом та прийняв спадщину, оскільки вступив у фактичне управління спадковим майном. Позивачка [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] , першої черги за законом, спадщину прийняла. Дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину, - відсутні. Поряд з цим суд звертає увагу на те, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2024 року в справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) викладено висновок про те, що в справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, встановлення факту (в даному випадку родинних відносин та належності правовстановлюючого документа) є передусім питанням доведення обставин, що входять до предмета доказування в справі, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення, а зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке встановлення не є необхідним. Схожий за змістом висновок викладено в поставі Верховного Суду від 29.05.2024 року в справі № 206/851/23. Зважаючи на наведене, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити та визнати за нею право на вищевказане спадкове майно.

Outcome: approved